ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 50, 2009-12-02 09:00

ליה שמטוב: בוקר טוב.

ליה שמטוב: ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ליה שמטוב: הנושא היום הוא בחינת ההיערכות ליישום תכנית שמיד והטיפול בילדים ובני נוער עולים בסיכון במסגרתה.

ליה שמטוב: הוועדה הציבורית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה, בראשות פרופסור הלל שמיד, קבעה כי ישנן שלוש קטגוריות של אוכלוסייה; חרדים, ערבים ועולים, ובחרה 56 יישובים, שהתכנית תפעל בהם.

ליה שמטוב: היום רצינו לשמוע מה התכנית ואחרי שגב' טלל דולב תציג לנו אותה, נדון בה.

ליה שמטוב: בבקשה.

טלל דולב: תודה רבה.

טלל דולב: בוקר טוב.

טלל דולב: קודם כל אני חושבת שזו באמת הזדמנות טובה להציג את התכנית בכלל וגם את התכנית מהזווית של התייחסות לילדים ובני נוער עולים.

טלל דולב: אני חושבת שלתכנית הזאת בסך הכל יש הרבה מאוד היבטים ייחודיים, כשההיבט הייחודי המרכזי שלה זה שאני חושבת שזו פעם ראשונה שיש תכנית אחת כוללת עם תקציב אחד כולל שאמורה להתייחס גם לכל תחומי הצורך וגם לכל האוכלוסיות של ילדים ונוער בסיכון.

טלל דולב: אז זו לא תכנית נפרדת לעולים ועוד תכנית נפרדת לעולים מקבוצה אחרת, או תכנית נפרדת לילדים בסיכון בגיל הרך ותכנית נפרדת לבני נוער, או תכנית נפרדת לשירותי רווחה ונפרדת לשירותי חינוך, ומה שהתכנית הזו מזמנת לנו, אני חושבת שאנחנו גם רואים את זה סביב השולחנות של התכנית, זה שתי הזדמנויות.

טלל דולב: אחת, זה באמת הזדמנות לתת מענים מסוג אחר, שהם יותר קשורים אחד בשני וקשורים לכל תחומי החיים של הילדים, והדבר השני זה לשמוע אחד את השני ולהבין יותר לעומק מה המניעים, מה הרציונלים, מה הדברים שכל אחד ואחד מהגורמים מביא איתו ותמיד מה שאנחנו מנסים להגיד זה שהתכנית הזאת בסך הכל, המטרה שלה היא לא להפוך את כל הילדים ליחידה אחת, אלא באמת לתת ביטוי למקומו של כל אחד, של כל קבוצה, של כל ילד, של כל צורך של ילד בתוך המערך הזה שמטפל בילדים ובני נוער בסיכון.

טלל דולב: לכן אני חושבת שהצגת התכנית בהקשר של העולים היא, בבוקר הזה, מעניינת במיוחד.

טלל דולב: כמו שאמרה יושבת ראש הוועדה, התכנית היא תוצאה של יישום המלצות של דוח ועדת ראש הממשלה לילדים ולנוער בסיכון, כאשר המטרות של התכנית הן די בסיסיות.

טלל דולב: אני לא חושבת שיש פה משהו מאוד חדש, תיכף נדבר על הדברים החדשים.

טלל דולב: המטרה היא שיהיו פחות ילדים ובני נוער בסיכון בארץ.

טלל דולב: אני חושבת שאחד הדברים שכן מאפיין את התכנית זה הרב ממדיות של היעדים של התכנית.

טלל דולב: אנחנו מדברים על התמודדות עם מצב בריאותי והתפתחותי.

טלל דולב: אנחנו מנסים להתמודד עם היחסים של אותם ילדים עם ההורים והמשפחה וגם היחס של ההורים אליהם, עם המצב הלימודי והמיומנויות שהילדים האלה רוכשים, עם המצב הרגשי והחברתי ועם המוגנות בפני הסכנה.

טלל דולב: מה שמיוחד בבחירה של המצבים האלה זה שהם מבוססים על ההגדרה שהוסכמה על ידי הוועדה ואושרה על ידי הממשלה.

טלל דולב: כלומר כל חמשת משרדי הממשלה ששותפים לתכנית, וזו תכנית בין משרדית עם סעיף תקציבי אחד, הסכימו שכל אחד ואחד מהם שם לעצמו את כל היעדים.

טלל דולב: זאת אומרת לא משרד הבריאות עוסק רק בבריאות, אלא אנשי משרד הבריאות יושבים איתנו וחושבים על נושאי בריאות וגם על הנושאים של חינוך ושל למידה ומיומנויות ואיך הדברים מתקשרים אחד לשני.

טלל דולב: אותו דבר בעניין יחסים עם המשפחה, אותו דבר בעניין המצב הלימודי של הילדים וכולי.

טלל דולב: המטרה השנייה זה לשפר את המועילות של השירותים לילדים ולבני נוער בסיכון על ידי זה שבאמת נוכל להפוך את השירותים ברשויות המקומיות לתואמים יותר את הצרכים של האוכלוסייה ואת המצב של הילדים באותן רשויות.

טלל דולב: אנחנו רוצים לדעת על יותר ילדים בסיכון, להגדיל את האיתור שלהם, אנחנו רוצים להיות יכולים להגן עליהם יותר טוב מאשר עד עכשיו, אנחנו רוצים להגדיל את ההתאמה בין הצרכים שלהם לבין השירותים, אנחנו רוצים לתת מגוון מאוד רחב של שירותים שיאפשר לכל ילד וילד למצוא את מקומו בתוך השירות ולצרוך את השירות, כמו גם למשפחה, ואנחנו רוצים לחזק את העבודה הרב מקצועית והבין מערכתית במערכת.

טלל דולב: אמרו כבר, אנחנו מדברים על 56 יישובים ואגדים שנבחרו לפי קריטריונים סוציו אקונומיים וכבר במקום של בחירת היישובים אנחנו מתחילים לראות את אחד הדברים שחדשים בתכנית הזאת.

טלל דולב: התכנית הלאומית מכוונת לחזק את כלל הילדים ובני הנוער בסיכון, אבל חרתה על דגלה לא לקפח אף אחת מהקבוצות שבהן נמצאו אחוזי סיכון יותר גבוהים.

טלל דולב: הקפדנו מאוד ש-12% מהילדים שחיים ביישובים בתכנית יהיו עולים, כפי ייצוגם באוכלוסייה.

טלל דולב: עשינו ייצוג יתר של ילדים ערבים.

טלל דולב: אני חושבת שזאת אחת התכניות הלאומיות היחידות שבה האוכלוסייה הערבית מיוצגת מעבר לחלקה באוכלוסייה, וייצוג של האוכלוסייה החרדית.

טלל דולב: אמרנו שלאן שהשירותים לא מגיעים, שזה ערבים וחרדים, או איפה שיש יותר צרכים, שזה בשלוש הקבוצות, אנחנו ננסה שלא ללכת עוד פעם לאותם מקומות ועוד פעם לאותן ערים ועוד פעם לאותם יישובים, אלא לדאוג שכל הילדים שצריכים להיות בתכנית יהיו בתכנית.

טלל דולב: זה אחד הדברים שבהם התכנית משנה את סדר העדיפויות.

טלל דולב: כדי להכליל עולים בתכנית, כללנו בתכנית גם מספר קטן של יישובים מאשכול סוציו אקונומי 5, שבאופן כללי לא נכנסו לתכנית, ושכונות בתל אביב וחיפה, שבהן אוכלוסיית העולים היא גדולה יותר, וכדי באמת להגיע לייצוג של עולים, לא יכולנו להתבסס רק על יישובים מ-1 עד 4, כי העולים בדרך כלל גרים ביישובים הגדולים יותר.

טלל דולב: התקציב של התכנית הוא רב שנתי, מגיע בהבשלה מלאה ל-155 מיליון שקל בשנה.

טלל דולב: כל התקציב לשלוש השנים הראשונות הוקצה ליישובים.

טלל דולב: היישובים יודעים כמה עומד לרשותם, אנחנו תיכף נגיע לזה.

טלל דולב: מה העקרונות החדשניים?

טלל דולב: קודם כל צורת ההובלה.

טלל דולב: כמו שאמרתי, התכנית היא של חמישה משרדי ממשלה, משרד הרווחה והשירותים החברתיים מוביל את התכנית, המנהל הכללי של המשרד עומד בראש התכנית, משרד החינוך שותף להפעלת התכנית.

טלל דולב: התכנית הזו מופעלת בשלושה מחוזות דרך משרד הרווחה, ובשלושה מחוזות דרך משרד החינוך.

טלל דולב: יש לנו חיבור מאוד טוב במחוזות.

טלל דולב: המשרד לקליטת העלייה, המשרד לביטחון פנים, משרד הבריאות, הם משרדים ששותפים בתכנית, ולכל אחד מהמשרדים האלה יש חלק משמעותי בפיתוח שלה.

טלל דולב: למשל, המשרד לקליטת העלייה עומד בראש מערך ההכשרה של התכנית ואחת הסיבות לכך היא באמת לדאוג לכך שגם אנחנו נצליח לשפר את מערך ההכשרה ולהכניס לו היבטים רגישי תרבות.

טלל דולב: משרד הבריאות עומד בראש ועדה שמיועדת לפתח שירות רב מקצועי לגיל הרך.

טלל דולב: מה סדרי העדיפויות?

טלל דולב: כשאנחנו בדקנו בוועדת ראש הממשלה את סדרי העדיפויות, בוועדת שמיד, מה שראינו זה שמדינת ישראל משקיעה בפנימיות, משקיעה בנוער לעומת ילדים קטנים, ומשקיעה באמת פחות בחלק מהאוכלוסיות החלשות.

טלל דולב: התכנית אמרה; אנחנו הולכים לשנות את זה ואנחנו משקיעים בטיפול בקהילה.

טלל דולב: שקל מתקציבי התכנית איננו הולך לטיפול חוץ ביתי, אנחנו משקיעים בטיפול בגיל הרך, שליש מתקציבי התכנית מיועדים לגיל הרך.

טלל דולב: זה החלק היחיד של התקציב שהוא סגור ומיועד לאוכלוסיה מסוימת.

מרינה סולודקין: את מתכוונת שיש יישום של התכנית, לפחות באוכלוסיית העולים?

מרינה סולודקין: כי אצלנו אין יישום.

טלל דולב: את רוצה לחכות שאני אגיע למה היישום?

טלל דולב: כי אני אגיע.

מרינה סולודקין: כן, זה שהתכנית מצוינת, אנחנו יודעים, אבל כמעט אין יישום בכמה מהערים.

טלל דולב: קודם כל, התכנית בתחילת היישום.

טלל דולב: אנחנו תיכף נגיע לזה, אבל אנחנו מתחילים ליישם.

טלל דולב: יש פה גם כמה רשויות שנמצאות בתהליך ואנחנו נגיע למה שיש ומה שאין.

טלל דולב: גם הפצנו מסמך על זה, אבל אני רוצה להגיע לזה לפי הסדר.

טלל דולב: שליש מתקציבי התכנית מיועדים לגיל הרך, ופה גם הג'וינט עוזר לנו ביישום, על בסיס הניסיון שלו בגיל הרך, שגם נצבר בלא מעט תכניות שיועדו במיוחד לילדים עולים.

טלל דולב: אנחנו לומדים פה מהניסיון שהג'וינט צבר בתכנית פאקט, אנחנו לומדים מניסיונות שנצברו בתכניות כוללניות ליוצאי קווקז, שהופעלו בהרבה מאוד רשויות מקומיות וחלקן פועלות עד היום וחלק הרשויות האלה גם נמצאות פה.

טלל דולב: הדבר השני זה הילדים במרכז.

טלל דולב: אמרנו שיש לנו חמישה משרדי ממשלה, אבל יש לנו סעיף תקציבי אחד.

טלל דולב: גם ברשויות הכסף מגיע כסעיף תקציבי אחד.

טלל דולב: הרעיון הוא להסתכל על ילדים ולא על תקציבים.

טלל דולב: הרי אנחנו רוצים להסתכל על הילדים ולראות איך אנחנו יכולים בצורה הטובה ביותר, על בסיס המשאבים שיש לנו ברשות המקומית, לחלק את המשאבים האלה בין כלל מצבי הסיכון וכלל תחומי הסיכון.

טלל דולב: לכן אנחנו לא מגבילים את הרשויות במה שהן יכולות לעשות והתקציב הוא גמיש ומאפשר להן להתאים את המענים לצרכים, ומתן סמכות ואחריות לרמה המקומית.

טלל דולב: כמו שאמרתי, כל התקציב הוקצה לרשויות מראש, באופן רב שנתי.

טלל דולב: הרשויות יודעות בדיוק כמה כסף עומד לרשותן, כמה הן יכולות לנצל בכל שנה ולפי זה הרשויות עשו תהליך של תכנון שמבוסס על מיפוי של נתונים, על מידע, על שקיפות של הנתונים לכל האנשים שנמצאים ברשות המקומית.

טלל דולב: אני רוצה להגיד כמה מלים על מקומם של ארגוני המגזר השלישי בתכנית, כי אני יודעת שיש פה לא מעט כאלה ושהם יזמו את הדיון.

טלל דולב: אני רוצה קודם כל להניח את הבסיס של הסיפור הזה.

טלל דולב: התכנית היא תכנית שמובילה אותה הממשלה, ואם אנחנו מדברים על חלק מהחידושים מהתכנית, אני חושבת שזאת הפעם הראשונה שממשלה מובילה תכנית בין משרדית כזאת בסדר גודל כזה ובסדר גודל תקציבי כזה, שאיננה עובדת רק דרך המסגרות הרגילות של המשרדים.

טלל דולב: האנשים בעלי זכות ההחלטה בתכנית הם נציגי משרדי הממשלה השותפים.

טלל דולב: האופן שבו התכנית פועלת, ויש לנו תיכף שקף של המבנה הארגוני, שאני לא אפרט אותו, זה שבכל אחת מרמות השלטון, ברמת היישוב, ברמת המחוז וברמה הארצית, נמצאים נציגים של חמישה משרדים ששותפים לתכנית, אני חוזרת עוד פעם; רווחה, בריאות, חינוך, קליטת עלייה וביטחון פנים.

טלל דולב: ממה שאנחנו יודעים, רוב הוועדות ברוב היישובים מתכנסות עם נציגות מלאה.

טלל דולב: יש פה כמה יישובים שיכולים להעיד על זה שנציגי המשרדים השונים הם בעלי ההחלטה בוועדות, ברמה היישובית יש גם שני נציגי רשות; יושב ראש הוועדה, שהוא ראש הרשות, או המנהל הכללי של הרשות או מישהו מטעמה, ונציג ציבור.

טלל דולב: ארגוני המגזר השלישי נתפסים על ידינו כגורם מקצועי מאוד מאוד מרכזי בייעוץ לתכנית ותרומה מקצועית, ולכן אנחנו בעצם עוסקים איתם בשתי רמות.

טלל דולב: קודם כל יש לנו פורום ארצי של ארגוני מגזר שלישי שמתכנס כשלוש או ארבע פעמים בשנה, שבו אנחנו גם דנים באיך הארגונים ישתלבו בתכנית וגם בסוגיות שונות שנוגעות למדיניות.

טלל דולב: משתמשים בהם כפורום שמייעץ לתכנית.

טלל דולב: בנוסף לזה, ארגוני מגזר שלישי מוזמנים להשתתף ביישובים בוועדות התכנון.

טלל דולב: בכל יישוב פועלות שלוש ועדות מקצועיות, שארגוני מגזר שלישי, כקבוצה, או כבודדים שפועלים ביישוב, שיש להם מה לתרום, מוזמנים להשתתף בוועדות התכנון.

טלל דולב: אנחנו עדיין מנסים לאזן בין השתתפות שמכוונת למכור את השירות שלי -יש ארגון מגזר שלישי, הוא מפעיל משהו מסוים ביישוב, אנחנו רוצים להרחיב אותו, להגדיל אותו, לקבל מימון נוסף, כי הוועדות האלה מקצות כספים, הוועדות לא מדברות, הוועדות צריכות להקצות כספים, לקבל החלטות על סדרי עדיפויות- לבין האופן שבו הארגונים ישתלבו, ואני חושבת שארגונים לומדים לאט לאט להשתלב כמשאב לקהילה, גם למכור את השירות שלי, אבל גם לעזור לכם לעשות דברים אחרים.

