ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 129, 2009-12-16 09:15

חמד עמאר: מה להדריך?

חמד עמאר: עד עכשיו הדרכתם אותם איך להטעות את האנשים?

חמד עמאר: בנושא כזה אין צורך.

לירון גולדנברג: אדוני, אתם הופכים אותנו לעבריינים וזה לא תקין.

לירון גולדנברג: לא יכול להיות כזה דבר.

חמד עמאר: להיפך, אנחנו מסתכלים עליכם כאל אנשים ישירים.

חמד עמאר: ברגע שאנחנו לא נותנים לכם הארכה אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאתם הכי ישרים, שאתם הולכים לטובת הצרכן ואתם רוצים לעזור לצרכן ולעשות את העסקה הכי טובה שיש מול הצרכן.

חמד עמאר: לכן, בנושא הזה, אני לא חושב שיש מקום לתת הארכה.

חמד עמאר: לאחר שנסיים להצביע כאן צריך ללכת להצבעות בקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: זה הזמן שבו צריך להיערך, אם בכלל צריך להיערך.

חמד עמאר: אני יוצא מנקודת מוצא שאין צורך להיערך.

לירון גולדנברג: אם יועבר אלינו היום הנוסח, אנחנו ניערך.

רונית פרל: ישנה כנראה אי הבנה.

רונית פרל: הבקשה נתבקשה לגבי כל הצעת החוק ולא רק לגבי סעיף ההטעיה.

רונית פרל: ההיערכות היא לגבי הצעת החוק עצמה.

חמד עמאר: אני מבקש את התייחסותה של היועצת המשפטית של הוועדה.

אתי בנדלר: אני חושבת שברמה העקרונית, אם נאמר כאן שיש צורך להטמיע חלק משינויי החוק במערכות אז הם צודקים.

אתי בנדלר: אז צריך לתת להם זמן סביר להיערכות.

מיכל פליישר: אז אנחנו נהיה מוכנים לוותר על זמן סביר ושיקצבו לנו זמן.

חמד עמאר: מה הזמן הסביר?

אתי בנדלר: אני מניחה שבין 30 ל-60 יום.

מיכל פליישר: 3 חודשים.

חנה טירי: אנחנו לא מוכנים יותר מ-30 יום.

מיכל פליישר: לפחות 3 חודשים.

מיכל פליישר: אני רציתי להגיד חצי שנה, אבל חברי אמרו 3 חודשים.

חנה טירי: ההצעה הזאת פורסמה כבר לפני שנתיים ושבעה חודשים.

אתי בנדלר: תן לי לגמור את הסעיף הזה.

אתי בנדלר: יש עוד את פסקה 4 ועכשיו עברו לסעיף התחילה.

אתי בנדלר: עדיין לא סיימנו את תיקון סעיף 32 ונציגי החברות העלו כאן בקשה לדחות את תחילת החוק.

אתי בנדלר: תחילתו של חוק, באין הוראה מיוחדת בחוק עצמו, היא ביום פרסומו ברשומות.

אתי בנדלר: דהיינו, אחרי שהחוק מתקבל בקריאה שנייה ושלישית בכנסת, הוראת חוק אחרת קובעת שהחוק יפורסם ברשומות תוך 10 ימים מיום קבלתו בכנסת ותחילתו של חוק היא ביום פרסומו ברשומות.

אתי בנדלר: העלו כאן בקשה לקבוע סעיף מיוחד בחוק הזה שקובע שתחילתו לא תהיה ביום פרסומו ברשומות אלא במועד מאוחר יותר.

אתי בנדלר: השאלה, האם אדוני רוצה קודם לדון בסעיף התחילה או רוצה קודם לסיים את סעיף 32?

אופיר אקוניס: קודם נסיים את סעיף 32.

אתי בנדלר: ביקשת ממני לקרוא את פסקאות 2 ו-3.

אתי בנדלר: בפסקה 3 נאמר: "במקום סעיף ב' יבוא", וקראתי את סעיף קטן ב'.

אתי בנדלר: לא קראתי את סעיף ב1 וגם לא קראתי את פסקה 1 ו-4 ולכן אני אקרא אותם: "בפסקה 1 בכותרת השוליים במקום "מכר" יבוא "עסקה".

אתי בנדלר: זה כמובן להתאים את כותרת השוליים למהות של השינויים המתבקשים.

אתי בנדלר: בפסקה 3 "במקום סעיף קטן ב' יבוא" ואת סעיף ב' החדש הקראתי.

