ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 220, 2009-12-01 14:30

ציון פיניאן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים, ישיבה אותה אנחנו מקיימים במסגרת ציון הכנסת את יום הנכה הבינלאומי.

ציון פיניאן: אני נמנה על הנכים, אני חולה פוליו, ולכן אני מרגיש את עצמי כחלק מהמשפחה הזאת.

ציון פיניאן: ציון יום הנכה הבינלאומי, אנחנו כנכים מרגישים את זה כל יום כי עבורנו כל יום הוא יום הנכה הבינלאומי ולכן הייתי רוצה לשמוע את אלה שהם לא נכים, אלה שיודעים ובקיאים שיאמרו לנו מה הם עושים למען הנכים.

ציון פיניאן: את הנכים אנחנו שומעים במשך כל השנה, כולל אותי, אבל הייתי רוצה לשמוע את אלה שפועלים למען הנכים, את הבריאים שפועלים למען הנכים.

ציון פיניאן: לא הייתי רוצה בישיבה הזאת לשמוע את הצעקה והזעקה של הנכים.

ציון פיניאן: אני מקווה שבגלל הקומץ שנמצא כאן אנחנו נגיע לארי.

ישי קייזר: אני רפרנט המכשור של אגף השיקום במשרד הרווחה, אגף שמרכז את הידע של שיקום נכים בקהילה ובמוסדות פנימייתיים.

ישי קייזר: אגף השיקום מתעסק בשיקום של אנשים מאז לידתם עד גיל הפנסיה, למעט עיוורים כאשר לגבי העיוורים מדובר לאורך כל החיים, אם כי מירב ההשקעה היא בגילאים היותר צעירים.

ישי קייזר: טווח הטיפול של האגף, טווח הנכויות, הוא מאוד רחב.

ישי קייזר: מדובר בטיפול באנשים שסובלים מתסמונות נדירות, בעיוורים, חירשים, רב נכותיים וסוגים רבים של נכויות, אם כי האוכלוסייה שזקוקה לשירותי שיקום בישראל היא הרבה יותר רחבה מאשר האוכלוסייה אליה יכול להגיע אגף השיקום יכול באמצעות התקציבים העומדים לרשותו.

ישי קייזר: הגישה של אגף השיקום היא שלא מחליטים עבור הנכה אלא משתדלים להסתכל מנקודת מבט של הנכה ומשתפים אותו בהחלטות לגבי אופן השיקום שלו והוא זה שמחליט לאיזה כיוון הוא רוצה ללכת ובאיזה אופן.

ישי קייזר: גולת הכותרת היא כמובן שיקום מקצועי תעסוקתי, שיקום בעבודה.

ישי קייזר: יש את חברת המשקם שמעסיקה 2,700 אנשים.

ציון פיניאן: 2,700 מוגבלים.

ישי קייזר: מוגבלים, כן.

ישי קייזר: יש עוד מסגרות אחרות שמעסיקות 3,200 מוגבלים.

ישי קייזר: כמובן שיש עוד הרבה מוגבלים נוספים שהיו רוצים לעבוד אבל הם לא יכולים בגלל המוגבלות שלהם ומבחינת התמיכה.

ציון פיניאן: ההוסטלים הם ת"פ שלכם?

ישי קייזר: כן.

ישי קייזר: בהוסטלים נמצא חלק מהאוכלוסייה שלא יכול להשתלב לגמרי בקהילה והוא זקוק לתמיכה גדולה יותר.

ישי קייזר: לאוכלוסייה זו נותנים שיקום חוץ ביתי וכאן יש מדרגים של רמת מוגנות.

ישי קייזר: ככל שאדם זקוק ליותר מוגנות, יש את המוסדות הפנימייתיים, וככל שהוא יכול להיות יותר משולב בחברה, נותנים לו מוסדות שהם יותר פתוחים כמו ההוסטלים.