טלל דולב: בתחום של העולים, אנחנו חשבנו שצריך תשומת לב מיוחדת ולכן, ביחד עם ארגון שתי"ל, וגב' אילנה שפייזמן יושבת פה ונציגת משרד הקליטה בוועדה הארצית, גב' שרה כהן, יושבת פה, והיא גם ראש ועדת ההכשרה שלנו, אנחנו ארגנו איזה שהוא פורום מקביל של ארגוני עולים שעובד יחד עם הפורום הארצי.

טלל דולב: פה אנחנו מנסים לאגד ארגונים קטנים יותר, מקומיים יותר, גם לדבר ברמה הארצית על קליטה של עולים, ובחלק מהקבוצה גם התחלנו דיונים לסייע לנו לפתח איזה שהיא הכשרה רגישת תרבות, וגם עשינו פעולה מיוחדת ביישובים לעידוד ההשתתפות של ארגוני עולים בוועדות היישוביות.

טלל דולב: ההשתתפות הזאת עדיין לא מלאה, אבל מהיישובים שאנחנו בדקנו ומהדיווחים שקיבלנו, במחצית היישובים שבהם פועלים ארגוני עולים, הארגונים ישבו בוועדות.

טלל דולב: ביישובים נוספים נערכו דיונים של מנהלי התכניות עם ארגוני העולים, גם כקבוצה וגם כיחידים, במהלך תהליך התכנון, ובסך הכל זה דבר חדש, אבל אנחנו לאט לאט רואים איך זה יותר ויותר מחלחל לשטח.

טלל דולב: אני יודעת שיש גם יישובים שלגביהם יש טענות ואני חושבת שאפשר יהיה להשמיע אותן אחר כך.

טלל דולב: המדיניות שלנו היא, ויעיד על כך נסים, מנהל התכנית, ומר גדי טרקיי, שהוא מנהל התכנית באשדוד, שאנחנו מנחים לשתף כמה שיותר.

טלל דולב: המטרה שלנו כמה שיותר אנשים, עולים ולא עולים, בתוך הוועדות המקצועיות, כך המגוון רחב יותר של דעות, מגוון רחב יותר של רעיונות.

טלל דולב: הבחירה קשה יותר אחר כך כשמגיעים להצביע, כי בסופו של דבר יש תקציב מוגבל, יש סדר עדיפות יישובי וצריך להכניס את הדברים לתוך קונטקסט של פעולה.

טלל דולב: ביקשתם לדעת איפה עובד, איפה לא עובד, מה קורה.

טלל דולב: הנה אנחנו בעדכון של הסטטוס.

טלל דולב: 54 יישובים סיימו לבצע מיפויים, במסגרת התכנית, ואני אעבור קצת, נעשה מיפוי שיטתי בכל אחד מהיישובים, כל אחד מאנשי המקצוע שפועל ביישוב, מהשירותים הפורמליים, מיפו ילדים.

טלל דולב: יש לנו מיפויים שכוללים את שירותי הרווחה, קידום נוער, ביקור סדיר, מערכת החינוך הנורמטיבית, כל מורה, כל גננת מיפתה ילדים, אחיות טיפת חלב, כל אחות טיפת חלב מיפתה ילדים, ואם אתם רוצים לראות את הנתונים הכלליים, הם גם קצת התפרסמו בידיעות אחרונות, ואנחנו גם נעלה אותם עוד מעט לאתר.

טלל דולב: יש נתונים יותר מפורטים, אבל בסך הכל איתרנו באותם 54 יישובים שבהם מסתיים המיפוי כמעט 151,000 ילדים, מתוכם 15,000 עולים, שמהווים 18% מכלל הילדים היהודים שאותרו---

דנה גורדון: בכל מקום כתוב נתון אחר.

טלל דולב: מחצית הילדים שהוכרו הם ערבים, 18% מכלל היהודים הם עולים ואנחנו רואים הבדלים מאוד גדולים בהיקפי האיתור בגילים השונים.

טלל דולב: יש גם הבדלים בהיקפי העולים, אבל יש גם הבדלים בהיקפי האיתור.

טלל דולב: בגיל הרך, 12%, בגיל 6 - 11, 18%, ובקרב בני הנוער, כרבע מהילדים שאותרו היו עולים או בני עולים.

טלל דולב: ההגדרה היא עולה חדש הוא מי שהוא או הוריו עלו ארצה מאז 1990, אז זה גם חתוך באיזה שהוא מקום.

טלל דולב: אנחנו מודים שבבתי הספר היסודיים יכול להיות שלא תמיד הילדים זוהו כבני עולים ואולי נמצא יותר כשנתחיל להפעיל את התכניות.

טלל דולב: בסך הכל, אם אנחנו מסתכלים על העולים, זאת ההתפלגות שלהם בקבוצות.

טלל דולב: אני יודעת שזה לא פוליטיקלי קורקט, אבל שמתי רוסיה בנפרד מקווקז, גרוזיה ובוכרה, פשוט כדי להבחין בין סוגי הקבוצות של העולים.

טלל דולב: 21% הם יוצאי ברית המועצות לשעבר, שהם לא הרפובליקות האסיאתיות, עוד 24% מקווקז, גרוזיה ובוכרה, 47% יוצאי אתיופיה ו-8% אחרים.

טלל דולב: למשל העולים מאמריקה הלטינית שנמצאים ברמלה, עולים צרפתים שנמצאים בערים אחרות.

טלל דולב: זה 8% מסך העולים שאותרו.

טלל דולב: אנחנו רואים את המספרים בכל אחת מקבוצות הגיל.

טלל דולב: אנחנו יכולים להגיד הרבה על הנתונים בסך הכל של הילדים ובני הנוער, אבל אנחנו הכרנו ילדים ונוער בסיכון והסתכלנו, וגם גב' שרה הסתכלה איתי, בעצם מה ההבדל בין העולים לבין האחרים?

טלל דולב: בתכל'ס אין הבדל גדול במצבי הסיכון שהם סובלים מהם, יש הבדל בהיקפים, יש הבדל בתרבות, יש הבדל אולי במקומות שבהם הם גרים, אבל אחד הדברים שמאוד חשוב לנו לזכור זה שילד בסיכון הוא ילד בסיכון.

טלל דולב: ילד בסיכון יכול להיות מוזנח, הוא יכול להיות עולה מוזנח והוא יכול להיות לא עולה מוזנח, הוא יכול להיות ערבי מוזנח והוא יכול להיות חרדי מוזנח.

טלל דולב: ילד בסיכון הוא ילד בודד, הוא יכול להיות עולה בודד, הוא יכול להיות לא עולה בודד.

טלל דולב: ילד בסיכון הוא ילד שיש להורים שלו קושי לתת לו העשרה.

טלל דולב: פה אנחנו רואים אחוזים יותר גדולים בקרב העולים.

טלל דולב: מה שאנחנו רואים זה באמת שהורים מתקשים לעזור לילדים שלהם, בגיל הרך לשחק איתם ואחר כך לעזור בשיעורי בית.

טלל דולב: אנחנו רואים קצת יותר סימנים של שימוש באלכוהול או בסמים בקרב בני הנוער העולים.

טלל דולב: זה לא הדבר הכי דרמטי שהייתי שמה.

טלל דולב: בסך הכל אני חושבת שממה שאנחנו לומדים מהנתונים, אנחנו צריכים לזכור; מצד אחד יש כאן אוכלוסייה משמעותית, 20%, חמישית מהילדים, לא מעט, קבוצה משמעותית שצריך להתייחס אליה, ותיכף אנחנו נראה איך, אבל הילדים האלה הם ילדים בסיכון כמו כל הילדים האחרים בסיכון, כך שצריך לחבר בעצם שני סוגי מומחיות.

טלל דולב: מומחיות של טיפול בעולים עם מומחיות של טיפול בילדים בסיכון.

טלל דולב: אני חושבת שבתכל'ס זה מה שנעשה ביישובים.

טלל דולב: ב-40 יישובים בערך כבר הגישו תכניות לוועדות מחוזיות.

טלל דולב: אני חושבת שהשבוע זה כבר 43, כאשר ברגע שוועדה מחוזית דנה בתכנית היא יכולה לאשר את התכנית ולפעמים היא נותנת גם הערות על התכנית ואז צריך לחזור ולתקן.

ליה שמטוב: כמה מתוך 40 יישובים הם יישובים של עולים חדשים?

אלי זרחין: זה מעל 25%.

טלל דולב: יישובים שיש בהם הרבה עולים?

אלי זרחין: מעל 25% זה הסטטוס של הוועדה.

אלי זרחין: יישובים שנכנסו לתכנית---

טלל דולב: לא.

טלל דולב: היישובים נכנסו לתכנית משתי סיבות.

טלל דולב: קודם כל נכנסו יישובים מאשכולות סוציו אקונומיים 1 עד 4, שיש בהם מעל ל-20,000 תושבים, לא משנה כמה עולים היו בהם.

טלל דולב: זה היה הבסיס של הכניסה לתכנית.

טלל דולב: למשל, באר שבע, שיש בה ריכוז מאוד גבוה של עולים, לא נכנסה בגין עולים, נכנסה בגין אשכול סוציו אקונומי 4.

טלל דולב: אשקלון, קרית גת, קרית מלאכי, דימונה, כל היישובים האלה נכנסו לתכנית בגלל שהם באשכול סוציו אקונומי 1 עד 4.

טלל דולב: לא בדקנו אם יש בהן עולים.

טלל דולב: אחרי שגמרנו להכניס את כל היישובים, ואשר וגב' שרה כהן היו איתנו בתהליך, של ה-1 עד 4, בדקנו כמה עולים היו.

טלל דולב: ראינו שאין מספיק ואנחנו חייבים להגיע ל-12% כי זו החלטת הממשלה, ואז אמרנו שנוסיף יישובים לפי המספר המוחלט הגדול ביותר של עולים שנמצאים בעיר.

ליה שמטוב: על היישובים האלה אני מדברת.

טלל דולב: זה רק ארבעה יישובים; נצרת עלית, חדרה, נתניה ואשדוד.

טלל דולב: אלה רק ארבעה יישובים שנכנסו לא כדי לטפל בהם בעולים, אלא כדי להגיע לייצוג של עולים כפי שנקבע מבחינת סדרי עדיפויות בהחלטות הממשלה.

טלל דולב: זו הדרך שבה נבחרו היישובים.

טלל דולב: התכנית עשתה הרבה מאוד מאמצים כדי לייצג.

טלל דולב: הלכנו פשוט וספרנו, איפה היו יותר.

טלל דולב: זה לא משנה אם יש בהם 20% או 30%, יכולים להיות יישובים של 30% עולים שנכנסו בגל הראשון, יכול להיות יישוב עם 30% עולים שלא נכנס בכלל.

טלל דולב: למשל רחובות זו עיר עם הרבה מאוד עולים והיא לא נכנסה לתכנית, בגלל שהיא באשכול סוציו אקונומי 7 ולא הגענו למספר העולים בו.

ליה שמטוב: נהריה?

טלל דולב: בנהריה יש הרבה מאוד עולים, אשכול סוציו אקונומי 7, לא נכנסה לתכנית.

טלל דולב: הרעיון היה ללכת לסוציו אקונומי הנמוך ולעלות למעלה ולייצג.

טלל דולב: אם אתם אומרים מי נכנס במיוחד בגלל, זה באמת מספר מאוד קטן של יישובים.

טלל דולב: יש הרבה יותר יישובים בתכנית שיש בהם עולים.

טלל דולב: שליש מהיישובים בתכנית הם ערבים, אין בהם עולים ומחצית מהילדים שאותרו בסיכון הם ערבים, אז גם שם אין עולים.

טלל דולב: לכן אני חושבת שצריך להתייחס לאוכלוסיות האלה בנפרד.

טלל דולב: 28 יישובים קיבלו אישור תקציבי ונערכים לפעולה, רובם יישובים ערבים ולא יישובים עתירי עולים, כך שכל הנתונים שאני אציג לכם מעכשיו על יישום, הם לא מלאים.

טלל דולב: הם לא לא נכונים, אבל הם לא מלאים מהבחינה הזאת.

טלל דולב: אותם יישובים, ביניהם רמלה, התחילו ביישום.

טלל דולב: יש עוד יישובים שאפילו לא אישרו תכנית ואנחנו מייצגים פה בעצם את שני הקצוות, אחד היישובים הראשונים זה רמלה, ואחד היישובים שבאמת התחילו יחסית מאוחר ורק עכשיו מאשרים תכנית, זה אשדוד.

טלל דולב: זה איפה שאנחנו נמצאים מבחינת רצף היישום.

טלל דולב: בחלק קטן מהיישובים כבר מפעילים שירותים, בעיקר של משרד הרווחה ושל משרד החינוך שבהם התחילו כבר לזרום תקציבים.

טלל דולב: יכול להיות שאחר כך תרצו לשאול שאלות גם את הרשויות המקומיות, כי הרשויות עשו תהליכים מאוד מאוד רציניים של מיפוי.

טלל דולב: עולים יכולים לקבל סיוע מהתכנית הלאומית בשתי דרכים עיקריות.

טלל דולב: אחת, יש שירותים גם של משרד הקליטה, אבל גם של משרדים אחרים, שירות של משרד הרווחה, שירותים של משרד החינוך, לא מעט, שמתמקדים בעולים.

טלל דולב: למשל משרד החינוך הכשיר את כל היועצות לעבוד עם עולים ועם הורים עולים.

טלל דולב: יש תכניות כאלה, תכניות של משרד החינוך שנכנסו לספר, תכניות של משרד הרווחה שמיועדות לעולים, תכניות משותפות של משרד הקליטה ומשרד הרווחה שמיועדות לעולים, כמו למשל בתים חמים לנערות וכולי.

טלל דולב: אבל עולים יכולים לקבל שירות, ויגידו לכם את זה ברשויות המקומיות, גם בתכניות לכלל הילדים, שבהם ידאגו להתאמה לצרכי העולים.

טלל דולב: בעיקרון, אם אנחנו מסתכלים על האסטרטגיה של היישובים שבינתיים סיכמנו בהם את הנתונים וקיבלו אישור תקציבי, ועוד פעם אני אומרת לכם, רוב היישובים עתירי העולים אינם בתוך התמונה הזאת, נתניה לא בתמונה הזאת כי בשבוע שעבר הם היו בוועדה המחוזית ואחת הסיבות שהחזירו להם הערות זה להתייחס לילדים ובני נוער עולים, אז הם עכשיו חושבים על הנושא הזה מחדש, יש בחדרה---

מרינה סולודקין: אז אולי התקצוב לא היה נכון לגבי העולים?

טלל דולב: יכול להיות, ויכול להיות שלא, אנחנו נראה מיד.

טלל דולב: יכול להיות, ולכן החזירו להם.

טלל דולב: זאת אומרת יש בתוך התהליך בקרות שמנסות להחזיר את זה ולבחון מחדש.

טלל דולב: זה לא אומר שיהפכו עכשיו את כל התכנית, אבל מה שהם עושים זה הם יושבים עוד פעם וחושבים על זה.

טלל דולב: הם יושבים עם נציגי משרד הקליטה, הם יושבים עם אנשי השירותים לעולים וחושבים האם מה שהם בחרו, והם כן בחרו תכניות, זה מה שבאמת הכי מתאים לצרכי אוכלוסיית העולים.

טלל דולב: הדרך השנייה היא בתכניות לכלל הילדים שבהם צריכים לדאוג להתאמה לצרכי העולים.

טלל דולב: הרבה מאוד מקרים, בעיקר בתכניות לילדים בגיל הרך, שהן תכניות יותר מניעתיות, מתקיימות בגני ילדים.

טלל דולב: אין תכניות מיוחדות לעולים, יש תכניות לאיתור, יש תכניות לטיפול בהורים, בגני הילדים, בטיפות חלב.

טלל דולב: השאלה הגדולה איך אנחנו יודעים להתאים מבחינה תרבותית את התכניות האלה, מה אנחנו עושים בשביל שאחיות טיפות חלב תדענה להביא את ההורים העולים.

טלל דולב: למשל בחיפה, אחד הדברים שהיו מודאגים מהם במרכזי הגיל הרך שלהם, זה שההורים העולים לא יגיעו.