אתי בנדלר: סעיף קטן ב1 אומר: "אין בהוראות סעיף קטן ב' כדי לגרוע מזכותו של העוסק לתבוע את נזקיו בשל כך שערך הנכס נושא העסקה פחת כתוצאה מהרעה משמעותית במצבו".

אתי בנדלר: זאת אומרת, התייחסו להוראה הזאת אבל בלי לקרוא אותה.

מיכל פליישר: מאוזן לחלוטין.

אתי בנדלר: פסקה ג' מבקשת לתקן בסעיף קטן ג' במקום "המכר" יבוא "העסקה".

אתי בנדלר: שוב, במסגרת זאת שמרחיבים את תחולת הסעיף הזה לעסקאות לא רק של מכר אלא גם של שירות.

אברהם בירנבאום: אדוני, אומרים לי שאני יכול לתבוע את הצרכן.

אברהם בירנבאום: תגיד לי בבקשה היועצת המשפטית או משרד התמ"ת, מיהו הצרכן?

אברהם בירנבאום: הצרכן משלם בכרטיס האשראי.

אברהם בירנבאום: על כרטיס האשראי לא מופיעים תעודת זהות או כתובת.

אברהם בירנבאום: אני לא יכול לתבוע.

אברהם בירנבאום: אם הוא משלם במזומן, בוודאי אני לא יכול לתבוע.

אברהם בירנבאום: תגידו לי איך אני אתבע.

אברהם בירנבאום: החוק איננו מאפשר לי אפילו לדרוש ממנו תעודת זהות.

אתי בנדלר: אני מניחה, מר בירנבאום, שכשהצרכן יבוא לחנות עם מג'ימיקס שהלהב שלו מקולקל – הוא יגיע עם טובין כלשהם שהוא ירצה להחזיר בשל אחת העילות שהסעיף הזה מדבר עליהם, ואתה תצטרך להחזיר לו כסף, אתה תגיד לו: אנא כתוב לי את פרטיך.

אברהם בירנבאום: אני רוצה לזהות אותו לפחות עם תעודת זהות כאשר כבר הדגשתי שגם תעודת הזהות איננה מוכיחה בהכרח שזאת הכתובת הנכונה שלו.

אברהם בירנבאום: אבל אם אין לי תעודת - - -

אתי בנדלר: מר בירנבאום, הרי אם כתנאי להחזרת כסף אתה תבקש את תעודת הזהות - - -

אברהם בירנבאום: מה זאת אומרת שאני אבקש, הוא יגיד שהוא לא חייב.

אתי בנדלר: אז תגיד לו שאתה לא מחזיר כסף.

אברהם בירנבאום: אז תכתבי את זה גברת.

אתי בנדלר: מר בירנבאום, בכל בית עסק מבקשים אמצעי זיהוי.

אברהם בירנבאום: אז תכתוב שאם הצרכן לא מזדהה עם תעודת זהות, אין חובה להחזיר את הכסף.

אופיר אקוניס: תמיד כשאני משלם באשראי מבקשים ממני תעודת זהות.

אברהם בירנבאום: גם כשאתה משלם במזומן?

אברהם בירנבאום: אני אומר לך, בדרך כלל אני משלם בכרטיס אשראי ולא מבקשים ממני תעודת זהות.

אברהם בירנבאום: איך אתה יכול לעבור על זה?

אברהם בירנבאום: אם אתה לא מחייב את הצרכן להזדהות - - -

לאה ורון: מר בירנבאום אתה לא ברשות דיבור ואנחנו לא רוצים לבקש מסדרן שיוציא אותך, אז מספיק.

אברהם בירנבאום: אני יודע את עמדותיך כל השנים, אני מאוד מכבד אותך, בנושאים של הגנת הצרכן.

לאה ורון: אתה רוצה שאני אבקש מסדרן שיוציא אותך?

אברהם בירנבאום: תבקשי, אני מוכן גם לצאת לבד.

אופיר אקוניס: לא צריך.

אופיר אקוניס: אני מבקש ממך להישאר, תודה.

אופיר אקוניס: רק לא לדבר כי מיצית את זכות הדיבור.

אופיר אקוניס: רונית פרל סעיף ב1 מדבר על האפשרות של העוסק לתבוע את נזקיו בכך שערך הנכס נושא העסקה פחת "כתוצאה מהרעה משמעותית במצבו".