ציון פיניאן: אני יודע שלדוגמה בטבריה יש הוסטלים למוגבלים שיכולים לקבל תעסוקה.

ישי קייזר: נכון.

ישי קייזר: יש גם מרכז תעסוקה ובדרך כלל זאת תעסוקה מוגנת.

ישי קייזר: זאת תעסוקה שבעצם הממשלה מממנת אותה אבל גם אנשים מייצרים ומוכרים בשוק הפתוח או למפעלים שמזמינים את התוצרת שלהם.

ישי קייזר: בכל אופן, מאמץ נוסף מרכזי של אגף השיקום הוא לתת את השיקום כמה שיותר סמוך לפגיעה.

ישי קייזר: אם אדם נולד עם מומים – ולצערנו התופעה הזאת קיימת – מתחילים לטפל בו מרגע שהמומים מתגלים, מגיל אפס.

ישי קייזר: לצורך כך יש מעונות שיקומיים כאשר יש מעונות שהם רק לנכים ויש מעונות בהם נמצאים גם ילדים בריאים.

ישי קייזר: אגף השיקום עוסק במה שנקרא שיקום שלישוני.

ישי קייזר: זאת אומרת, בדרגה השלישית.

ישי קייזר: השיקום הזה הוא אחרי שלאדם כבר יש נכות והנכות היא קבועה, והשיקום הוא כדי שמצבו לא יידרדר וכדי שהוא יוכל להפיק את המיטב שיש בתוכו.

ישי קייזר: אני עדיין קצת נסער מדיון קודם שהיה לנו כאן והדיון היה עם משרד הביטחון.

ציון פיניאן: 3 מיליארד שקלים למשרד הביטחון.

ישי קייזר: לא.

ישי קייזר: נסערתי מכך שעדיין לא מחוברים לתשתיות הביוב.

ציון פיניאן: אתה מדבר על חלק של איכות הסביבה.

ישי קייזר: כן.

ישי קייזר: זה הזכיר לי את הסיפור המפורסם על נחל הקישון, שם הזרימו ביוב וצוללנים שהיו בעלי כושר קרבי מלא חלו ונפטרו רק בגלל דבר כזה.

ישי קייזר: זאת דוגמה שאם אנחנו שותים מים מזוהמים, בעצם אנחנו יוצרים לעצמנו מחלות.

ישי קייזר: אם אדם נכנס למעון נכים קשישים, הוא רואה שהנכים הצעירים במעונות, בדרך כלל רואים שהם נכים יותר קשים מאשר הנכים של פעם.

ישי קייזר: אנשים עם נכויות רבות.

ישי קייזר: פעם הייתה מחלת הפוליו, כפי שקרה לאדוני היושב ראש או לי, פוליו היא נכות שקשה להתמודד אתה והרבה פעמים יש גם פוסט פוליו וצריך להתמודד עם זה, אבל זה דבר מוגדר.

ישי קייזר: אדם שיש לו סי.פי., שיתוק מוחין, זה גם שיתוק פיזי, גם פגיעה מוחית, גם פגיעה בראייה ופגיעה בדברים נוספים, ואלה כמובן דברים יותר קשים ומסובכים.

ישי קייזר: אלו דברים שאנחנו מקבלים מן המוכן.

ישי קייזר: החברה המודרנית יוצרת נכויות כאלה, זה דבר שגם מעמיד בפנינו אתגרים יותר קשים אבל זה מדליק את הנורה ומראה כמה חשוב הנושא של המניעה וכמה צריך לפעול כדי למנוע היווצרות של נכויות, נושא שהוא כבר מחוץ למשרד שלנו אבל הוא כן שייך למשרד הבריאות, למשרד להגנת הסביבה ולמשרד הביטחון, כפי שראינו קודם.

ציון פיניאן: יש כאן נציג של המוסד לביטוח לאומי?

ציון פיניאן: לא.