טלל דולב: זו לא תכנית של משרד הקליטה, לא תכנית של משרד החינוך, לא תכנית מיוחדת של עולים בכלל, הם לקחו עובדת מקצועית שתלך לבתים של העולים בשכונה שהיא עתירת עולים בחיפה ותוכל להביא את ההורים לתכניות.

טלל דולב: כששאלו אותם בוועדה המחוזית איפה התכניות שלכם לעולים, את זה הם הסבירו.

טלל דולב: עיריית רמלה נמצאים פה בעצמם, אז אני אתן להם להסביר בעצמם, אבל בעיריית עכו, למשל, שפתחו ארבעה מרכזי נוער, לא תכנית של משרד הקליטה, לא תכנית שמיועדת לעולים אלא דווקא תכנית של אגף שחר במשרד החינוך---

ליה שמטוב: מי החליט בעכו, למשל?

טלל דולב: ועדה יישובית.

ליה שמטוב: מי יושב בוועדה יישובית?

טלל דולב: בוועדה יישובית עצמה יושבים שבעה נציגים, נקודה.

טלל דולב: לא יותר משבעה נציגים, נציג מחלקת חינוך, מחלקת רווחה, מנהל כללי של העירייה, נציג ציבור שאני לא זוכרת מי הוא היה בעכו, נציג משרד הקליטה, נציגת משרד הקליטה היתה שם, נציגת משרד הבריאות ונציג המשרד לביטחון פנים.

טלל דולב: זה מי שיושב בוועדה יישובית.

אלי זרחין: מחלקת קליטה לא מוזמנת.

ליה שמטוב: גב' דולב, מחינוך ומרווחה, לא בשמות, זה מהעירייה עצמה?

ליה שמטוב: מהקליטה מי ישב?

שרה כהן: מנהל הלשכה של משרד הקליטה, או נציג מטעמו.

ליה שמטוב: זאת אומרת בעירייה מי שמנהל הקליטה אין לו זכות והוא לא יודע בכלל מה קורה שם.

מרינה סולודקין: בגלל זה ההישגים---

שרה כהן: מה שאנחנו אמרנו, וזה גם נקבע בתחילת כל התהליך, כשישבנו במשרד ראש הממשלה, עם מר אודי ברוור, מכיוון שמדובר כאן בתכנית שהיא תכנית ממשלתית, הנציגות בוועדה הקובעת היא הנציגות בהתאם למבנה המיניסטריאלי של המשרדים השונים.

שרה כהן: משרד הקליטה הוא האחראי מיניסטריאלית על העולים ולכן הנציג הפורמלי בנושא של העולים הוא נציג משרד הקליטה.

ליה שמטוב: בסדר, אז נציג משרד הקליטה יודע יותר טוב מה קורה בעכו ממה שהקליטה שנמצאת בעירייה?

טלל דולב: הוא יכין שיעורי בית, מה קרה?

מרינה סולודקין: גב' שרה כהן, שאלה כללית.

מרינה סולודקין: בגלל שמשרד הקליטה החליט אחרי הרבה שנים שעולים זה אלה שהם עשר שנים בארץ, אז רוב ילדי העולים, הדור הראשון וחצי ודור שני, כמו שאומרים בפסיכולוגיה, הם מחוץ למשרד הקליטה, בגלל זה אתם מפקחים על חלק מהעולים ואני מקווה שאתם עושים את זה טוב, אבל הבעיה שלנו היא דור שני ודור ראשון וחצי, שזה סיפור אחר.

מרינה סולודקין: אני קיבלתי תלונות רבות שתכנית שמיד לא מיושמת בכלל בהרבה ערים שהן מרכזיות בקליטת עלייה ולדור השני ולדור ראשון וחצי, הרבה עיריות שהן אחראיות חושבות שהכל בסדר עם העולים, אני קיבלתי מכתבים שבעיריות אומרים 'אצלנו הכל בסדר עם העולים'.

אלי זרחין: הנה, אשדוד.

מרינה סולודקין: אני לא רציתי לומר את השם, בגלל שקיבלתי מכתב על מה שאני אומרת.

מרינה סולודקין: גם אני חשבתי שזה היה מאוד נכון.

מרינה סולודקין: ..

מרינה סולודקין: קודם כל אני מודה לך, היושבת ראש, בגלל שהנושא של יישום תכנית שמיד מאוד מאוד חשוב לעלייה.

מרינה סולודקין: אנחנו ניסינו לעשות ישיבה משותפת של ועדת החינוך וועדת הקליטה, לא הצלחנו, מהסיבה שאנחנו לא יודעים על יישום תכנית שמיד, טוב מאוד שאנחנו עכשיו בוועדת הקליטה.

מרינה סולודקין: בגלל שהעניין של יישום תכנית שמיד נמשך, אף אחד לא רצה לדבר על זה, פניתי למבקר המדינה, נתתי לו חלק מהפניות אליי בנושא שהמצב של עולים בבתי ספר, הם נוער בסיכון שאף אחד לא מטפל וחושבים שהם מוזנחים על ידי המשפחות, כמו ששמעתי, המשפחות שלכם מוזנחות על ידי המדינה והילדים מוזנחים על ידי המדינה בגלל שאין מימון לצרכים של שילוב, ויש לנו קטסטרופה חברתית.

מרינה סולודקין: העלייה של שנות ה-90, שבאו 67% יותר מ-15 שנים של השכלה, חלק מהילדים, אולי יגידו לי, 20% או 30% מהילדים, לא מגיעים לבגרות.

מרינה סולודקין: לנו זה אסון חברתי, נפילה בסטטוס, והמקומות הגבוהים של חמישה משרדים לא רואים את זה בכלל, לא לוקחים בחשבון, לא יודעים מה זה ניכור, לא יודעים מה זה קשיי שפה בדור השני, ולא נותנים שיעורים של עברית.

מרינה סולודקין: דיברתי על זה עם השר, אתמול העליתי שאילתה לשר בנושא של אולפני המשך למבוגרים, בגלל שלמשפחות יש בעיה עם עברית.

מרינה סולודקין: בטח שיש בעיה כזו, ובגלל זה אני חושבת שטוב מאוד שאנחנו יושבים, אנחנו נפקח על היישום של תכנית שמיד.

מרינה סולודקין: אני גם רוצה לשמוע למה בערים אין תכנית שמיד לעולים בכלל.

מרינה סולודקין: זה לא הגיוני.

טלל דולב: אני רוצה להגיד לך שני דברים ואני חושבת שעוד אנשים יכולים להגיב.

טלל דולב: קודם כל זה לא נכון.

טלל דולב: אני לא יודעת מה שמעת ממי, הרבה מאוד יישובים כן בחרו תכניות לעולים, הרבה תכניות לעולים הן לבני נוער, ביישובים שכבר קלטנו תקציבית 81% מבני הנוער העולים שאותרו, אמורים להשתתף בתכניות, התכניות עוד לא התחילו, אבל בסך הכל בתחום של בני נוער בדרך כלל בוחרים תכניות נפרדות וזה לא כולל, עוד פעם, את המועדון בעכו שהוא בשכונה של יוצאי קווקז ומיועד ליוצאי קווקז, יהיו שם אנשים דוברי שפה והוא לא כתוב תחת התכניות של הקליטה.

טלל דולב: אז בסך הכל אני חושבת שיש התייחסות לעולים.

טלל דולב: אני רוצה להתייחס גם לנקודה שדיברת על בתי ספר.

טלל דולב: לא התכוונתי להתייחס אליה פה, כי היא שייכת לעולם אחר, אבל אני חושבת שהיא כן חשובה.

טלל דולב: בהרבה רשויות שמהן באמת גם היו טענות שאין מספיק תכניות לעולים, ואני רוצה לדבר אפילו על נתניה שהחזרנו אותם, אבל בסך הכל רוב התכנית שלהם אושרה, אחד הדברים שיישובים בחרו לעשות, אחת האסטרטגיות, זה תכניות בתוך בתי הספר, בעיקר בבתי הספר היסודיים.

טלל דולב: לא כתוב על התכניות האלה 'תכניות לעולים', אבל היישובים בוחרים, וגם אומרים שהם בוחרים, בתי ספר שיש בהם הרבה עולים.

טלל דולב: אני אחזור לעכו.

טלל דולב: למשל בעכו נבחר בית ספר בשכונה שיש בה הרבה מאוד עולים חדשים, בתי ספר יסודיים, כשהתכניות האלה מיועדות להתמודד בדיוק עם הבעיה שאת מדברת עליה, לתת לילד טיפול בבית הספר, לעזור לו בלימודים, וגם להתמודד עם הנושא---

מרינה סולודקין: חוץ משעות עברית.

מרינה סולודקין: יש לכם רציונל ש---

טלל דולב: יש דברים שהם לא בתחום אחריותנו.

טלל דולב: אנחנו לא נותנים חיסונים לתינוקות, אנחנו לא מלמדים עברית לעולים חדשים, אנחנו לא מלמדים חשבון.

טלל דולב: יש דברים שהם בתחום של העיסוק---

מרינה סולודקין: אז הדברים הכי חשובים.

מרינה סולודקין: ..

מרינה סולודקין: אתם לא עושים דברים הכי חשובים.

טלל דולב: אנחנו מטפלים בילדים ובני נוער בסיכון.

ליה שמטוב: גב' טלל דולב, את, בתחילת דברייך, אמרת שבוועדת התכנון יושבים ארגונים של עולים, ארגונים עירוניים לא של עולים, כל מיני ארגונים יושבים בוועדת התכנון ומתכננים, ואני לוקחת עוד פעם את עכו, לא אני אמרתי, את התחלת עם עכו---

מרינה סולודקין: אנחנו יכולים לומר אשדוד וגם ערים אחרות.

טלל דולב: באשדוד עוד אין תכנית, אז תנו להם לגמור לתכנן קודם.

אלי זרחין: הם לא הסכימו להזמין אף ארגון עולים שדובר רוסית.

ליה שמטוב: מר זרחין, עוד מלה אחת ואתה בחוץ.

ליה שמטוב: פה הדברים רציניים, אז בבקשה לא להיכנס באמצע.

ליה שמטוב: גב' דולב, בעכו את אמרת שבחרו בית ספר ששם רוב התלמידים הם עולים.

טלל דולב: אני לא יודעת אם רוב, אבל אחוז גבוה.

ליה שמטוב: אחוז גבוה הם עולים.

ליה שמטוב: ישב נציג החינוך, שהוא עובד במועצה, ישב נציג של הרווחה וישב נציג של הקליטה, שמשרד הקליטה החליט שזה יהיה הנציג של המשרד.

ליה שמטוב: שיהיה, בסדר, כך החלטתם, טוב מאוד.

ליה שמטוב: תשאלו את מחלקת הקליטה בעירייה, היא יודעת על איזה בית ספר בכלל מדובר?

ליה שמטוב: הם בכלל יודעים משהו?

ליה שמטוב: הם לא שייכים בכלל?

ליה שמטוב: אני לא מבינה את זה.

ליה שמטוב: שיישב שם לא יודעת מי, נתניהו שיישב שם, אבל שכולם יידעו על זה.

ליה שמטוב: כששואלים את מחלקת הקליטה בעכו, 'אתם בכלל יודעים על התכנית?

ליה שמטוב: ' 'מה, למי זה שייך?' 'אף אחד לא אמר לנו', 'אף אחד לא הזמין אותנו', מה?

ליה שמטוב: הם מחוץ לעסק?

מרינה סולודקין: לא, זה האח הגדול שיודע טוב יותר.

ליה שמטוב: אז נציג הקליטה ממשרד הקליטה יודע יותר טוב מה קורה בעיר עכו ממה שסגן ראש העיר עכו, שהוא אחראי על המחלקה השלמה שם?

טלל דולב: אני רוצה להבין איפה.

טלל דולב: אנחנו יכולים לבדוק כל רשות.

טלל דולב: בגדול, רוב הרשויות פרסמו את התכנית בצורה די רחבה ואני לא מאמינה שיש אנשים שלא יודעים.

טלל דולב: אני כבר שמעתי על 'כן יודעים' ו'לא יודעים', ובעצם יודעים ואולי יודעים.

טלל דולב: בעכו יושב ראש הוועדה העירונית----

רות דיין: מדובר על תכנון התכניות, אנחנו מדברים על השלב שלפני, לא על הביצוע, או על הידיעה.

רות דיין: שמרכז יישב ויהיה שותף לבניית התכנית ויצביע על הצרכים שיש.

רות דיין: טלל דולב: אני רוצה לחזור חזרה למקום שבו יש את המבנה הארגוני של התכנית.

רות דיין: המבנה הארגוני של התכנית בו בעצם כל אחד ממשרדי הממשלה, וזאת היתה ההחלטה, כמו שגב' שרה כהן הסבירה, הוא ממנה את נציגו.

רות דיין: יש גם רשויות שיש בהן מחלקת בריאות, מי שיושב הוא עדיין נציג משרד הבריאות.

רות דיין: כאשר עלה מהרשות המקומית, למשל בעיריית ירושלים, הרצון והצורך שנציג מחלקת הקליטה יישב בוועדת התכנון, נוהל משא ומתן, הוא היה לא קצר, אבל בסופו של דבר הגיעו---

ליה שמטוב: איך זה הוחלט בירושלים, ובעכו לא?

ליה שמטוב: יכול להיות שבירושלים יושב בן אדם שיש לו ניסיון בעבודה ושהוא לבד, אף אחד לא הגיע אליו, הגיע לשם.

ליה שמטוב: הוא נלחם בדרך לשם.

טלל דולב: קודם כל, לא נכון.

ליה שמטוב: אנחנו מכירים אותו.

טלל דולב: קודם כל, לא נכון.

טלל דולב: המנהלת שלו נלחמה יותר חזק ממנו.

ליה שמטוב: ומי המנהלת שלו?

ליה שמטוב: טלל דולב: מנהלת אגף הרווחה בירושלים.

ליה שמטוב: לכן מה אני אומרת לגבי עכו--- מרינה סולודקין אז התכנון לא נכון.

ליה שמטוב: טלל דולב התכנון הוא מצוין, אני יכולה להראות לכם תכניות, הן עונות לצרכים.

ליה שמטוב: התכנון לא עונה על כל הצרכים, כי אין מספיק כסף.

ליה שמטוב: מרינה סולודקין צרכים לעצמם לא עושים.

ליה שמטוב: זה ידוע, יש תכונה ישראלית שאי אפשר לסבול, כל הזמן הם משבחים את עצמם.

ליה שמטוב: טלל דולב אני רוצה לענות עניינית.

ליה שמטוב: בעכו יושב ראש הוועדה הוא ראש העיר.

ליה שמטוב: יש לו סגן, אני חושבת שהסגן שלו יודע מה קורה.

ליה שמטוב: אני לא---

ליה שמטוב: לא, הסגן שלו ידע ממני מה קורה.

ליה שמטוב: טלל דולב אבל זו אחריות שנמצאת ומיושמת ברשויות המקומיות.

ליה שמטוב: מרינה סולודקין אז אולי טעיתם, עשיתם עוד מאבק כדי להילחם בדרך לתכנית שמיד.

ליה שמטוב: טלל דולב מה?

ליה שמטוב: מרינה סולודקין עשיתם עוד טעות, בגלל שזה תלוי במפה הפוליטית של העירייה.

ליה שמטוב: יש עיריות שהאינטרסים של עולים לא מעניינים אותם.

ליה שמטוב: כמו שהם אומרים, שסגנית ראש העיר ירושלים, שהיא מטעם ישראל ביתנו, לא מטעם קדימה, לא היתה בתוך העניינים והיא ביקשה.

טלל דולב: תראו, עוד פעם, אנחנו לא נכנסים---

מרינה סולודקין: אתם תמיד צודקים.

מרינה סולודקין: נכון, תמיד צודקים.

טלל דולב: לא, אנחנו לא תמיד צודקים.

טלל דולב: את יודעת מה?

טלל דולב: יכול להיות שאנחנו טועים, אנחנו חושבים שהעובדה שרשויות מקומיות, ויש פה רשויות מקומיות שיושבות וגם אנשים, הן אחראיות לתושבים, הן צריכות להחליט, זה עיקרון מרכזי של התכנית ואנחנו חושבים שהוא מאוד חשוב.