אופיר אקוניס: ואם יש רק הרעה במצבו, הוא לא יוכל לתבוע את נזקיו?

אופיר אקוניס: מה מוסיפה פה המילה "משמעותית"?

אופיר אקוניס: למה אם יש הרעה במצב, במיוחד אחרי שהרחבנו לזמן סביר, ממועד הגילוי.

אופיר אקוניס: הרי ברור שאם יש הרעה במצבו של הממכר, למה שהוא לא יוכל לתבוע את הפחת?

אופיר אקוניס: למה צריך הרעה משמעותית?

יצחק קמחי: בית המשפט התייחס לעניין הזה דווקא בפסק הדין שלכם בבית הדין לחוזים אחידים של ערוץ הקניות.

יצחק קמחי: הוא התייחס גם לנושא של פתיחת אריזה ולא ראה בה הרעה משמעותית.

יצחק קמחי: אם אתם חפצים פה לבוא - - -

רונית פרל: זאת הרחבה.

יצחק קמחי: גם החוזה האחיד שלכם צריך להיות מותאם לעניין הזה וזה קיים שם.

יצחק קמחי: חבל להעלות את זה מחדש.

יצחק קמחי: נדמה לי שזה הוכרע כבר על ידי בית המשפט.

רונית פרל: נכון, כי ברגע שיש הרעה במצב למה - - -

הילה דוידוביץ: בית משפט יחליט מה זאת הרעה ממשית.

יצחק קמחי: אם את חושבת שיש הרעה ממשית, אז תגישי.

יצחק קמחי: אם את חושבת שזאת לא הרעה ממשית, בית המשפט יגיד שזה לא, מן הסתם.

רז הילמן: אני רוצה לחזור לדוגמה של המג'ימיקס.

רז הילמן: אני רוצה להבין, מה אמור לעשות העוסק שהחזירו לו את המוצר, הוא ביטל את העסקה והחזיר לצרכן את הכסף המלא.

רז הילמן: הוא אמור ללכת לבית משפט אזרחי ולהגיש תביעה על 50 או על 200 שקל נגד אותו צרכן.

רז הילמן: זה נראה סביר?

רז הילמן: למה לא לתת את הפחת בדיוק כמו בשירות, גם בעסקאות מכר?

רז הילמן: זה לא ברור לנו.

אתי בנדלר: כי מדובר כאן על ביטול עקב הטעיה מהותית או ניצול מצוקה.

רונית פרל: מצד שני, לא תמיד המוכר אחראי כי יש פה הרחבה נוספת.

אתי בנדלר: אז שהמוכר יגיש תביעה נגד מי שגרם להטעיה בשמו.

רונית פרל: אבל למה רק "הרעה משמעותית"?

רונית פרל: למה אם יש רק הרעה במצב הממכר, לא תהיה לי זכות?

אתי בנדלר: כי הוראה מקבילה קיימת בסעיף 15ה(ג) לחוק שדן בביטול חוזה בעניין עסקה ביחידות נופש או מכר מרחוק, ששם יש זכות ביטול של העסקה גם אם אין הטעיה, אף לא הטעיה לא מהותית וגם לא מצוקה.

אתי בנדלר: נאמר מפורשות: "אין בהוראות סעיפים קטנים א' ו-ב' כדי לגרוע מזכותו של עוסק לתבוע את נזקיו בשל כך שערך הנכס פחת כתוצאה מהרעה משמעותית במצבו".

רונית פרל: אבל אם בסעיף אחר זה לא נאמר אז לא צריך - - -

אתי בנדלר: בזמנו, שהוועדה דנה בעניין, הובאו דוגמאות רבות בפני הוועדה שהראו שבכל מקרה שמחזירים נכס לעוסק, תמיד העוסק אומר שעצם העובדה שהנכס היה בביתו של הצרכן והוא נפתח, כבר יש הרעה.

רונית פרל: אבל פה יש הרחבה של זמן סביר.

חנה טירי: גם כשיש לכם זכות לפי נוסח הסעיף היום, נאמר: "אשר הפחית באופן ניכר מערכו או גרם לא נזק".

חנה טירי: לא מדובר פה על כל פחת.

חנה טירי: מדובר כאן על פחת באופן ניכר.

חנה טירי: אז גם כשמדובר בתביעה של הנזקים שלכם, יהיה מדובר בהרעה שהיא הרעה משמעותית.