ציון פיניאן: רוב הטענות של הנכים – חולה פוליו או כל נכה שמגיע לקשר או למשרדי הביטוח הלאומי – כולל היום, וקיבלתי שלושה פקסים, כנראה לקראת יום הנכה, מתרכזות סביב הטיפול של המוסד לביטוח לאומי ובמיוחד היחס שלו לנכים.

ישי קייזר: כן.

ישי קייזר: ביטוח לאומי הוא תחת משרד הרווחה אבל היא יחידה ממש נפרדת.

ישי קייזר: אכן חשובה לא רק איכות הטיפול אלא גם אופן הטיפול בנכה.

ציון פיניאן: גם תשובה שלילית עם חיוך היא יותר יפה.

ישי קייזר: נכון, והיא גם נותנת כוח לנכה להתמודד עם הבעיה שלו.

ישי קייזר: נושא שלישי בו אנחנו עוסקים רבות הוא נושא של נגישות.

ישי קייזר: כאן יושב נציג של אחת העמותות החשובות ובוודאי הוא ידבר על זה.

ישי קייזר: בכל אופן, אנחנו משקיעים מאמצים רבים בנושא הנגישות בכל התחומים, הן בתחום הפיזי, הן בתחום של המידע, הן בתחום של החושים כי יש נכויות מכל מיני סוגים.

ישי קייזר: מסתבר ממחקר של אי.

ישי קייזר: בי.

ישי קייזר: אמ.

ישי קייזר: שרוב האוכלוסייה יכולה ליהנות מהנגשת השירותים.

ישי קייזר: זאת אומרת, לא רק הנכים המוצהרים אלא רוב האוכלוסייה יכולה ליהנות מהנגשת השירותים שהחברה מספקת.

ישי קייזר: גם זה תחום שאנחנו מקווים שיתפתח יותר ויותר בעתיד.

ציון פיניאן: תודה.

ציון פיניאן: בנושא של נכים והנגשה ובכלל בנושא הנכים - לצערי אין עם לבדד ישכון ובגויים לא יתחשב ואנחנו עם שחי במלחמות – מרוב אומות העולם מגיעים לישראל כדי לראות איך מטפלים בנכים.

ציון פיניאן: את מחייכת?

ציון פיניאן: לפני 9-10 חודשים הייתי בצד ההוא וחשבתי כמוך, אבל הגעתי לכאן ומה שרואים מכאן, לא רואים משם.

ציון פיניאן: בנושא של הנכים וההנגשה הוקמה ועדה כאשר כל חברי הוועדה לוקים בנכות ועומד בראשה חבר הכנסת אילן גילאון.

ציון פיניאן: הוועדה ישבה לדעתי כבר עשר ישיבות והיא מגיעה למסקנות טובות מאוד גם בנושא של תכנון ובנייה ובמיוחד בנושא הזה.

יעקב אילן: אני ממונה על תחום הנגישות בעמותת נגישות ישראל.

יעקב אילן: כמה מלים על העמותה.

יעקב אילן: העמותה הוקמה לפני עשר שנים על פי פנייתו ופקודתו של נשיא המדינה עזר ויצמן זיכרונו לברכה שנתן הוראה להקים את העמותה הזאת בעקבות שאלה שהופנתה אליו.

יעקב אילן: מאז העמותה מטפלת בקידום הנגישות במדינת ישראל.

יעקב אילן: היא לא דואגת לרווחתם הכספית או אחרת של הנכים למיניהם אלא רק לקידום הנגישות וביצוע פעילות בתחום הנגישות במדינת ישראל לכלל האנשים עם מוגבלויות.

יעקב אילן: אני נמצא כאן בדיון גם בשם הנציבות כי הנציב שהיה כאן היה צריך להגיע לטקס הענקת אותות לכמה חברי כנסת לשעבר שקידמו את הנושא, כמו שאול יהלום ואחרים.

יעקב אילן: אני בעצם גם מייצג אותו.

יעקב אילן: אני אקדים הסבר לפנייה שלנו לוועדת הכספים.