טלל דולב: אנחנו חושבים שרשות מקומית צריכה לשקול את כל הצרכים, לכן הכרחנו אותם לעשות מיפוי, לכן הכרחנו אותם להסתכל על כל הילדים, לכן כשהם מגישים תכניות הם צריכים להגיד איך הם יתייחסו לילדים עולים ולכן נציגי משרד הקליטה יושבים בוועדות.

ליה שמטוב: גב' דולב, באיזה עיר את אמרת שביקשו ממישהו והוא עבר בשכונות העולים ועשה את המיפוי?

טלל דולב: בחיפה.

טלל דולב: הוא לא עשה את המיפוי, היא תעבוד עכשיו כדי להביא את העולים לשירות, למרכז לגיל הרך.

ליה שמטוב: תגידי בבקשה, במחלקת הקליטה בחיפה, מה את חושבת?

ליה שמטוב: הם לא יודעים מה קורה בעיר?

ליה שמטוב: צריך להביא מישהי, לשלם לה משכורת, אולי שם כבר הכל מוכן ויש כבר את הנתונים?

מרינה סולודקין: בטוח שמוכן.

ליה שמטוב: את מגלה לי עכשיו עוד יותר דברים ממה שבכלל לא צריכים לעשות.

ליה שמטוב: אולי הכל שם כבר מוכן?

ליה שמטוב: מישהו שאל אותם?

ליה שמטוב: מישהו הגיע לסגנית ראש העיר חיפה?

ליה שמטוב: מישהו הגיע למחלקת קליטה בעיר?

ליה שמטוב: אולי אין להם כלום, אז בבקשה, תיקחו בן אדם חיצוני והוא עכשיו יבדוק הכל.

טלל דולב: למה בן אדם חיצוני?

טלל דולב: עובד רשות מקומית, זה תושב השכונה, עובד מחלקת הרווחה של הרשות המקומית.

ליה שמטוב: למה?

ליה שמטוב: כי ראש העיר החליט כך?

טלל דולב: לא, כי זה מה שהחליטה ועדה יישובית שיש בה שבעה נציגים.

ליה שמטוב: יפה.

ליה שמטוב: בוועדה היישובית שבעה נציגים בחיפה, מי ישב?

טלל דולב: מי שאמרתי קודם.

טלל דולב: בכל הוועדות היישוביות, יושבים כמה---

ליה שמטוב: זאת אומרת חינוך שעובד בתוך העיר, בריאות או רווחה שעובדים בתוך העיר, קליטה?

ליה שמטוב: לא יודעת מי, שהוא אחראי על חיפה, על הקריות, הוא יודע מה קורה בחיפה?

טלל דולב: ממה שאני שמעתי, גם בוועדה העירונית וגם בוועדה המחוזית, כן.

טלל דולב: יכול להיות שאת אומרת שלא, ממה שאני ראיתי, חיפה ידעו, היו להם נתונים על ה---

ליה שמטוב: חיפה לא ידעו.

טלל דולב: הם עשו סדרי עדיפויות.

ליה שמטוב: בחיפה יכול להיות שראש העיר כן יודע, החינוך כן יודעים, קליטה לא ידעו.

טלל דולב: יש פה גם עניין ש'בואו נעקוב ונראה'.

טלל דולב: אתם אומרים שהעולים לא משורתים, בואו נעקוב ונראה אם בסופו של דבר הם יהיו משורתים או לא.

טלל דולב: אנחנו עכשיו מתחילים לעשות תכניות, אנחנו בודקים את כל היישובים.

רות דיין: יש בעיה שמנהל מחלקת קליטה ייקח חלק בבניית התכניות?

רות דיין: מה הבעיה?

טלל דולב: אין שום בעיה.

טלל דולב: ועדות התכנון פתוחות.

טלל דולב: אנחנו בממשלה לא מזמנים אנשים לוועדות תכנון.

טלל דולב: יש ישיבות ועדות תכנון שמתקיימות עם 20, 30, ו-40 אנשים, לגיל היסודי, לגיל הרך ולבני הנוער.

טלל דולב: יושבים הרבה נציגי ארגונים.

טלל דולב: ועדות התכנון פתוחות, אף אחד לא יגיד למישהו לא לבוא.

טלל דולב: כל אחד יכול לבוא ולשבת באיזה ועדה שהוא רוצה.

טלל דולב: הוועדות האלה אינן סגורות.

טלל דולב: בוועדות שמקבלות החלטה יושבים שבעה נציגים וזאת החלטה ממשלה.

טלל דולב: רוצים לשנות אותה?

טלל דולב: אפשר.

מרינה סולודקין: אני לא רציתי להזכיר את העיר נצרת עלית, כי אני מנצרת עלית, אבל בעיר נצרת עלית יש ארגונים קטנים, כמו שאת אמרת, כמו 'עזרה לעולים', הם לא ידעו בכלל שדבר כזה קיים.

מרינה סולודקין: אני כבר לא מדברת על הארגונים האחרים שזה לא לעולים.

מרינה סולודקין: אני כבר לא מדברת על הקליטה, גם את הקליטה לא הזמינה, אבל השבעה האלה לא...

מרינה סולודקין: אף ארגון---

טלל דולב: אבל בנצרת עלית יושב ארגון משפחות למען---

מרינה סולודקין: למען מה?

אלי זרחין: למען השם.

טלל דולב: ארגון משפחות למען משפחות עולים, הם הארגון שנדרשנו להזמין.

אלי זרחין: את ישבת בנצרת עלית בישיבות?

מרינה סולודקין: כן, הוא יודע מה קורה בנצרת עלית.

מרינה סולודקין: והעמותה לעזרה לעולים שעובדת בנצרת עלית, הם לא יודעים כלום.

מרינה סולודקין: כולם רשאים להגיע.

אלי זרחין: הם ביקשו מנאור להזמין ונאור סירב.

אלי זרחין: גם אותנו הוא סירב להזמין.

ליה שמטוב: אדון זרחין, אני עדיין לא נתתי לך זכות דיבור.

שרה כהן: אני רוצה להגיד מספר דברים.

שרה כהן: קודם כל אני חוזרת על אותה אמירה שהדברים כאן יהיו ברורים סביב השולחן.

שרה כהן: האחריות המיניסטריאלית על הנושא של העולים זה המשרד לקליטת העלייה.

שרה כהן: המשרד לקליטת העלייה מפעיל לשכות שמטפלות בעולים, לא רק עולים שנמצאים עשר שנים בארץ, וחבל שחברת הכנסת סולודקין יצאה, אלא ההתייחסות של המשרד היא גם בהתייחסויות שהן מעבר לפרטניות, לקהילות של עולים שמתגוררות באותו יישוב, ומה שאנחנו יכולים לבוא ולהגיד הוא שכחלק מהאחריות המיניסטריאלית של משרד הקליטה באופן כללי במדינת ישראל זה הנושא של העולים, ובהקשר הספציפי כאן, בתכנית הלאומית, המשרד לקליטת העלייה הוא בעל הקול המייצג את העולים במסגרת הוועדה שפועלת ביישוב.

שרה כהן: מה שקורה הוא שאנחנו דוחים את האמירה שכאילו הלשכות של המשרד אינן מכירות את האוכלוסייה.

שרה כהן: הלשכות של המשרד מכירות את האוכלוסייה.

שרה כהן: אנחנו דרשנו, וזה היה חלק מתוך הבקשה שלנו, כמשרד, לקלוט במסגרת המיפוי גם את אותם ילדים שנולדו בארץ להורים עולים.

שרה כהן: דהיינו שבמסגרת המיפוי נכללות האוכלוסיות שאנחנו מזהים אותם כדור וחצי.

שרה כהן: מה שאנחנו כרגע רואים זה שבמסגרת תהליך המיפוי זוהו יותר עולים מאשר שיעורם באוכלוסייה, ומאשר השיעור שלהם באותם יישובים.

שרה כהן: דהיינו היקף האיתור הוא גדול יותר מהשיעור של העולים באותם יישובים.

שרה כהן: זה דבר אחד.

שרה כהן: אני סבורה שכחלק מתוך תהליך העבודה של הלשכות של משרד הקליטה ביישובים, יש שיח ומתקיים קשר שוטף של משרד הקליטה במקומות השונים, עם המחזיקים או עם העוסקים בתיק הקליטה במקומות השונים.

שרה כהן: אני לא חושבת שרק התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון היא זאת שמביאה לידי כך שמתקיים דיאלוג שוטף, והנחת העבודה שלנו, כמו שקיימת כאן בירושלים, שמר פיני גלינקביץ מייצג, וגם מר אמיר וידר מרמלה, זה שיש שיח שוטף של נציגות המשרד, ביחד עם מי שעוסק בנושא של העולים ברמת היישוב.

שרה כהן: אני רוצה לחזור ולהגיד את הנקודה הבאה; יש ערך מוסף מאוד גדול לארגונים שפועלים במקומות השונים.

שרה כהן: יש ערך מוסף מאוד גדול למי שמחזיק את התיק של הקליטה באותו יישוב, ואנחנו חושבים שהנכון הוא שבמסגרת הוועדה של ועדות התכנון, שהן ועדות שבעצם עוסקות בשלוש אוכלוסיות, של הגיל הרך, של היסודי ושל הנוער, ולכל אחת מהוועדות האלה, שהן הוועדות המקצועיות והמרכזיות, יש חשיבות והם משתתפים ונוטלים חלק בהיקפים כאלה ואחרים.

שרה כהן: בסופו של דבר, ברמה של החלטה, הקול המצביע הוא הקול של משרד הקליטה.

שרה כהן: זאת אומרת, מה שאת באה ובעצם אומרת, את קוראת איזה שהוא סוג של תיגר על זה שמשרד הקליטה הוא הגוף המכריע, אבל משרד הקליטה הוא המיניסטריון במקרה הזה, ואם יש לך איזה שהן השגות לגבי העניין של המקום של משרד הקליטה, זה לראש הממשלה, זה לא בדיון הזה ולא סביב העניין של מי משפיע, מי לא משפיע.

ליה שמטוב: הוועדה תפנה גם לראש הממשלה.

שרה כהן: מה שאנחנו באים ואומרים, משרד הקליטה הוא המיניסטריון.

שרה כהן: האחריות הפורמלית להענקת שירות לאומי היא באמצעות המשרד לקליטת העלייה, ומשרד הקליטה הוא בעל הקול המצביע.

שרה כהן: זאת נקודה שנאמרה בדיון שהיה אצל ראש הממשלה והיא מבחינתנו מתווה את כל אופן העבודה של המשרד, לא רק בהקשר של התכנית הזאת, אלא בכלל בהקשר של העולים.

שרה כהן: זה דבר אחד שרציתי לבוא ולהגיד.

שרה כהן: הדבר האחר הוא, בנימה שהיא יותר אישית.

שרה כהן: אני מלווה את התכנית הלאומית עוד בשלב של הדוח עצמו.

שרה כהן: אני ריכזתי בוועדת שמיד את הוועדה של המגזרים המיוחדים וההמלצות שכלולות בתוך הדוח בעצם נכתבו על ידי ועדה שאני ריכזתי אותה.

שרה כהן: היישום של התכנית, שאני נוטלת בו חלק רציף מאז הוועדה, הוא יישום שאני נוטלת בו חלק פעיל, והאינטרס של העולים והעלאת הצרכים של העולים, שלי כאיש מקצוע, ושלי כאיש שמיישם ומפעיל גם תכניות שאומצו כרגע על ידי מערכת השירותים במדינת ישראל בהקשר של העולים, רק מבחינתי באות ומראות שהנושא של העולים עולה על סדר היום והוא מקבל כרגע, מבחינתנו, את הייצוג שהוא הייצוג הנאות.

שרה כהן: המבחן הוא, ובזה אני מסכימה איתך, הוא המבחן של התוצאה.

שרה כהן: התכנית כרגע לא פועלת עדיין, אנחנו נמצאים כרגע בתחילתו של שלב היישום, המבחן הוא עד כמה באמת יגיעו עולים למסגרת של התכניות השונות, דהיינו היקף הכיסוי והנגשת השירות.

שרה כהן: המבחן הוא הכנסה של אנשי מקצוע שהם דוברי שפה, שהם בהחלט יכולים לתת את המענה לצרכים השונים של העולים, המבחן הוא האם התכניות האוניברסליות תצלחנה בעצם ליצור תכניות שהן בעלות אפקטים של רגישות תרבותית.

שרה כהן: המבחן הוא ברמת תוצאה, האם יש שיפור במצב של הילדים העולים.

שרה כהן: זה הכל עניין של מבחן של תכנית שהיא תכנית שפועלת לאורך זמן.

שרה כהן: אני בתוך השיח הזה, אני בתוך התהליך הזה, ואני עוקבת אחרי הדברים האלה כחלק מהפלטפורמה הבין משרדית.

שרה כהן: חשוב לי לבוא ולהגיד את הדברים האלה.

ליה שמטוב: גב' כהן, אנחנו מכירים את העבודה שעושים במשרד הקליטה ואת בראשה, אבל לא על זה אנחנו מדברים.

ליה שמטוב: אנחנו מדברים על ועדת התכנון בתוך היישוב.

ליה שמטוב: אם זה קורה בעכו, אם זה קורה בחדרה, אם זה קורה בחיפה, אם זה קורה בנצרת עלית, ואין להם שום מושג על מה מדובר, שום מושג---

שרה כהן: אני חולקת על מה שאת אומרת.

ליה שמטוב: נו באמת.

שרה כהן: אני סבורה שוועדת התכנון, שיש בה נציג של משרד הקליטה, יודעת על מה היא מדברת.

שרה כהן: אנחנו---

ליה שמטוב: נציג משרד הקליטה, בטח, בטח.

ליה שמטוב: היא יודעת על מה מדובר, היא הולכת בערב הביתה והיא יושבת עם זה שהיא יודעת על מה מדובר.

שרה כהן: הנציגה של משרד הקליטה מייצגת את המשרד ומייצגת את נושא העולים, ואני אומרת לכם שמבחינתנו נציגת משרד הקליטה---

ליה שמטוב: אז כנראה נציגת משרד הקליטה יושבת עם ראש העיר והם מדברים.

ליה שמטוב: זהו.

שרה כהן: את מכניסה מרכיבים שהם ממש לא רלוונטיים---

ליה שמטוב: הם רלוונטיים, הם רלוונטיים מאוד.

אשר אורנוי: אני נציג משרד הבריאות בוועדה הארצית.

אשר אורנוי: אין לי אינטרסים כאן, לא משרד קליטה ולא שום דבר, משרד בריאות.

אשר אורנוי: כשאני מקשיב, ואני יושב בהרבה מאוד ועדות, השאלה הראשונה שאני שואל את עצמי, האם המטרה של ישיבה כזאת היא התפלמסות או תכל'ס.

אשר אורנוי: בינתיים, תרשו לי---

ליה שמטוב: אתה יודע, זה נכון מה שאתה אומר.

אשר אורנוי: בינתיים, תרשו לי, אני שומע התפלמסות.

אשר אורנוי: אני אומר את זה ואני לא רוצה לפגוע באף אחד.

אשר אורנוי: כרגע הובע אי אמון במשרד הקליטה וכך זה נשמע, וכך זה נראה.

אשר אורנוי: יכול להיות שאי האמון הזה צודק לחלוטין, אני אינני נכנס לזה, ועוד יותר אי אמון ברשות, מפני שהוועדה הארצית וכל התכנית פועלת כנגד ראשי הערים.

אשר אורנוי: כך נקבע.

ליה שמטוב: למה?

אשר אורנוי: כך נקבע באין ספור ישיבות.

אשר אורנוי: יכול להיות שהקביעה הזאת לא נכונה, כך עובדים.

אשר אורנוי: בוועדה הזאת יושבים גם נציגי הרשויות.

אשר אורנוי: יושב כל הזמן נציג הרשויות, לא שמענו מנציג הרשויות, 'רבותיי, כאשר אתם מעבירים משהו לאחריות של ראש העיר, או הרשות, תדעו לכם שהוא לא מייצג את כלל האוכלוסייה'.

אשר אורנוי: יכול להיות שזה נכון, אני לא בדקתי.

אשר אורנוי: לפי הטענות, יוצא כאילו שזה נכון, כלומר בהרבה מאוד רשויות, בהרבה מאוד מקומות מאוד מרכזיים, ראש הרשות איננו מייצג את העולים.