חנה טירי: צריך להצביע על כל התיקונים לסעיף 32.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לסכם את הוראת המעבר ותקופתה.

אופיר אקוניס: לפני כן אנחנו מצביעים על סעיף 32 עם התיקונים שהקריאה היועצת המשפטית.

יעל שוואט-כהן: אנחנו מרימים יד 10 דקות כדי לדבר.

אופיר אקוניס: יש לכם מה לומר לסעיף הזה?

זאב פרידמן: אדוני, נתת לי פעמיים רשות דיבור וביטלת אותה.

זאב פרידמן: יש לנו הערה לסעיפים הללו.

אופיר אקוניס: בבקשה.

זאב פרידמן: יש לנו הערה לגבי הצעת התוספת 32(3)(ב) סיפה, שהוסיפו לגבי עסקה מתמשכת.

אתי בנדלר: על תשלום התמורה היחסית.

זאב פרידמן: נכון.

זאב פרידמן: ראשית דבר.

זאב פרידמן: המועצה, ברמת העיקרון, מתנגדת כאשר מדובר במישהו שהטעה מישהו.

זאב פרידמן: אין שום סיבה שהוא ייהנה מפירות העובדה שהמוצר עדיין נמצא אצלי.

זאב פרידמן: לכן, ברמת העיקרון, אנחנו לא חושבים שצריך לתת לאדם ליהנות מהעובדה שהוא גם הטעה אותי וגם המוצר נמצא אצלי בעל כורחי.

זאב פרידמן: אגב, יש על זה פסיקה של בג"צ.

חמד עמאר: אבל אנחנו מדברים על עסקה מתמשכת.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על עסקה שבה אתה התחברת לכבלים - - -

זאב פרידמן: לא, אני דיברתי על עסקה מתמשכת.

חמד עמאר: התחברת 3 חודשים וגילית את ההטעיה, אבל על שלושת החודשים אתה צריך לשלם.

זאב פרידמן: אבל אני לא רוצה להיות מחובר.

זאב פרידמן: אני מודיע על התנתקות ולוקח זמן עד שמנתקים אותי.

זאב פרידמן: למה אני צריך לשלם על הזמן הזה?

זאב פרידמן: דבר שני, לא אחת ולא - - -

אופיר אקוניס: כי נהנית מהשירות.

זאב פרידמן: אז אני רוצה להתייחס לעניין של הנאה מהשירות.

זאב פרידמן: אלף, ליהנות מהשירות בכפיה זאת לא הנאה ויש על זה פסיקה של בתי המשפט.

אתי בנדלר: מדובר רק על ביטול במקרה של הטעיה מהותית, בגלל ניצול מצוקה או הטעיה מהותית.

אתי בנדלר: רק על זה אנחנו מדברים.

זאב פרידמן: אגב, לא תמיד הצרכן נהנה.

זאב פרידמן: ניקח את הדוגמה של לחצן מצוקה.

זאב פרידמן: הוא מחובר לשירות אבל הוא לא נהנה.

זאב פרידמן: הוא נמצא במצוקה - - -

חמד עמאר: אתמול דיברנו על הנושא הזה.

אופיר אקוניס: אז מה, הוא לא השתמש?

זאב פרידמן: לצורך הדוגמה, האדם לא השתמש, הוא לא רוצה, הוא לא צריך.

זאב פרידמן: הוא אומר שהוא מחכה להזדמנות הראשונה להשתחרר אבל הוא מחובר 3 חודשים או 4 חודשים.

אופיר אקוניס: אנחנו מטפלים בזה בנפרד.

זאב פרידמן: זאת רק דוגמה ואני יכול להראות לך דוגמאות מכל תחום.

זאב פרידמן: הדבר השני.

זאב פרידמן: לפעמים ההטעיה גורמת לכך שהשירות לא יהיה אותו שירות שלשמו הוא התכוון לבצע את העסקה.

זאב פרידמן: לדוגמה: אדם קנה צלחת לקליטה של שידורים.

זאב פרידמן: ההטעיה היתה לגבי איכות הקליטה.

זאב פרידמן: הוא לא מסוגל לקלוט.

זאב פרידמן: הוא מקבל שירות אבל אי-אפשר ליהנות מזה.

זאב פרידמן: האם הוא צריך לשלם על 3 חודשים בהם היה מחובר?

זאב פרידמן: הוא צלצל לחברה.