יעקב אילן: אני יושב באופן קבוע בוועדת המשנה של ועדת העבודה והרווחה בראשותו של אילן גילאון.

ציון פיניאן: אתה משתתף בישיבות הוועדה?

יעקב אילן: אני משתתף בכל הישיבות.

יעקב אילן: בוועדה הזאת מתקינים תקנות שבעצם באות ליישם את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ובאות להתקין תקנות איך ליישם את החוק ואיך לבצע נגישות במדינת ישראל, בין אם אלה חוקי תכנון ובנייה, בין אם אלה תקנות של תכנון ובנייה, בין אם אלה תקנות שבאות לתקן את המצב הקיים, ובין אם זה אופן מתן שירות לאנשים עם מוגבלות.

יעקב אילן: הפנייה שלנו לוועדת הכספים באה מאחר שיש נעלם די גדול.

יעקב אילן: התקנות האלה אמורות להטיל עומס תקציבי די גדול על משרדי הממשלה השונים, בין אם זה משרד הפנים שאמור לתקצב את הרשויות המקומיות כדי להנגיש שאת המבנים והמוסדות שבאחריות משרד הפנים והרשות המקומיות, בין אם זה משרד החינוך על מנת שינגיש את מוסדות החינוך, בין אם זה משרד הבריאות שינגיש את מוסדות הבריאות, בין אם זה משרד התחבורה בכל מה שקשור לרחובות, לצמתים במדינת ישראל והתחבורה הציבורית.

יעקב אילן: התקנות האלה שמתקינים אותן בעצם מטילות עומס תקציבי או אחריות תקציבית על שני מגזרים: על המגזר הפרטי שהוא אמור ליישם אותן בכוחו הוא, זאת אומרת, לא במימון של אף אחד אלא מתקציבו הוא, ועל משרדי הממשלה והגופים שסמוכים לתקציב האוצר מתקציב האוצר.

יעקב אילן: הנעלם הגדול הוא כיצד משרד האוצר אמור לתקצב את החוק הזה ואת התקנות האלה, וזאת בעצם הפנייה שלנו שהיא לקיים דיון כאשר יהיה נוח לועדת הכספים ולזמן אליו את הגורמים הרלוונטיים כדי שיבוא משרד האוצר וכל יתר המשרדים ויאמרו כיצד הם מתעתדים ליישם את התקנות שאמורות, לפי הערכתנו וגם לפי הערכתו של חבר הכנסת אילן גילאון, לקבל תוקף במהלך שנת 2010.

ציון פיניאן: אני מציע שעם סיום עבודת הוועדה, חבר הכנסת אילן גילאון יגיש בקשה ליושב-ראש ועדת הכספים על מנת לקיים דיון במליאת הוועדה ואני בטוח שיתקיים דיון עם נציג האוצר.

יעקב אילן: אדוני לא רוצה לקיים דיון כי יש תקנות שכבר קיימות.

ציון פיניאן: לא.

ציון פיניאן: קודם כל, אפשר לקיים דיון, אבל לא כדאי לקיים את הדיונים בטרם הגיעו המסקנות של ועדת המשנה בראשותו של אילן גילאון.

ציון פיניאן: אני מציע שאחרי קבלת כל המסקנות – שאני בטוח שיהיו מעולות – יגיש חבר הכנסת אילן גילאון, שהוא חבר כנסת מכובד מאוד, בקשה ליושב ראש ועדת הכספים, הרב משה גפני, לקיים דיון ואני בטוח שיתקיים דיון ממצה.

יעקב אילן: לי זה לא נראה כי לגבי חלק מיישום התקנות, הרבה גופים שאנחנו מדברים אתם, חברות ממשלתיות ומשרדי ממשלה, אומרים שהם לא מדברים אתנו על נגישות ושנעזוב אותם כי הם לא יודעים מה יהיה ואיך משרד האוצר יתקצב את זה.