אשר אורנוי: אם זה נכון, זה דורש איזה שהוא דיון והחלטות, אבל אני לא חושב שבפורום של הוועדה הארצית שלנו, אלא לבוא לוועדה הארצית ולומר 'רבותיי, יש כאן חסר מסוים, אתם מתהלכים עם הראש בעננים' ואני כביכול פוגע בעצמנו, 'אתם לא יודעים את המציאות, זאת המציאות'.

אשר אורנוי: זו הנקודה הראשונה.

אשר אורנוי: הנקודה השנייה, כדאי לדעת, יש לנו ספר פרויקטים ויש הרבה מאוד נציגויות של תושבים שהכניסו לאותו ספר פרויקטים תכניות שאומצו על ידי המשרדים השונים.

אשר אורנוי: ניקח את הבדווים בדרום, למשל.

אשר אורנוי: אני שואל את עצמי, אם זה כך, והם ידעו על התכניות, מדוע לא באו נציגויות עולים וניסו להכניס תכניות משלהם?

אשר אורנוי: אנחנו בוועדה הארצית ניסינו לדון בכל תכנית שהוגשה ברצינות ולמצוא את המשרד שיהיה מוכן להיות אחראי עליה.

אשר אורנוי: זה לא נעשה, אתם אומרים מחוסר ידע, יכול להיות.

אלי זרחין: או חוסר רצון.

אילנה שפייזמן: יש הרבה תכניות של ארגוני עולים, השאלה היא לא אם הן בספר, אלא השאלה אם הן בתכנון.

אשר אורנוי: אני אגיע לזה.

אשר אורנוי: התכניות, ברגע שהן הוגשו דרך המשרד לקליטת עלייה, אני לא יודע, או אנחנו לא יודעים, מי הגיש אותן.

אשר אורנוי: אם כך, אם אני מגיע לנקודה האחרונה, למעשה הבעיה היא לא בנציגי המשרדים, אם כי אתם אומרים שיש בעיה בנציגי משרד הקליטה, אני חייב להדגיש את זה, אלא ברשויות.

אשר אורנוי: אז בבקשה, בואו נצא מכאן בהמלצה, לפחות, בנקודה הזאת, אשר אולי כל הדברים האחרים עובדים חלק ואולי לא, יכול להיות שבמערכות אחרות גם היו צריכים להתעורר, אבל בואו נצא מכאן בהחלטה אופרטיבית שאחר כך תידון בוועדה הארצית או בכל מיני פורומים, או שתתקבל או שלא תתקבל,אבל אני חושב שבמקום ההתפלמסות שבאמת לא יוצא ממנה שום דבר, נבוא ונאמר, 'יש בעיה א', ב' ו-ג',' וחזקה עליי, כי אחרת לא היו בעצם טורחים כל כך הרבה אנשים לבוא לישיבה הזאת, 'זאת הבעיה, זה הפתרון שאנחנו מציעים, בואו נראה אם אפשר לקבל אותו'.

ליה שמטוב: אני רוצה להגיד לך משהו.

ליה שמטוב: ראש העיר הוא ראש העיר של כ-ו-ל-ם.

ליה שמטוב: אתה מסכים איתי?

אשר אורנוי: כן, אמור להיות.

ליה שמטוב: הרוב בחרו בו, אז לא משנה שמישהו לא בחר אותו, הוא מייצג גם אותו בעיר, וכשמפעילים את הסמכות על ראש העיר ואומרים שבוועדת התכנון יושבים חינוך, בריאות, ביטחון פנים, קליטה, אז הוא יודע שהם יושבים.

ליה שמטוב: יושב נציג הקליטה?

ליה שמטוב: בסדר.

ליה שמטוב: יושב נציג החינוך?

ליה שמטוב: בסדר.

ליה שמטוב: אבל בתוך התכנון הזה, בתוך ועדת התכנון משהו לא בסדר.

אלי זרחין: גברתי היושבת ראש, אני סגן הנשיא של הקונגרס העולמי ליהודים דוברי רוסית, והמנהל הכללי של האגודה הישראלית למען ילדים עולים ואני מבקש לפנות לוועדה הנכבדה בדברים שחברים הארגונים הסמיכו אותי להגיד.

אלי זרחין: קודם כל, חשוב לפנות כבר מהתחלה בבקשה לוועדה הנכבדה לפנות לממשלת ישראל בבקשה לעצור את התכנית, לא להעביר ל-1 לינואר תקציבים ליישובים שבהם עולים מעל 25% ולדרוש מאותם יישובים דיון מחדש, עם נציגי ארגוני העולים, עם נציגי מחלקות הקליטה, כמו שאת, גברתי, אמרת מאוד נכון.

אלי זרחין: אני רוצה, גב' דולב, להזכיר לך משפט שאמרת בפגישה שלנו, כשניסינו להביא אותך לצד שלנו.

אלי זרחין: אמרת לי ולגב' יוליה שמטוב שבכל יישוב יושבים משה ויענקל'ה שמחכים לכסף ואני חושב שזו הנקודה התחתונה, גברתי.

אלי זרחין: דברים בשטח שונים לחלוטין ממה שאת הצגת כאן וממה שגב' שרה כהן מדברת.

אלי זרחין: התכנית הזאת לא מיועדת למשה ויענקל'ה, התכנית הזאת לא מיועדת לראש העיר, התכנית הזאת מיועדת לילדים ובני נוער בסיכון.

אלי זרחין: במשך שלוש שנים עשתה ועדת שמיד עבודה יסודית, מצוינת, מחקר מקיף והגישה דוח שאני חושב שעוד הרבה שנים אנחנו נלמד את הדוח ואני חושב שהוא יהיה אקטואלי גם עוד הרבה שנים אחר כך.

אלי זרחין: ועדת שמיד קבעה שיש שלוש אוכלוסיות להן צריך לתת דגש, כמו שגברתי היושבת ראש אמרה, וועדת שמיד הדגישה בדוח שהבעיה של הילדים ונוער עולים בסיכון זה חוסר ההשתלבות שלהם בקהילה.

אלי זרחין: מה שגב' שרה כהן אומרת כאן זה לא נכון.

אלי זרחין: הילדים האלה לא באו לתכניות שלך, ולא יבואו.

אלי זרחין: אותם אנשים באותם יישובים---

שרה כהן: יושבת ראש הוועדה--- אלי זרחין: אני לא מכבד מה שעשית ואני חושב שהעבודה שלך ושל גב' טלל דולב היא מעל כל ביקורת ואני מאוד מקווה שמבקר המדינה יפתח בחקירה, מפני שאותם ילדים לא באו לפני אותן תכניות כלליות, למה שהם יבואו עכשיו?

שרה כהן: זכותה של שרה כהן ממשרד לקליטת עלייה וזכותו של נועם גרינבורד מקידום נוער, אותם גופים שעובדים באופן ייחודי עם אוכלוסיות של עולים, הכניסו לספר תכניות רבות המיועדות לעולים.

שרה כהן: נצרת עלית, כדוגמה, אבל זה עוד הרבה יישובים, קיבלה את הספר הזה והיא צריכה היתה להגיד שאם 'יש לנו כמעט 30% ילדים עולים, שליש מהתכניות אמורות להיות ייחודיות לעולים'.

שרה כהן: אני רוצה להגיד מלה על המיפוי.

שרה כהן: אני רוצה שמי שלא קרא את המיפוי, יפתח את המיפוי.

שרה כהן: במיפוי של אשדוד אין את המלה עולים, במיפוי של אשקלון אין עולים, במיפוי של רמלה אין את המלה עולים, חוץ מאחוז מהאוכלוסייה.

קריאה: זה לא נכון.

אלי זרחין: בעמוד 7 בכל מיפוי, באחוזים סטטיסטיים, מופיע האחוז הססטיסטי של עולים, אבל בדוח המיפוי בעיר רמלה, שאמיר יודע מה קורה שם בנוער עולה, בוכרי ואתיופי, אין מלה על הבעיה של הנוער בעיר.

אלי זרחין: אנחנו מדברים על זה שהעיר נצרת עלית, כדוגמה, קיבלה את הספר והיתה אמורה לקחת חלק מהתכניות, לא כולן, המיועדות לעולים.

אלי זרחין: אני לא רוצה לספר לך, פרופסור, באיזה גזענות דיברה איתנו יושבת ראש הוועדה, גם באשדוד וגם באשקלון, 'הרוסים גם ככה מקבלים הכל ולא צריכים כלום'.

אלי זרחין: אותם ביטויים שנאמרו פעם, הם ביטויים שקריים, נוער עולה בסיכון הוא בסיכון כי הוא, מסיבות שלו, דור ראשון ושני, לא השתלב בתכניות כלליות.

אלי זרחין: ועוד פעם, אמרה טלל דולב מאוד נכון, אנחנו לא מדברים על כל נוער עולה, אולי 80%, 90% מהנוער בנצרת עלית משתתף בתכניות כלליות והוא לא צריך משהו ייחודי.

אלי זרחין: אותו נוער שהוא בסיכון, שמשוטט ברחובות, זה נוער שצריך תכניות ייחודיות וכשהעיר נצרת עלית מגישה לוועדה המחוזית והארצית תכנית ומסרבת לאשר מהספר אף תכנית שמיועדת לעולים, הציפייה שלנו שהוועדה המחוזית, הוועדה הארצית תחזיר את זה חזרה ותגיד 'בעיר יש 30% של עולים', מה אומרת לנו גב' טלל דולב?

אלי זרחין: לא נלך לעימות עם הרשויות, אני אפקח.

אלי זרחין: על מה, גברתי, את מפקחת?

אלי זרחין: אם עיר לא בחרה תכניות לעולים, אז הן לא תהיינה שם, אז הכסף יעבור למשה ויענקל'ה, שמחכים לכסף הזה, והוא לא יגיע לילדים ולנוער עולים.

קריאה: מי זה משה ויענקל'ה?

אלי זרחין: זו דוגמה שגב' דולב אמרה, כי בכל עיר---

קריאה: יש פה הרבה מאוד התלהמות.

קריאה: אני לא מבין---

ליה שמטוב: אני נתתי לך רשות דיבור?

קריאה: אני לא יכול לשמוע את הדברים---

ליה שמטוב: אתה לא יכול לשמוע?

ליה שמטוב: תצא.

אלי זרחין: אולי את העולים אתה לא יכול לראות?

אלי זרחין: היו"ר ליה שמטוב: מר זרחין, כשאני אתן לך את רשות הדיבור, אז אתה תדבר.

אלי זרחין: אתה לא רוצה לשמוע?

אלי זרחין: בבקשה.

אלי זרחין: אנחנו רוצים שוב לבקש מהוועדה הנכבדה לפנות לממשלת ישראל בבקשה לעצור את התכנית ולא לאפשר ביצוע העברת הכספים למשרדים, ליישובים שבהם ריכוז העולים לפחות מעל 25%, לא משנה אם 1 – 4, או מעל, שלא אישרו תכניות ייחודיות לעולים.

אלי זרחין: תודה, גברתי יושבת הראש.

ליה שמטוב: אני רוצה לשמוע את אשדוד.

גדי טרקיי: אני מנהל תכנית שמיד באשדוד.

גדי טרקיי: אני חושב שהדברים שנאמרים הם מאוד קשים, והדברים היו צריכים להיבדק לעומק לפני שהם נאמרים בוועדה.

גדי טרקיי: אני חושב שאנחנו באמת פועלים על פי הספר, על פי הפרויקט.

גדי טרקיי: אנשים משתתפים בכל הוועדות, נציגי משרד הקליטה, כל הנציגים משתתפים בוועדות---

ליה שמטוב: אתה מדבר על כל הארץ, או על אשדוד?

גדי טרקיי: אני מדבר על אשדוד.

ליה שמטוב: בסדר, דוגמה יפה שבאשדוד כולם משתתפים.

גדי טרקיי: לכן אני חושב שלתכנית הזו יש מטרה מאוד ברורה, וזה לסייע לילדים ונוער בסיכון, שעל פי הממצאים שיש בידינו.

גדי טרקיי: זאת אומרת על פי הנתונים שיש בידינו.

גדי טרקיי: אני חושב שהוועדות יושבות ובונות את התכנית בצורה הכי טובה, על פי הפרופילים.

ליה שמטוב: אפשר לדעת מי ישב אצלכם בוועדת התכנון, שבעה אנשים, לא שמות?

גדי טרקיי: בחינוך יושב בינתיים דני קליין, שהוא ממלא מקום של ראש המינהל החינוך, כי כרגע אין לנו ראש מינהל חינוך.

ליה שמטוב: הוא עובד רשות?

גדי טרקיי: כן.

גדי טרקיי: ברווחה מי שיושבת היא מנהלת אגף רווחה, שהיא נציגה של הרווחה.

ליה שמטוב: עובדת רשות?

גדי טרקיי: כן.

גדי טרקיי: במשרד הקליטה יושבת הגב' אירית וינר שהיא מנהלת לשכת משרד הקליטה.

גדי טרקיי: היא עובדת משרד הקליטה.

גדי טרקיי: ויש את נציג הביטחון פנים, מפקד התחנה, וגם נציגת הבריאות, הנציגה של יעל ארבלי, שולה ולינסקי, יושבת איתנו.

ליה שמטוב: בסדר, אתה עובד רשות?

גדי טרקיי: אני לא.

גדי טרקיי: אני עובד של התכנית הלאומית.

ליה שמטוב: מנהל התכנית שעיריית אשדוד הזמינה אותך להיות אחראי על---

אלי זרחין: לא, משרד הרווחה הזמין אותו.

טלל דולב: גם לא.

טלל דולב: מנהלי התכניות נבחרו על ידי צוות משותף של הממשלה והרשות המקומית והם מועסקים באמצעות הג'וינט.

ליה שמטוב: תודה.

אילנה שפייזמן: אני משתי"ל ואני מרכזת את הפורום של ארגוני העולים ואנחנו עובדים גם עם המשרד לקליטת עלייה וגם עם גב' טלל דולב בהנהלת התכנית מראשית הדרך.

אילנה שפייזמן: אני חושבת שיש כאן איזה שהוא בלבול בדיון והייתי רוצה לשים כמה דברים.

אילנה שפייזמן: דבר ראשון, העניין הוא לא כמה ילדים עולים אותרו, העניין הוא מה קורה איתם אחר כך וכמה מהמענים ניתנים להם.

אילנה שפייזמן: זה נהדר שאותרו יותר ילדים משיעורם באוכלוסייה, זה בעצם מחזק את הנתונים שכבר היו לנו קודם שעולים נמצאים ביותר סיכון.

אילנה שפייזמן: השאלה מה קורה עכשיו.

אילנה שפייזמן: טלל נתנה דוגמאות של התאמה של תכניות כלליות והשאלה היא עד כמה באמת ההתאמה הזאת תעבוד ואיך זה ייצא לפועל.

אלי זרחין: זה לא היה לפני.

אילנה שפייזמן: אנחנו מסתכלים עכשיו קדימה, לעתיד, וכאן חשוב מאוד שהפיקוח יהיה לא רק פיקוח רגיל על תכניות כמו שיש, אלא פיקוח מיוחד לעולים, באמת לבדוק שהם, כמו שגב' שרה כהן אמרה, מגיעים לתכניות ושהתכנית מותאמת להם מבחינה תרבותית, עם כל ההתאמות התרבותיות שגם ארגונים יודעים לעשות וגם אנשים אחרים, וצריך לקחת את זה בחשבון ולא לשכוח.

אילנה שפייזמן: דבר שני, השאלה היא לא אם שבעת הנציגים יושבים בוועדה.

אילנה שפייזמן: הרי ברור שאם הם מצביעים על סדר עדיפויות הם יישבו בוועדה וירימו את היד.

אילנה שפייזמן: העניין הוא מה קורה בוועדות התכנון לא בשלב של ההצבעה, אלא בשלב של התכנון מענים.

אילנה שפייזמן: בוועדות האלה יושבים אנשי מקצוע שונים, גם נציגים של בתי ספר ולא רק גורמים או פוליטיים או מנהליים של הרשות, והשאלה המרכזית ושם צריך לשים את הזרקור זה אלו גורמים יושבים שם שמייצגים את הקול של העולים.