זאב פרידמן: פעם הבטיחו לו שישלחו טכנאי, פעם שנייה פעם שלישית, ופעם רביעית.

זאב פרידמן: איזה היגיון יש לשלם על זה?

זאב פרידמן: הוא לא נהנה מזה?

זאב פרידמן: במרבית המקרים הוא לא נהנה כי הוא היה נהנה הוא לא היה מבטל.

מיכל פליישר: זה כשל תמורה, אז אין פה שירות שהוא צרך.

זאב פרידמן: אנחנו מדברים על הטעיה.

זאב פרידמן: אנחנו מדברים פה על סעד עצמי, כשאת הסעד העצמי את שוללת ממנו.

זאב פרידמן: את אומרת: אתה תשלם על הזמן שבו אתה מחובר.

מיכל פליישר: יש פה איזונים.

מיכל פליישר: החשש, מצד שני, הוא לניצול לרעה על ידי הצרכן.

מיכל פליישר: אנחנו רוצים לאזן בין הדברים.

מיכל פליישר: אני חושבת שבכשל תמורה מלא יש לנו את חוק החוזים.

מיכל פליישר: מי שחיברו אותו לשירותי טלוויזיה והוא לא ראה טלוויזיה וראה שלג - - -

זאב פרידמן: לא דיברתי על שירותי טלוויזיה, דיברתי על מי - - -

חנה טירי: גם במכר מרחוק, התיקון שהוספנו לגבי ההשבה של התמורה היחסית, שמנו את זה רק בסעיף קטן ב'.

חנה טירי: זאת אומרת, כאשר הביטול נעשה ללא סיבה.

חנה טירי: אבל לא הוספנו את זה לסעיף כשמדובר בביטול עקב פגם או אי התאמה.

חנה טירי: הרי לא יעלה על הדעת שכשאני ביטלתי עקב פגם או אי-התאמה, אני גם אצטרך לשלם להם על השירות.

יצחק קמחי: זה כמו רצחת וגם ירשת.

יצחק קמחי: גם הטעית וגם אתה מקבל את הכסף.

חנה טירי: כאשר יש אשמה בהתקשרות, אתם לא אמורים ליהנות - - -

אופיר אקוניס: כמה זמן לוקח לנתק?

לאה ורון: אי-אפשר, הם לא נותנים לנתק.

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת לא נותנים לנתק?

איילת כהן-מעגן: לפי החוק אנחנו צריכים לנתק תוך 3 ימים או להפסיק לחייב גם אם הוא לא נותק.

איילת כהן-מעגן: אני מדברת על בזק.

זאב פרידמן: תסתכלו לא על הפריזמה שלהם.

זאב פרידמן: אם הם זקוקים להחרגה, שיחריגו אותם.

מיכל פליישר: אנחנו לא מדברים על הביטול, אנחנו מדברים על התקופה.

מיכל פליישר: נתנו זמן סביר אחרי שהוא גילה, אז יש פה משך של זמן.

מיכל פליישר: אנחנו יודעים שהטעות - - -

זאב פרידמן: גברת פליישר, יש מקרים שאדם מקבל שירות בעל כורחו והוא לא רוצה את זה.

זאב פרידמן: אני לא מדבר על הדוגמה שלכם.

מיכל פליישר: אנחנו לא יכולים לערב עניין.

אופיר אקוניס: אין בעיה.

אופיר אקוניס: רוצים?

אופיר אקוניס: שיתחילו לפטר אנשים והאבטלה תחזור ל-12% והחברות יסגרו והמשק הישראלי יהיו עליו משקלות.

אופיר אקוניס: אין בעיה, תעשו, רק הצרכן ירוויח.

אופיר אקוניס: אין שום בעיה, תעשו חוקים.

אופיר אקוניס: בבקשה, סגנית השר, תעשו חוקים רק להגנת הצרכן.

אופיר אקוניס: החברות לא רשאיות לכלום, הן לא צריכות לפעול, צריך לשים עליהן שלשלאות, לחזור לכלכלה סובייטית וזה הכול.

אופיר אקוניס: חבר'ה, דיי.

אופיר אקוניס: אי-אפשר, הם נתנו את הדבר.

אופיר אקוניס: אם יש, אגב, בעיה עם אורך הזמן של הניתוק, צריך לתקן את זה בחקיקה.

מיכל פליישר: אנחנו מנתקים תוך יומיים.

אופיר אקוניס: אי-אפשר, אי-אפשר.