יעקב אילן: בזמנו, כאשר שאול יהלום העביר את החוק, היו דיונים על כך ונאמרו מספרים בוועדת העבודה והרווחה.

יעקב אילן: היו דיונים עם משרד האוצר אבל לא יצאו מסמכים לפיהם משרד האוצר מתחייב למשהו.

ציון פיניאן: אתה מבקש שיתקיים דיון לפני הגשת המסקנות.

יעקב אילן: אין קשר בין הדברים.

ציון פיניאן: מי שצריך לבקש את הדיון הזה, זה חבר כנסת.

ציון פיניאן: כל חבר כנסת שהוא חבר הוועדה יכול לבקש את קיום הדיון.

ציון פיניאן: אין לי בעיה להגיש בקשה מסודרת ליושב ראש הוועדה על מנת לקיים את הדיון בנושא.

ציון פיניאן: אני חוזר בי מהדברים שאמרתי.

יעקב אילן: אני אדבר עם חבר הכנסת אילן גילאון כדי שיגיש את הבקשה.

ציון פיניאן: כל חבר כנסת יכול לבקש את הדיון.

ציון פיניאן: חבר הכנסת גילאון מכיר את ההליך.

יעקב אילן: קיבלתי את דעת היושב ראש.

ציון פיניאן: תודה, ואני קיבלתי את דעתך.

דב בארי: אני אתייחס בקצרה לעניין של היכן אנחנו רואים את המוקד לעניין נכים.

דב בארי: בעצם המטרה היא כמובן השתלבותם המלאה של נכים ואנשים עם מוגבלויות בחברה בישראל.

דב בארי: זו המטרה של כולנו וזאת גם מטרתו של משרד האוצר שהוא רואה לנגד עיניו בהתמודדות עם נושאים כאלו, בהתמודדות עם נושא הנכים, איך אנחנו משלבים אותם בחברה בישראל.

דב בארי: את זה כיום עושים באמצעות שלושה מוקדים עיקריים.

דב בארי: התיקון הראשון והדבר העיקרי אולי שנעשה בתקופה האחרונה הוא תיקון חוק לרון לעניין קצבת נכות של הביטוח הלאומי.

דב בארי: תיקון איזשהו עיוות מאוד מאוד גדול שהיה קיים לאורך השנים בנושא קצבת הנכות.

דב בארי: התיקון הזה מאפשר לנכים להגדיל את הכנסתם מעבודה מבלי לאבד בבת אחת את קצבת הנכות שלהם.

דב בארי: התיקון הזה נעשה בשיתוף עם ארגוני הנכים והוא מופעל החל מהחודש האחרון.

דב בארי: זאת אולי אחת הנקודות העיקריות.

דב בארי: הנקודה השנייה לשילוב נכים בקהילה כוללת כל מיני תוכניות לשילוב נכים בקהילה וזה נעשה באמצעות השירותים החברתיים, כפי שהזכיר כאן נציג משרד הרווחה.

דב בארי: משרד הרווחה קורא לזה עם הפנים לקהילה.

דב בארי: בנושא הזה ניתן למצוא מועדוניות יום, מרכזי יום, צהרונים, שכונות תומכות וכולי, כל מיני תוכניות שנועדו לאפשר לנכים להישאר בקהילה, להישאר בבית שלהם ולקבל קשת רחבה של שירותים וזה מצד אחד כדי לאפשר את השתלבותם בקהילה ומצד שני כדי למנוע את המיסוד שלהם.

דב בארי: הנושא השלישי העיקרי הוא כמובן עניין הנגישות למרחב הציבורי, משהו שאמור לאפשר לאדם עם מוגבלויות להישאר כמה שיותר במרחב הקהילתי כדי שיתאפשר לו לחיות את חייו בקהילה באופן עצמאי ככל האפשר.

דב בארי: כמו שהזכירו כאן, העניין הוא מאוד קשה מבחינה תקציבית ובעצם בשנים האחרונות נעשו מאמצים מאוד מאוד גדולים בין משרד האוצר למשרדים השונים.