אילנה שפייזמן: גם אם נציג משרד הקליטה יושב בוועדה שמצביעה בסופו של דבר הרי הוא מקבל את המידע של כל הידע המקצועי שנצבר בוועדות התכנון.

אילנה שפייזמן: אם בוועדות התכנון לא היה נציג של משרד הקליטה, לא היה נציג של עולים, לא היה אף אחד שמייצג את העולים, אז בעצם בסופו של דבר התכניות שיהיו לפעמים ייצגו יותר את העולים ולפעמים פחות, אבל בוודאי שאם באותה ועדה של הנוער, של היסודי או של הגיל הרך, יישב נציג עולים, יהיה פה עוד קול שצריך להישמע, ואני חושבת שזאת הקריאה שצריכה להיות; פחות משנה אם מי שיושב שם הוא שייך לפה או שייך לשם, חשוב שמי שיושב בוועדות של התכנון הוא זה שיביא את הקול של העולים.

אילנה שפייזמן: אני באמת חושבת שמה שאותי מעניין בוועדה הזאת, כיוון שאני עובדת עם גב' שרה וגב' דולב כבר הרבה חודשים ואני חושבת שאני מכירה את התכנית, אני הייתי מאוד מאוד רוצה לשמוע את נציגי הרשויות שיתייחסו לתהליך התכנוני לא רק בשלב הסופי, אלא גם בשלב הקודם, ובעיקר לנושא של איך הם הולכים להתאים תכניות כלליות שיכול להיות שהן תכניות נהדרות, אבל אם זו אותה תכנית שפועלת בשכונה של עולים, אלו דברים הם הולכים לעשות בשביל להתאים אותן לעולים ואלו מנגנוני בקרה הם הולכים לבנות.

רעיה ריגר: אני המנהלת הכללית של פורום הורים עולים, המון שנים אנחנו עובדים עם משרד הקליטה ויש לנו תכנית שנכנסה בספר פרויקטים.

רעיה ריגר: גב' אילנה שפייזמן צודקת שיש בעיה עם ועדות התכנון, הוועדות הפרופסיונליות, זאת אומרת שם לא יושבים נציגי עולים.

רעיה ריגר: אנחנו עובדים עכשיו ב-11 ערים ולמשל לדוגמה בתל אביב אמרו לנו שאין צורך.

רעיה ריגר: מה זה אומר אין צורך?

רעיה ריגר: יש פרויקט שקיים בשטח ואנחנו עובדים המון שנים.

רעיה ריגר: זאת אומרת, אנחנו צריכים לבדוק מה יש בוועדה השנייה, ועדת התכנון.

ליה שמטוב: ובאיזה ערים כן אתם משתתפים?

רעיה ריגר: אנחנו רק עובדים בשטח ולא משתתפים באף ועדה.

רעיה ריגר: לא נותנים.

אלי זרחין: לא מאפשרים, גם לנו לא מאפשרים.

רעיה ריגר: אומרים 'אחר כך' ו'לא היום'.

רעיה ריגר: אבל אני גם לא מבינה, יש ספר פרויקטים, זה ארגון שמשאיר את הפרויקט וגם מרכז שלקח את הפרויקט, זאת אומרת הארגון קיבל תעודת כשרות שזה פרויקט באמת מצוין לאוכלוסייה ספציפית.

רעיה ריגר: למה הרשויות לא לוקחות את הפרויקטים שיש בספר הפרויקטים?

רעיה ריגר: זאת השאלה.

ליה שמטוב: כי אתם 'אחר כך'.

פיני גלינקביץ: אני מירושלים.

פיני גלינקביץ: כמה מלים ואני מתייחס רק לירושלים.

פיני גלינקביץ: קודם כל, הדברים החיוביים.

פיני גלינקביץ: אני חושב שצורת העבודה בירושלים בין העירייה למשרד הקליטה היא באמת תיאום ועבודה משותפת, גם עם מרחב ירושלים וגם עם המטה ואנחנו מעודכנים ועובדים בצורה שוטפת.

פיני גלינקביץ: נקודה חיובית טובה אחת.

פיני גלינקביץ: שנייה, זה הנושא של התכנית.

פיני גלינקביץ: אני מעורב בתכנית כמנהל רשות הקליטה בעירייה מתחילתה, באמת בזכות גב' בוני גולדברג, מנהלת מינהל לשירותי קהילה, לא רק אגף הרווחה, שמשלבת ורואה את כל התהליך.

פיני גלינקביץ: אני חושב שהתכנית הזאת עובדת לאט כי זה מנגנון גדול ומסובך, היא הביאה לתהליכים בלתי רגילים בירושלים בגלל המיפוי, בגלל העבודה השוטפת, בגלל הרשת שהיא טובה לאורך כל הדרך, העבודה מרמת השכונה עד הרמה העירונית.

פיני גלינקביץ: בירושלים ועדות התכנון מתקיימות מאחר שזו עיר גדולה ואנחנו נכנסנו לעניין אני מניח בגלל הרמה הסוציו אקונומית.

פיני גלינקביץ: מספר העולים בירושלים הוא מהגדולים בארץ, אם לא הגדול בארץ, אבל מבחינת אחוזים העולים הם פחות מ-10% מכלל האוכלוסייה, אז הכניסה היא בגלל האשכול, אבל השכונות שבהן נבחרה התכנית לעבוד הן שכונות מרובות עולים ושכונה בירושלים זה 30,000 תושבים.

פיני גלינקביץ: העבודה ברמת השכונה היתה מתואמת עם כל הגורמים, עם רמת השטח, עם המינהל הקהילתי, עם נציגי תושבים, עם עולים, עם רכזת הקליטה וחשוב לדעת שבכל שכונה יש לנו רכזת קליטה.

פיני גלינקביץ: העבודה מתואמת ומסודרת ושם נבנו התכניות.

פיני גלינקביץ: הרמה העירונית, כאן הנקודה שבה אני חושב שלא יכול להיות מצב שנציג הרשות המקומית הוא לא הבן אדם שיושב בוועדה הזאת, ויש לו את הזכות להצביע.

פיני גלינקביץ: על זה יש לנו חילוקי דעות מול משרד הקליטה.

פיני גלינקביץ: הגענו להסכמה בסופו של דבר בירושלים, אבל חשוב לי להדגיש, אין בן אדם שמכיר את הצרכים של העולים בעיר שלו יותר ממנהל הקליטה.

פיני גלינקביץ: כך צריך להיות.

פיני גלינקביץ: מנהל הלשכה, מנהל המרחב, זה בסדר, העולים פוגשים את יועצי הקליטה בתחילת הדרך, פוגשים אותם אולי בשנה הראשונה, הם גם מעודכנים, אבל בסופו של דבר כשעולה בקרית מנחם יש לו בעיה, הוא לא בא למשרד הקליטה, הוא בא לעיריית ירושלים.

פיני גלינקביץ: כך אנחנו גם רוצים שזה ייראה.

פיני גלינקביץ: לכן אני חושב שמנהל הקליטה או האחראי על קליטה בכל רשות חייב להיות שם.

פיני גלינקביץ: כמו שלידי באותו שולחן בעיריית ירושלים, ישבו מנהלת אגף הרווחה, מנהל בריאות הציבור, מנהל החינוך שהוא עובד עירייה וכולי.

פיני גלינקביץ: אין ספק שמשרד הקליטה נמצא בתוך המערכת, אבל חשוב להזכיר מבחינת המבנה שיש גם את הרמה המחוזית.

פיני גלינקביץ: זאת אומרת יש מנגנון סינון מעלינו של רמה מחוזית, ששם אני לא יודע אם יושב שם נציג עירוני, אבל בוודאי נציג מנהל המחוז, סגן מנהל המחוז והעובדת הסוציאלית נמצאים שם כמסננת ברמה המחוזית.

פיני גלינקביץ: ברמה העירונית חשוב שיישב נציג של הרשות המקומית, עם זכות הצבעה.

פיני גלינקביץ: אני מאוד מעריך את כל הנושא של התכנון ואני בעד תכנון וכולי, בסופו של דבר צריכים לקבל את ההחלטה.

פיני גלינקביץ: אני יכול להגיד לכם שמה שקורה בירושלים, נכון לעכשיו, השורה התחתונה, זה שאנחנו יושבים ביחד.

פיני גלינקביץ: זאת אומרת, יושבת מנהלת המרחב וביחד איתי ובוועדות האחרונות אנחנו יושבים ביחד.

פיני גלינקביץ: זו היתה ההסכמה שהגענו אליה, עם קול אחד של שנינו להצבעה.

פיני גלינקביץ: זה המצב של נישט אהין נישט אהער, לא כאן ולא כאן, זה באמצע, אבל בגלל שבירושלים יש שיתוף פעולה טוב, זה גם עובד.

פיני גלינקביץ: זו תמונת המצב בירושלים.

פיני גלינקביץ: התכניות הוכנו, הוגשו, אושרו, לדעתי גם בוועדה המחוזית, ואנחנו מחכים לה.

פיני גלינקביץ: תודה.

ליה שמטוב: אני תמיד חשבתי למה מעביד דורש ניסיון בעבודה.

ליה שמטוב: כשמישהו בא אחרי תואר שני ומחפש עבודה, אז אומרים לו 'לא, אנחנו מחפשים מישהו עם ניסיון'.

ליה שמטוב: אז אני משווה בין נצרת עלית וירושלים, איפה שמנהלת הקליטה היא חדשה ומישהו עם ניסיון, אז ככה זה עובד.

ליה שמטוב: היתה אצלנו פה בוועדת הקליטה ישיבה על עולי אתיופיה, שהחינוך יכלול בתכנית הלימודית את ההיסטוריה של העולים מאתיופיה.

ליה שמטוב: והתברר שישבו בוועדה, אנשי חינוך, קליטה, מי שאתם רוצים ומי שאתם לא רוצים, חוץ מהעדה האתיופית.

ליה שמטוב: ככה זה.

ליה שמטוב: ככה זה עובד.

ליה שמטוב: כנראה הם כולם יודעים הרבה יותר טוב ממה שהעדה שיכולה לייצג ויכולה להסביר.

נועה בן דוד: אני עובדת ג'וינט אשלים, אני ראש תחום הגיל הרך ביחידת הגיל הרך באשלים.

נועה בן דוד: ניהלתי בעשר השנים האחרונות תכניות לקהילת יוצאי אתיופיה, עירוניות, ברמלה ורחובות, היום אני מנהלת ארצית של התחלה טובה, שזה מרכיב הגיל הרך ביישום דוח שמיד.

נועה בן דוד: כיוון שעסקתי רבות עם קהילות עולים, מצד אחד אני שומעת את הכאב הגדול שעולה פה מסביב לשולחן, אני חייבת להגיד משהו ברמת המטה.

נועה בן דוד: אחת הסיבות שג'וינט אשלים נתבקש להוביל את תחום הגיל הרך היא בזכות הובלה של עשר שנים של תכניות עירוניות ב-14 רשויות שונות ברחבי הארץ שתשע מתוכן נכללות בדוח שמיד עבור קהילת עולים, במקרה זה קהילת יוצאי אתיופיה, היו גם עולים אחרים.

נועה בן דוד: כשעבדנו עם 18,000 ילדים עולים בגיל הרך, 7,000 מורים, 600 אנשי מקצוע ומאות פעילים ומתנדבים גם ברמה המקומית, גם ברמה הארצית, וכמובן עם כל משרדי הממשלה שגם שותפים פה בתכנית, למעט ביטחון פנים.

נועה בן דוד: אני חייבת להגיד שמבחינת ההבנה של התכנית, כאיש מטה היום, אתם מדברים פה על שילוב תכניות לעולים ברמה המקומית.

נועה בן דוד: אני חושבת שחשוב גם להסתכל על התכנית מעבר לאוסף תכניות כאלה ואחרות שרשות מקומית בוחרת, במקרה זה עבור קהילת העולים, אלא בעצם יצירת מודל עירוני שמסתכל על עולים באשר הם ונותן את האינפוטים החשובים וההכרחיים עם רמת אחריות, מרמת ראש העיר עד רמת אחרון התושבים והפעילים המתנדבים.

נועה בן דוד: נכון שיש לנו יותר התייחסות לקהילת יוצאי אתיופיה, אבל כיוון שיש לנו ניסיון בפיתוח מודלים עירוניים שמסתכלים על כל תכנית ותכנית שנבחרת ברשויות, שהיא לאו דווקא מיוחדת לעולים בספר הפרויקטים, אלא הנושא, כמו שאת אמרת, של התפתחות שפה ומורשת ויצירת אינטגרציה בחברה הרחבה, אם זה בית ספר ואם זה גן ילדים ואם זה תכניות פעילים ותכניות בקהילה.

נועה בן דוד: רק לפני שבועיים ישבתי עם שרה כהן ממשרד הקליטה, הבאנו את מי שאחראית אצלנו היום על התכנית ברמה הארצית עבור קהילת יוצאי אתיופיה, היא הביאה בנושא של הגיל הרך אחד מארגוני העולים שמטפלים ברשויות ומתנדבים וגם פועלים ברמה המקצועית, ובדקנו איך המודלים יכולים להתאים לכלל האוכלוסיות, איך המודלים שמופעלים ברשויות מעבר לתכנית זו או אחרת, יכולים להסתכל בכל תכנית ותכנית איך עולים משולבים.

נועה בן דוד: המאמץ נעשה ברמה הארצית, גם ברמת תכנון ויישום וגם ברמת פיתוח ידע.

נועה בן דוד: חשוב שתדעו שבמקביל, כלומר מעבר למה שוועדת תכנון בוחרת, גם אם לא נבחרה תכנית עבור עולים, אנחנו מסתכלים על כל תכנית ותכנית איך היא תתאים לילדים עולים באשר הם.

ליה שמטוב: תודה.

אילנה שנבל: אני מרמלה, מנהלת הרווחה, ואיתי מנהל הקליטה ומנהל התכנית בעיר.

אילנה שנבל: מדברים המון זמן על התכנית, אני קוראת לזה 'תפילת שמיד', קצת בציניות אולי, אבל לדעתי כבר שנתיים מהרגע שהתחילו לדבר על זה, אחרי שהוועדה הציגה את תוצאותיה והיישום שלה, ועד שאנחנו הגענו לשלב שכבר יש לנו אישור ויש לנו כבר תקציבים ואנחנו בהתחלת תהליך היישום.

אילנה שנבל: אני חושבת שבסוף זה תלוי מאוד בכל רשות איך העסק עובד.

אילנה שנבל: לנו יש ניסיון רב סביב תכנית פאקט, שזו תכנית לעולי אתיופיה ואצלנו היא התרחבה לפאקט פלוס והפרויקט הלאומי גם נכנס אחר כך, כך שההסתכלות הבין מקצועית והמערכתית העירונית וישיבות בין מקצועיות, אנחנו כבר הטמענו את התהליך הזה, ולתוך המבנה הזה נכנסה תכנית שמיד כנראה יותר בקלות.

אילנה שנבל: אצלנו בעיר הנושא של קליטת עלייה הוא נושא מאוד חשוב, הוא בחזון של העיר, ויש לנו מחלקת קליטה שהיא בעזרה של משרד הקליטה אבל הרבה מאוד על חשבון הרשות והיא מאוד מבוססת ומאוד משקיעה.

אילנה שנבל: התכנית הזאת עובדת בעצם בצורה ספיראלית.

אילנה שנבל: יש את ועדת ההיגוי היישובית שממונה על ידי ראש העיר ומקבלת את האישור, אבל שלושת הוועדות המקצועיות של הגיל הרך, התחלה טובה, יסודי ונוער, אלה הוועדות המקצועיות ואלה הוועדות שבעצם עובדות.

אילנה שנבל: אז קודם ועדת ההיגוי ממנה את הוועדות המקצועיות האלה, ומאשרת אותן, ואחר כך היא מסתכלת על המיפוי ונותנת להם את המנדט ונותנת להם את ההנחיות ואת הדגשים על מה לשים לב.

אילנה שנבל: ברמלה למשל, מעבר להנחיות על מה להעדיף על מה, היתה הדגשה מיוחדת לזה שנוער עולה צריך לקבל התייחסות מיוחדת, למרות שבמיפוי הוא לא מקבל ביטוי מאוד גדול מספרית.

אלי זרחין: גם בתכנית לא אישרתם.