לאה ורון: צריך לקבוע מועד אחר לישיבה כי השעה 11:15.

אופיר אקוניס: אי-אפשר.

אופיר אקוניס: באמת עם הרצון האמיתי והדרמטי שהשירות לצרכן ישתפר - - -

זאב פרידמן: אני מזועזע.

אופיר אקוניס: גם אני מזועזע, גם אני מזועזע.

אופיר אקוניס: אי-אפשר כל הזמן להטיל עליהם כבלים ושלשלאות ולבלום את הפעילות פה.

אופיר אקוניס: אי-אפשר, אי-אפשר, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: תשאירי את זה, בבקשה, כך.

אופיר אקוניס: אני לא מתקן.

אופיר אקוניס: די, באמת, יש גבול.

אופיר אקוניס: מספיק, גם לא להידרדר.

זאב פרידמן: שלום, תודה רבה.

אופיר אקוניס: שלום לך, תודה רבה.

אופיר אקוניס: תפסיקו, באמת.

אתי בנדלר: גם אם חברי הכנסת סוברים שעל אף הכול צריך לשלם את התמורה היחסית, אני חושבת שצריך להיות ברור שבכל מקרה, התמורה הזאת צריכה להשתלם עד למועד הודעת הביטול ולא מעבר לזה.

חמד עמאר: זאת תוספת חשובה ועל זה אני דיברתי.

חמד עמאר: צריך לתחום את זה מהדקה שאתה מודיע שאתה רוצה להתנתק.

חמד עמאר: ברגע שאתה רוצה להתנתק אתה מודיע.

אופיר אקוניס: זה ברור.

לאה ורון: צריך לחזור למועד התחילה.

אתי בנדלר: אז קודם צריך להצביע על הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

אופיר אקוניס: הצבענו, אין מתנגדים, אין נמנעים.

לאה ורון: הסעיף אושר עם כל התיקונים.

אופיר אקוניס: לגבי סעיף התחילה, מה הצעתכם להיערכות הטכנית?

מיטל נעים: בדרך כלל נדרשו לנו יותר מ-3 חודשים לתיקוני החקיקה לחוקי הגנת הצרכן השניים שהיו כבר.

מיטל נעים: יש לנו מערכות לעדכן.

לאה ורון: תיראו, הישיבה חייבת להסתיים.

לאה ורון: תנקבו בזמן בבקשה שלכם וחברי הכנסת יחליטו.

מיכל פליישר: 6 חודשים.

חנה טירי: אנחנו מתנגדים ל-6 חודשים, מקסימום 30 יום.

חנה טירי: ההצעה הזאת מפורסמת ונמצאת בכנסת משנת 2007.

מיכל פליישר: 30 יום זה לא רלוונטי, אפשר לא לכתוב הוראת מעבר.

מיכל פליישר: אין משהו שאנחנו יודעים להטמיע ב-30 יום.

מיכל פליישר: חבל שהאנשים שיושבים פה לא עובדים בחברות מסחריות.

לירון גולדנברג: אדוני, כל התיקונים היו 3 חודשים מינימום.

לירון גולדנברג: היו גם 6 חודשים ו-9 חודשים.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, 60 יום.

מיטל נעים: 60 יום אנחנו לא יכולים.

לירון גולדנברג: יש משווקים, יש הדרכות.

חמד עמאר: אם אתם יכולים ב-3 חודשים לעשות את זה - - -

לירון גולדנברג: יעשו מאיתנו עבריינים.

אופיר אקוניס: חלילה וחס.

אופיר אקוניס: הרי הואשמתי פה – אני לא אעשה את זה.

לירון גולדנברג: מדובר על כל החיים מעתה ואילך, 3 חודשים זה סביר.

אופיר אקוניס: אנחנו מציעים את ה-1.3 כיוון שאתם יודעים כבר היום ב-16.12.

מיכל פליישר: ממועד הפרסום.

לירון גולדנברג: אבל אין לנו נוסח.

אופיר אקוניס: זה הנוסח.

אופיר אקוניס: הקריאה השנייה והשלישית תהיה רק בעוד שבועיים אז אתם מקבלים עוד זמן.

אופיר אקוניס: אתם יודעים את הנוסחים כבר מהיום.

לאה ורון: היועצת המשפטית אינה מכניסה ניסוחים.

לאה ורון: הם מפורסמים בפרוטוקול באתר הכנסת, תיכנסו ותבדקו.