אילנה שנבל: סליחה, אני לא סיימתי.

אילנה שנבל: אחרי שהוועדות המקצועיות עובדות על פי ההנחיות של ועדת ההיגוי, הן חוזרות לוועדה הממונה, לוועדת השבעה, ומציגות את התכנית וצריכות להסביר, כמו בתהליך מקביל, אחר כך לוועדה המחוזית, מה פתאום הם בחרו את התכנית הזאת.

אילנה שנבל: אני ישבתי בשלושת הוועדות והמלחמה על התקציב, נדבר בפרופורציות נכונות, המשרדים מעבירים תקציבים לרשויות, התקציב של תכנית שמיד זה תקציב של 100% על חשבון הממשלה והוא תקציב יפה, כל רשות תתברך לקבל אותו, אבל עדיין הוא לא תקציב שעושה מהפכה, הוא לא תקציב שבגללו אנחנו נפתור את כל הבעיות.

אילנה שנבל: המלחמה בין הרווחה לחינוך, עם הקליטה,עם הבריאות, עם הארגונים שבאים ומציגים, עם תכניות שהן כולן ראויות, כולן טובות, אבל בסוף צריך לבחור, ויצא שבכל תכנית---

ליה שמטוב: מה אתם בחרתם למשל?

אילנה שנבל: יצא שבכל ועדה אושרו בסיכומו של דבר.

אילנה שנבל: ..

אילנה שנבל: כל תכנית היא בממוצע בעלות של סדר גודל 200,000 שקל, בתקציב של 2 נקודה משהו מיליון שקל לשנה, כל אחד יכול לעשות את החשבון כמה תכניות בכלל יכולות להיכנס לעיר, אם ההתחלה טובה צבוע והוא מקבל את הנתח שלו, אז זה יוצא שליש שליש שליש בערך, אז יש לכל ועדה בערך חמש תכניות שהיא יכולה לבחור מתוך סך הכל התכניות ותאמינו לי שהרשימה היתה מאוד מאוד ארוכה ואחרי משא ומתן מאוד גדול ויותר מישיבה אחת בדרך כלל הגענו להסכמה.

אילנה שנבל: אני לא יכולה להגיד של מאה אחוז ,אבל בדרך כלל הגענו להסכמה, זה הולך לוועדת השבעה, הנציגים המחוזיים, שזה בדרך כלל הבריאות והקליטה, הם במשא ומתן רציף עם הרשויות המקומיות, עם המחלקות שלהן במקום והם מקבלים את ההסבר, בדרך כלל הם גם מסכימים עם הבחירה שהיתה, ועדת היגוי של היישוב מאשרת, לא תמיד מיד, החזירה, ביקשה לעשות בדיקה נוספת, ביקשה להציג נתונים נוספים, כדי שבסוף זאת תהיה הוועדה שהולכת לוועדה המחוזית.

אילנה שנבל: הוועדה המחוזית בתל אביב, במחוז המרכז, אנחנו הגענו לוועדה, יושבים שם איזה 30 אנשים.

אילנה שנבל: כי יש שם גם תל אביב וגם המחוז, ולכל אחד יש שני מענים.

אילנה שנבל: התמזל מזלנו, או לא התמזל מזלנו, היינו הוועדה הראשונה במחוז תל אביב, ותאמינו לי, הם עשו לנו בית ספר.

אילנה שנבל: היינו צריכים לבוא עם שיעורי בית מאוד מוכנים, אף אחד לא ריחם עלינו ובסיכומו של דבר קיבלנו את ברכת הוועדה.

ליה שמטוב: ועדת ההיגוי גם תלויה בראש הרשות?

אילנה שנבל: ועדת ההיגוי של השבעה, ראש הרשות ממנה.

אילנה שנבל: על פי הנחיות.

אילנה שנבל: אבל חלק מזה הוא פועל יוצא, זאת אומרת, חנה שרף אצלנו יושבת בוועדה ההיגוי, כי היא המפקחת שלנו.

אילנה שנבל: מהבריאות יושבת מרי פלידל והיתר הם מהרשות, כי למשרדים יש נציג ברשות, כך זה המבנה.

אילנה שנבל: אני לא יודעת להסביר אותו.

ליה שמטוב: איזה תכניות אתם בחרתם עכשיו?

נסים מזוז: אני אציג את עצמי, אני מנהל התכנית ברמלה.

נסים מזוז: קודם כל אני רוצה להגיד שברמה האינטגרטיבית אנחנו הלכנו על פי רוח התכנית ולאו דווקא בחרנו תכניות שהן בכותרת של הקליטה, אלא התייחסנו לתכניות שבני עולים ועולים ייכנסו לתכניות.

נסים מזוז: זה משהו מאוד מאוד חשוב.

נסים מזוז: זאת אומרת, אם התכנית היא של משרד החינוך, מבחינתי זה לא משנה מאיפה התכנית, העיקר שעולים ייכנסו לתוך התכניות.

נסים מזוז: ואם אנחנו מדברים על הגיל הרך ויש תכנית ביתית, שמקורה עוד בכלל במשרד החינוך, אנחנו יודעים שיש לנו כרגע עולים חדשים לא מחבר העמים, אלא דווקא מדרום אמריקה, מאמריקה הלטינית, אז הפנינו את התכנית הזו לטיפול ביתי לאותם עולים.

נסים מזוז: כך שמי שמחפש ייצוג משרדי, זה לא נכון לחפש כך.

נסים מזוז: זה גם לא רוח התכנית.

נסים מזוז: הרי אנחנו מדברים על תכנית שכל כולה אומרת שחמישה משרדים מתכנסים למקום אחד וחושבים ביחד ועובדים במשותף.

נסים מזוז: אני יודע שזו מהפכה.

ליה שמטוב: סליחה, אתם מרמלה, נכון?

ליה שמטוב: אתה מהחינוך?

נסים מזוז: אני לא מהחינוך, אני מנהל התכנית.

ליה שמטוב: אתה מנהל התכנית.

ליה שמטוב: מר אמיר וידר מהקליטה ואת מהרווחה, ואתם עובדים ברשות.

אילנה שנבל: כן.

ליה שמטוב: אמיר מהקליטה, אתה היית מעורב בכל זה?

אמיר וידר: הייתי מעורב בוועדות, כן.

ליה שמטוב: יפה, יפה.

ליה שמטוב: על זה אנחנו מדברים.

ליה שמטוב: אם נציג הקליטה היה מעורב ובכל הקליטה והרווחה ובריאות וחינוך היו מעורבים, ואתם החלטתם על התכניות האלה, שיפעילו אותם חינוך, בריאות, לא משנה מי, בסדר, זה מקובל.

ליה שמטוב: אבל הם ארגונים שלא יודעים בכלל, לא הזמינו אותם.

ליה שמטוב: אם לא היו מזמינים את נציג הקליטה, זה בסדר?

אילנה שנבל: אז הוא היה יודע ומגיע, הוא היה מתעקש לבוא.

אילנה שנבל: אני לא יכולה להבין איך תכנית שמדברים עליה שנתיים בכל מקום, שמקיימים עליה דיון בישיבת המועצה, שיש לה נציגים, שישיבת המועצה צריכה לאשר את ועדת ההיגוי, כדי לשלוח את ההסכם---

ליה שמטוב: אז כנראה לא פופולרית כמו ברמלה.

אילנה שנבל: לכן אני אומרת שזה כנראה מאוד תלוי במקום, אבל שלא יודעים על התכנית הזאת, שמדברים עליה כל כך הרבה זמן.

אילנה שנבל: ..

אילנה שנבל: הרי באמת אם נמצאים ביישוב וקצת מעורים, אי אפשר לפספס את זה.

אילנה שנבל: זה כל כך הרבה עבודה, הפורומים כל כך גדולים, אי אפשר להתחבא, אי אפשר לעשות את זה בסוד.

אלי זרחין: אפשר לשאול שאלה אחת את נציגי הרשות?

אלי זרחין: גב' שנבל, אני רוצה לשאול שאלה.

אלי זרחין: אנחנו ארגון ששבע שנים מפעיל ברמלה, בקרית מנחם, תכניות לילדים ונוער עולים שמשוטטים ברחובות.

אלי זרחין: עובדים מול מר יואב נדב, שהוא היה חלק מוועדת הנוער.

אלי זרחין: פנינו אלייך בכתב, בבקשה להיות מוזמנים לוועדת הנוער, קיבלנו תשובה של מר נסים מזוז שמי שלא עובד עירייה לא יהיה בוועדות.

אלי זרחין: יואב חזר אלינו ואמר 'אלי, אני לא מסוגל, נסים לא מסכים'.

אלי זרחין: התכנית שלנו עכשיו הולכת להסתיים, ב-31 בדצמבר, כי אין יותר כסף להמשיך אותה מטעם העירייה, ויואב אומר 'אני נלחמתי בוועדה והוועדה אמרה שיהיו רק תכניות אינטגרטיביות, לא יהיו תכניות מיוחדות לעולים'.

אלי זרחין: זה כל העניין שתכנית שמיד בעיר רמלה, של נוער יוצא בוכרה בבן גוריון, את צריכה להפעיל תכנית מיוחדת ולא כוללת.

אלי זרחין: ההורים שלהם לא יבואו לתכנית מיוחדת לגיל הרך, ובקרית מנחם, ש-85% שם דוברי רוסית, צריכה תכנית מיוחדת ולא כוללת, ואתם לא אישרתם אף תכנית מיוחדת, והשאלה שלי, את מצד אחד מדברת דברים מאוד יפים ואני אוהב את רמלה, אני הייתי תושב רמלה, אמיר יודע כמה אני אוהב את רמלה וקשור לרמלה, אבל כואב לי...

אלי זרחין: אני, כארגון, מעביר לפחות 75% מהתקציב, מתורמים פרטיים.

אלי זרחין: זאת אומרת שאם העיר תשים 20,000 שקל, אני מביא עוד 60.

אלי זרחין: זה לא עניין של כסף, זה עניין של נכונות של העיר להגיד 'כן, יש בעיר רמלה בעיה עם קבוצות יוצאי אתיופיה, יוצאי בוכרה ויוצאי ברית המועצות לשעבר, שהם חייבים תכניות ייחודיות', ואומרת הוועדה שלכם 'לא, זה לא יהיה', וזה כואב לי.

לב ברדני: אני מאשקלון, אני מנהל קליטת העלייה כבר כמה שנים, לפחות שמונה שנים בחוץ לארץ מטעם הסוכנות.

לב ברדני: כל התשתית שהתחלנו פה, אני נזכר ב-2008 כשיצאה החוברת, מיד ישבנו עם משרד הקליטה, עם מנהלת הלשכה, בנינו תכנית מיפוי עם כל הארגונים, במיוחד יוצאי צרפת, דרום אמריקה, וכמובן העולים מחבר העמים, קראנו למי שיכולנו, ישבנו איתם, ואת המיפוי שאנחנו רואים על אשקלון, הבסיס היה שלנו.

לב ברדני: אחר כך מה שקרה שהוועדות עם שבעה אנשים, לא יודע מה, אבל התשתית כן התחילה ממחלקת העלייה והקליטה, במיוחד אצלנו בעיר.

לב ברדני: ישבנו עם מר ברזילי והנציגים.

לב ברדני: כן נוצר ניתוק, לא בגללנו.

לב ברדני: נוצר ניתוק כי צריך שם נציגים של משרדים ממשלתיים.

לב ברדני: התכנית בסך הכל, מר זרחין, כשביקשת לעצור תקציבים---

אלי זרחין: ביקשתי לא להעביר כסף לאשקלון.

ליה שמטוב: הוא לא מחליט.

לב ברדני: אני גם יכול להגיד לו על ההצעה שלו, את חוות דעתי.

לב ברדני: אני חושב שזה אבסורד.

לב ברדני: עד שבנינו והגענו לחוף מבטחים, שמתחיל לזוז אחרי שנה וחצי, עוד לעצור ועוד תעבור עוד שנה וחצי, אז מה עשינו?

לב ברדני: אז אני חושב שזה בכלל לא פרודוקטיבי.

לב ברדני: אני חושב שכן צריך לשמוע את הקול של מחלקת הקליטה בערים, כמובן עם הארגונים ועם האוכלוסיות.

לב ברדני: אצלנו לדוגמה מתוך 5,600 שזוהו כבעלי סיכון, דווקא שם כן יש כ-30% עולים מחבר העמים, ילדים מגיל 0 עד 6, מגיל 6 עד 12, מ-12 עד 18, כך שכן יש את הפעולה הזאת.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת אלקין, אני יודעת שיש לך כל כך הרבה עבודה ובכל זאת הגעת, ואתה חבר ועדה, והנושא הוא חשוב.

זאב אלקין: הגעתי לא רק כחבר ועדה ולא רק כי הנושא הוא חשוב, אלא כי עסקתי בנושא הזה בקדנציה הקודמת, כמו שאת יודעת, תחת הגג של הוועדה הזאת ואני חייב להגיד שמה שחששנו אכן זה מה שקורה.

זאב אלקין: בזמנו כשהתחיל כל המהלך של דוח שמיד, עלתה השאלה מה יהיה מקומם של העולים בתהליך הזה, לאור האחוזים הגבוהים של העולים במסגרת של הנוער בסיכון.

זאב אלקין: אפילו במצגת כאן אנחנו רואים את האחוזים ובסופו של דבר הדוח כן נתן הכוונה ושם את זה כקהל יעד מיוחד, ולמעשה המחלוקת שיש כאן בעיניי היא מחלוקת שעבר זמנה, עבר זמנה, בטל קרבנה.

זאב אלקין: האם רק תכניות אינטגרטיביות זה הפתרון לטיפול בבעיה של נוער עולה במצוקה?

זאב אלקין: אני חושב שזו טעות מאוד גדולה ואני חושב שזה שזה טעות, זה הוכח כבר לא פעם ולא פעמיים, לכן חבל לי שכשיוצאים למהלך כל כך משמעותי , כמו דוח שמיד, עושים צעד אחורה ושוב חוזרים למשבצת הזאת ושומעים את התשובות הרגילות 'כן, אבל יש לנו הרבה עולים בתכניות, בואו תספרו'.

זאב אלקין: בטח יש הרבה עולים בתכניות, כי העולים הם חלק גדול מאוד מנוער בסיכון.

זאב אלקין: אין מה להתגאות בזה, זו תעודת עניות של המדינה, כי פרופורציונלית הם צריכים להיות הרבה פחות.

זאב אלקין: זה שהם מגיעים כלקוחות של התכניות, כי אין בררה, כי סך הכל הם תורמים משקל כבד מדי לסך המספרים של הנוער בסיכון.

זאב אלקין: מכל הניסיון שכבר נצבר, והיו כאן דיונים, שוב בקדנציה הקודמת, אפילו בוועדת משנה מיוחדת, היו המון דיונים ועולה באופן חד משמעי שאין דרך לפתור את הבעיה בקרב הנוער העולה, אך ורק על ידי תכניות אינטגרטיביות.

זאב אלקין: אם לא יהיו תכניות מיועדות ספציפית לקהלי יעד וגם שם יש הבחנה.

זאב אלקין: הטיפול בנוער עולה אתיופי, למשל, הוא לא דומה לטיפול בנוער עולה מרוסיה, וכן הלאה, זה ברור, ועד שלא יילכו עם תכניות ממוקדות ועד שלא ישתפו פעולה עם הגופים מהמגזר השלישי, גם על זה דובר כאן רבות, שום דבר לא יזוז.

זאב אלקין: המדינה תשקיע סכומים עצומים וכשיבואו למדוד את הסטטיסטיקות, שוב יגלו את העולים שם.

זאב אלקין: זה הוכיח את עצמו כבר הרבה מאוד פעמים וגם משרד החינוך בכל שלבי הקליטה, משלבי קליטה ראשונים עד לטיפול כבר בבעיות, בנוער בסיכון, ולכן הקולות שאפילו אני הספקתי לשמוע כאן, בחצי השעה הזאת, ואני מניח שהם לא היו שונים מהקולות שהיו כאן קודם, אותי הם מאוד מצערים.

זאב אלקין: בסופו של דבר כל התקציבים הגדולים של ועדת שמיד, שאמרה מלכתחילה, אני זוכר את הדוח, שיש שלושה מגזרים שדורשים טיפול מיוחד, והעולים הם מגזר.

זאב אלקין: למה נאמר?

זאב אלקין: שוב, כי זאת הסטטיסטיקה, היא זועקת לשמים שמשקלם של העולים בנוער בסיכון הרבה מעבר למשקלם באוכלוסיית התלמידים.

זאב אלקין: אחרי שהוועדה אמרה את זה, טפלו במיוחד במגזר הזה, אז מה אומרים לנו?

זאב אלקין: אז 'אחוז המשתתפים מהמגזר הזה אצלנו הוא בסדר'.

זאב אלקין: אני חושב שזאת טעות חמורה.

זאב אלקין: אם אפשר עוד לתקן, אני מקווה שלא מאוחר לתקן, יש דרכים שונות לתקן, חלק מזה, כמו שאת מדברת על כך, זה מעורבות של מחלקות הקליטה בערים השונות.

זאב אלקין: אני לא בטוח שזה מספיק, זו שאלה של מה הכוונת המדיניות מלמעלה ואני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולפנות אליכם ולהגיד טעות, תעצרו, תחשבו על זה עוד פעם, כי אם זה שוב יילך אינטגרטיבי, ודובר על זה רבות.

זאב אלקין: ..

זאב אלקין: הנוער בסיכון היום ממוקד מגזרית, זאת מציאות.

זאב אלקין: ולכן כל מי שינסה לטפל בו, למרוח שכבה דקה על הכל, בסופו של דבר ימצא את עצמו אחרי תכנית שמיד ועוד תכנית ועוד תכנית עם אותם אחוזים של נוער בסיכון ועם אותן בעיות שנשארו כפי שיש היום במערכת החינוך הישראלית.

זאב אלקין: אז הכסף יושקע והתוצאה לא תהיה.

זאב אלקין: לכן כל עוד שזה לא מאוחר וזו תכנית רב שנתית, תעצרו, תעשו חושבים עוד פעם, על פעילות מכוונת מגזרים.

זאב אלקין: מה שאני אומר על עולים, אגב, אותו דבר נכון לערבים ולחרדים, אין לי ספק.

זאב אלקין: כאן אנחנו יושבים על עולים.

אלי זרחין: אבל עכשיו זה בידי הממשלה, הממשלה צריכה להגיד את זה.

זאב אלקין: זה בידי ועדת ההיגוי שלה.

אלי זרחין: לא, לא, ועדת היגוי אישרו, היא אמרה, המחוזות כבר אישרו את זה.

אלי זרחין: זהו, זה כבר אושר.

אלי זרחין: אם הממשלה לא תגיד להם לשבת עוד פעם, הם לא יישבו, כי הם הגישו את זה כבר למחוז, המחוז אישר, מחכים רק לכסף היום, זהו, זה נגמר.

אלי זרחין: רק אם הממשלה תגיד 'תשבו עוד פעם'.

זאב אלקין: יכול להיות, ובזה אני פונה אלייך, גברתי יושבת ראש הוועדה, שצריכים לפנות מכאן ליושב ראש הקבינט של העלייה והקליטה, שיעלו את הנושא הזה בממשלה.

אלי זרחין: ודאי בקבינט הרווחה.

זאב אלקין: אני יודע, אבל יש כאן היבט של מה המשקל של העולים, לכן קבינט לענייני עלייה וקליטה יכול לדון בסוגיה הזאת והוא יכול ליזום תהליך של חשיבה מחדש ברמת הממשלה.

זאב אלקין: יכול להיות שאנחנו, כוועדה, צריכים לפנות כאן לגוף שעומד מולנו, אותה ועדת שרים, אותו קבינט לענייני עלייה וקליטה, בבקשה לעשות, כל עוד שזה לא מאוחר, חושבים עוד פעם.

זאב אלקין: זה לא יקרה מעצמו.

זאב אלקין: אני מסכים עם מר אלי זרחין, כמו שאני מכיר את הדינמיקה, זה לא יקרה מעצמו.

ליה שמטוב: תודה.

שרה כהן: אני אגיד אולי עכשיו דברים קשים, יש לי הרושם שמה שאנחנו אמרנו, כאילו לא אמרנו אותו.

שרה כהן: זאת אומרת שיש כאן מראש איזה שהיא אמירה או איזה שהיא עמדה שאתם מגיעים איתה מראש, זאת אומרת שאתם מראש החלטתם שזאת תמונת המצב ולחלוטין, לדעתי, התעלמתם מהרבה מאוד התייחסויות, חוות דעת ואמירות שעלו כאן על השולחן באמצעות אנשי המקצוע השונים וגם שהגיעו מתוך היישובים עצמם.

שרה כהן: אני אומרת לך, חבר הכנסת אלקין, בצורה הכי ברורה; אין כאן תכניות שהן תכניות אינטגרטיביות בלבד.

שרה כהן: יש כאן תמהיל של תכניות שהן גם אינטגרטיביות וגם סגרגטיביות, ייחודיות.

שרה כהן: אני עצמי, לתוך מאגר התכניות, ספר הפרויקטים, הכנסתי תכניות שאני מקיימת אותן ומפתחת אותן יחד עם ארגוני העולים והן תכניות ייחודיות.

שרה כהן: בסופו של דבר, בחלק מהמקומות נבחרות תכניות שהן כוללניות, תוך הלימה למאפיינים הייחודיים של האוכלוסייה של הילדים העולים ובני הנוער ביישוב.

שרה כהן: בחלק מהמקומות יכולה גם להיבחר---

זאב אלקין: גב' כהן, יש לך סטטיסטיקה כוללת?

שרה כהן: הסטטיסטיקה שקיימת עד היום, זאת אומרת היא כבר קיימת בחלק מהיישובים שכבר---

זאב אלקין: לא, אני לא שואל כמה עולים משתתפים.

זאב אלקין: מסך ההשקעות של דוח שמיד, כמה אחוז מושקע בתכניות ייחודיות לעולים?

אלי זרחין: אין, אין.

טלל דולב: זה לא נכון.

טלל דולב: הוא אומר אפס, זה לא נכון.

זאב אלקין: שאלתי על אחוז.

זאב אלקין: יש תקציב שנתי, כמה מתוך זה הולך לתכניות ייחודיות לעולים?

זאב אלקין: שאלה פשוטה, לא קשה, לא מסובכת.

שרה כהן: אין לי בעיה, ואני גם רוצה להשיב לך ולכן לא היה צריך לשאול את השאלה פעם נוספת.

שרה כהן: אתה החמצת את תחילת הישיבה שבה בעצם הוצג שלא בכל היישובים התהליך הסתיים והסתיים תהליך התכנון רק בחלק מתוכם.

שרה כהן: בחלק מהיישובים שהסתיים תהליך התכנון ונבחרו תכניות, הם יישובים שהם גם עתירי אוכלוסייה שהיא אוכלוסייה ערבית, לכן מה שאפשר להציג בנקודת הזמן הזו, ובהחלט אפשר להציג ואת זה גב' טלל דולב יכולה להציג, זה תכניות שהן אינטגרטיביות וחלקן---

זאב אלקין: אני שאלתי על נתון מספרי, את לא עונה לי.

זאב אלקין: תשימי לב שאת בורחת משאלה מאוד פשוטה.

שרה כהן: אני לא בורחת.

זאב אלקין: ממה שאושר עד היום, איזה אחוז מהתקציב אושר לתכניות ייחודיות לעולים?

זאב אלקין: ושוב, לא אחוז תלמידים עולים שמשתתפים בתכניות אינטגרטיביות, אלא אני ממקד מחדש את השאלה, תכניות ייחודיות למגזר העולים.

זאב אלקין: תגידו מספר, מאוד פשוט, אחוז.

אלי זרחין: בספר יש תכניות, אבל ברמלה אין.

שרה כהן: אין לי את הנתון כרגע אצלי, אנחנו יכולים לבדוק את זה.

אילנה שנבל: אני יכולה לתת נתון ברמלה.

אילנה שנבל: לנוער, אנחנו מדברים על נוער, נוער עולה זו הבעיה הכי קשה בנוער---

זאב אלקין: אני שאלתי מסך התקציבים של ועדת שמיד ברמלה.

אילנה שנבל: אני אומרת, לנוער.

זאב אלקין: למה לנוער?

זאב אלקין: אני שאלתי על כל תקציבי ועדת שמיד.

אילנה שנבל: אני אענה איך שאני יודעת לענות, ימצא חן בעיניך, טוב, לא?

אילנה שנבל: אני אנסה עוד פעם.

אילנה שנבל: לנו יש שלוש ועדות מקצועיות.

אילנה שנבל: לוועדת הנוער היה תקציב של סדר גודל של 900,000 שקל, מתוכו כ-300,000 שקל הקצתה לנוער עולה.

זאב אלקין: לתכניות ייחודיות?

שרה כהן: ייחודיות.

שרה כהן: אנחנו יודעים לספור רק תכניות ייחודיות, אנחנו לא יודעים לספור תכניות אינטגרטיביות.

אילנה שנבל: מרכז טיפולי לנוער.

אילנה שנבל: פיצלנו, ביקשנו אישור מיוחד מהוועדה המחוזית לפצל את זה לשלושה חלקים, לנוער אמל"טי, לנוער חבר העמים ולנוער אתיופי.

אילנה שנבל: זה תכנית של 202,000 שקל.

נסים מזוז: ועוד תכנית 'דלת פתוחה לעולים' שזו תכנית של משרד הקליטה שגם שם התכנית של חצי מיליון שקל.

אלי זרחין: ב'קידום נוער' פיטרתם דוברי רוסית ויוצאי אתיופיה.

אלי זרחין: גוף שעובד עם נוער בסיכון, אין לו עובד יוצא אתיופיה---

אילנה שנבל: זה לא תכנית שמיד.

אלי זרחין: זה לא קשור לתכנית נוער בסיכון?

אילנה שנבל: אני מסכימה, אבל זה לא תכנית שמיד.

אלי זרחין: זה את החלטת ככה?

אילנה שנבל: זה לא אני החלטתי ככה, אני לא אחראית על קידום נוער.

אבי ביתן: התייחסנו לתכניות הספציפיות לעולים ושל קידום נוער.

אבי ביתן: זאת לא הבעיה, אני מבקש מהוועדה בהזדמנות הזאת, במקום ללכת אחורה ולעצור תהליך שאחרי שנתיים של הריון מתמשך, בלתי נגמר, וכשהגענו לקו הגמר שבו אנחנו צריכים להתחיל את התכניות, אנחנו נמצא את עצמנו חושבים מחדש.

אבי ביתן: זה הסיכון הכי גדול.

אבי ביתן: אם אני אתייחס לאופקים, ספציפית, כעיר ש-99.9% אומר שהילדים האלה שלגביהם החלטנו שהתכניות הן חיוניות, הם יקבלו את התכנית הזו אולי בעוד שנה ואת הנזק אי אפשר יהיה לתקן אחרי שנה.

אבי ביתן: אני מבקש.

אבי ביתן: אם צריך לעשות תיקונים, תעשו תיקונים ספציפיים לאותם יישובים שלגביהם כשלו, או לא התייחסו, אני לא יודע מה, אבל באותם מקומות שהעבודה היתה ראויה והוועדות התכנסו והיתה נציגות של עולים והתכניות התקבלו פה אחד או ברוב קולות שהתכניות הן ראויות, אני מבקש לא לעכב את התהליך.

זאב אלקין: אני אשאל אותך על אופקים, איזה אחוז מסך התקציב של דוח שמיד אצלכם יצא לתכניות ייחודיות לעולים?

אבי ביתן: התקציבים שלי, אני פה שומע ואני קצת ככה בשכרות, המסגרת שלנו זה 300,000 שקל.

אבי ביתן: דוח שמיד כולו הוא 650,000 שקל.

זאב אלקין: כמה מתוכם זה תכניות ייחודיות למגזר העולים?

אבי ביתן: משהו כמו 280,000 שקל לעולים.

זאב אלקין: עולים, תכניות ייחודיות?

אבי ביתן: כן.

זאב אלקין: השאלה היא אם זאת התמונה גם במקומות אחרים.

אלי זרחין: לא.

זאב אלקין: ברור שלא.

אלי זרחין: היושבת ראש, רק שני יישובים בארץ, אופקים ונתניה.

שרה כהן: אין עוד נתונים, כי התהליך לא הסתיים.

זאב אלקין: אבל באותם יישובים שזה הסתיים, זאת התמונה?

טלל דולב: ברמלה הם אמרו לך.

זאב אלקין: לא, הם הלכו לנוער, בכוונה, כי שם באמת האחוזים הם יותר גבוהים.

זאב אלקין: הם לא נתנו לי על כל תקציב דוח שמיד.

זאב אלקין: הרי אני ידעתי בדיוק מה שאלתי, אני לא יודע לשאול ואני יודע גם להבין כשעונים לי.

טלל דולב: אתה תקבל את הנתונים על כל---

ליה שמטוב: טוב, סיימנו.

ליה שמטוב: קודם כל, אנחנו צריכים להגיד מזל טוב, כי רק השבוע היית פה עם בישיבה שלנו עם בטן ועכשיו לא.

רות דיין: אני באמת ילדתי ביום ראשון, אבל הדיון הזה היה מאוד חשוב לי, מאחר ואני יושבת בשני כובעים, במרכז שלטון מקומי, גם אחראית וממונה על תחום הקליטה וגם יושבת כחברה בוועדת שמיד שכבוד באמת לשבת בוועדה כזאת יסודית ובאמת עושה את הדברים בצורה נהדרת, אבל אני מרגישה שבאיזה שהוא מקום צריך להידרש לחשיבה ולראות איך מצרפים בצורה כזאת או אחרת את מנהלי מחלקות הקליטה לחשיבה בתחום, מה הם הצרכים של העולים, מה הם הצרכים של העולים ברשויות המקומיות.

רות דיין: מאחר ואיך שלא נסת

רות דיין: כל על זה, כשיושבים שבעה חברים וצריכים להרים את היד, יכול להיות שמנהל מחוז קליטה הוא עדיין קול אחד, אז אם בתהליך הראשוני רשויות יותר ייתנו את הדעת ויכניסו יותר צוותים בחשיבה של התכנון, אולי זה ייתן יותר כח גם בסופו של יום בוועדה עצמה להחליט מה הן התכניות.

רות דיין: אין ספק שכאשר יושבים שבעה חברים מהחינוך והרווחה, מדברים על תכניות אינטגרטיביות, כי היום מדברים על תכניות אינטגרטיביות, אין ספק שיש גם הכוונה ספציפית לעולים, כמו שעושים מרכז ובתוך המרכז עצמו יש הכוונה בפנים.

רות דיין: את מדברת על תכנית אינטגרטיבית---

אילנה שנבל: לא, אני לא מדברת על תכנית אינטגרטיבית, מראש בנינו אותה כתכנית לא-אינטגרטיבית מתוך ההבנה---

רות דיין: אבל היא מוצגת מתוך הפרויקט לא כתכנית---

ליה שמטוב: רבותיי, בבקשה.

רות דיין: אני אסיים ואני אומר שאנחנו, הרשויות המקומיות, מבקשות לא לדחות ולא לאפשר לדחות את התכנית אלא לאפשר לה לרוץ ואנחנו, מבחינתנו, נעשה ככל שביכולתנו כדי שיהיה ביטוי הולם וגם יהיו תוצאות הולמות למען ילדים בסיכון, ילדים עולים.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: ההחלטות של הוועדה: הוועדה דורשת מהממשלה לקבוע כי בוועדות היישוביות וועדות התכנון יהיה חבר נציג ממחלקת הקליטה ברשות המקומית.

ליה שמטוב: הוועדה קוראת לראשי הרשויות המשתתפות בתכנית להזמין לדיוני הוועדה נציגי ארגונים ועמותות הפועלות ברשות המקומית.

ליה שמטוב: הוועדה קוראת לראש הממשלה להורות לאלתר על הקפאת הזרמת התקציבים לרשויות בהן לא היתה נציגות למחלקת הקליטה בוועדת התכנון ובוועדות היישוביות.

ליה שמטוב: הוועדה פונה לקבינט לענייני עלייה וקליטה בממשלה לקיים דיון דחוף בסוגיית יישום התכנית ברוח הדברים שנאמרו בוועדה.

ליה שמטוב: תודה רבה, הישיבה נעולה.