לירון גולדנברג: אדוני, היועצת המשפטית אמרה שהיא לא מפרסמת ולא דנה לא עם חברי הכנסת ולא איתנו ובצדק.

לירון גולדנברג: אז תנו לנו נוסח או תנו לנו זמן.

חמד עמאר: 45 יום או 60 יום מיום הפרסום.

מיכל פליישר: 3 חודשים מרגע הפרסום אני חושבת שזה יהיה בסדר.

אופיר אקוניס: רבותיי, אני נקבתי תאריך וזה התאריך.

מיכל פליישר: אנחנו לא מבקשים למשוך זמן.

אופיר אקוניס: אתם כן מבקשים.

מיכל פליישר: לא לגבי היישום.

מיטל נעים: זה מה שהיה נהוג בכל התיקונים שהיו.

לירון גולדנברג: מה זה משנה עוד חודש, תנו לנו להיערך בהתאם.

לירון גולדנברג: גברתי ואדוני תנו לנו להיערך בהתאם.

לירון גולדנברג: מה זה משנה החודש הזה?

לירון גולדנברג: הרי זה מעתה ועד עולם.

אתי בנדלר: אם זה יהיה 60 יום מיום הפרסום זה בערך מגיע ל-1.3.

מיכל פליישר: אז שזה יהיה או-או.

אתי בנדלר: אי-אפשר, צריך להחליט.

איילת כהן-מעגן: אני רוצה להסביר.

איילת כהן-מעגן: יש את תקן גילוי נאות בחשבונות הטלפון שמחייב אותי להודיע ולכתוב מה זה זיכוי וכו'.

איילת כהן-מעגן: הדברים האלה צריכים להשתלב.

איילת כהן-מעגן: לתקן מערכות בילינג של מיליוני לקוחות – פשוט אנשים לא מכירים את המערכות - - -

אופיר אקוניס: או.

אופיר אקוניס: קיי.

אופיר אקוניס: אנחנו ניתן לכם עד ה-15 במרץ, זה בדיוק יוצא 3 חודשים מהיום כי אתם כבר יודעים את כל הסעיפים.

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

אופיר אקוניס: אין מתנגדים.

אופיר אקוניס: תודה רבותיי.

אופיר אקוניס: סגנית שר התמ"ת, בבקשה.

אורית נוקד: אני מברכת על זה שהתקבל תיקון מספר 22.

אורית נוקד: התיקונים שעברו היום, לצד התיקונים הקודמים שהוועדה אישרה אני חושבת שהם מספקים לצרכנים כוח רב יותר כאשר הם מתמודדים עם שוק הצרכנות המתוחכם והסבוך.

אורית נוקד: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות באופן מיוחד לך, יושב ראש הוועדה, על הליווי, על התמיכה, על שיתוף הפעולה.

אורית נוקד: כמובן שאני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לחבר הכנסת חמד עמאר - - -

אופיר אקוניס: שהיה איתנו בכל הדיונים.

אורית נוקד: לא פחות, אני רוצה להודות על המחויבות העמוקה שקיימת בוועדה הזאת ובצוות המקצועי שלה, להגנה על מעמדו וזכויותיו של הצרכן תוך שמירה על זכויות העוסקים שמקיימים סחר הוגן.

אורית נוקד: כמובן אני רוצה להודות לאנשי המשרד.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה שהגיענו בשולחן הזה לפשרות הנכונות והנבונות, ששומרות על הצרכן בראש ובראשונה.

אופיר אקוניס: אני מקווה, גברתי הסגנית, שההגנה על הצרכן תהיה הרבה יותר אפקטיבית מעכשיו או בעוד מספר חודשים.

אופיר אקוניס: צריך לתת גם לחברות הגדולות והקטנות, שמפעילות משק חופשי במדינה נורמאלית, להמשיך ולעבוד ככל האפשר.

אופיר אקוניס: אני מודה לך ולכם.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

איילת כהן-מעגן: לגבי המכתב שהחברות שלו לגבי דמי ההתקנה.

איילת כהן-מעגן: לא קיבלנו התייחסות.

אופיר אקוניס: לגבי דמי התקנה זה טופל, זה מחוקק.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: היתה החלטה בבית הלקוח, שלא יהיה ספק.

איילת כהן-מעגן: הגשנו בבקשה - - -

אתי בנדלר: אבל אף אחד מחברי הכנסת לא ביקש דיון מחדש בנושא הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.