דב בארי: אני חושב שאם יצא לכם לראות את סדר היום של ועדת העבודה והרווחה בתקופה האחרונה, תוכלו לראות שמדי פעם בפעם כל מיני תקנות נגישות מוגשות על ידי השרים השונים במטרה לאפשר נגישות למרחב ציבורי, בין אם אלה מרכזי תרבות ומקלטים.

ציון פיניאן: יש לכם אומדן עלויות לגבי כל תוכניות הנגישות?

דב בארי: אני לא מרכז את התחום הזה באגף, אבל אני לא חושב שיש איזשהו אומדן עלות מדויק לגבי סך העלות של נגישות התוכניות האלה.

דב בארי: מדובר בהרבה מאוד כסף.

דב בארי: אגב, כיום עיקר הקשיים מצויים ברשויות המקומיות.

ציון פיניאן: בשנת 2008, מה הייתה הוצאת משרד האוצר בנושא הנגישות?

דב בארי: אני לא יודע לומר במאה אחוזים אבל שוב, עיקר התוכניות לעניין נגישות הן לא מתוקצבות על ידי משרד האוצר אלא הן צריכות להיות באחריות המשרדים הרלוונטיים או באחריות הרשות המקומית.

דב בארי: כך המשרד רואה את זה.

דב בארי: אגב, כל התקנות שעברו לעניין נגישות התקדמו ועברו והיום עיקר הקשיים נמצאים ברשויות המקומיות שמקשות על יישום הנגישות.

דב בארי: לעניין תקציב ממש של משרד האוצר, אני מוכן לבדוק.

ציון פיניאן: חשוב לי שתבדוק.

דב בארי: אני אבדוק, אבל שוב, משרד האוצר לא לוקח אחריות על העניין הזה.

דב בארי: הוא כן מקדם את הנושא והוא כן נותן סיוע נקודתי היכן שצריך באמצעות דיונים מול המשרדים הרלוונטיים, אבל כתוכנית כוללת, האחריות לא תמיד נמצאת במשרד האוצר אלא האחריות היא על המשרדים הרלוונטיים.

ציון פיניאן: תודה רבה.

גבריאלה עילם: אני מורשה לנגישות שירות, זה אחד המקצועות שחוק השוויון קבע.

גבריאלה עילם: החוק קבע שני סוגים של יועצים, אחד לתחום של מבנים ואחד לתחום של שירות בנושא הנגישות.

גבריאלה עילם: רציתי לומר דברים אחרים אבל קודם אומר שאני קצת המומה מדבריו של נציג משרד האוצר ולכן אני חייבת להתייחס אליהם.

גבריאלה עילם: תקנות שוויון זכויות, התקנות השונות, חלק מהן כבר עברו והן כבר מחייבות, למשל בנושא של בניין חדש, גם את משרדי הממשלה השונים וגם כמובן את הרשויות המקומיות.

גבריאלה עילם: בלי תקצוב אני מרגישה מאוד מתוסכלת כמי שעוסקת בנושא של נגישות ובתקנות.

ציון פיניאן: את התקצוב הוא זרק על הרשויות המקומיות.

דב בארי: לא זרקתי את זה על הרשויות המקומיות אלא זרקתי את זה על הגופים הרלוונטיים.

דב בארי: אם משרד ממשלתי רוצה להקים בניין חדש, הוא מחליט להקים אותו, האחריות שלו היא לדאוג לנגישות הבניין.

דב בארי: אין כאן עניין שהמשרד הרלוונטי שבונה את כל הבניין אבל את מיליון השקלים לנגישות, את זה הוא צריך לקבל מהאוצר.

דב בארי: יש כאן אחריות.

דב בארי: יש תקנות נגישות וכל משרד וכל בניין ציבורי חדש שמוקם במדינה מחויב בנגישות וזה באחריות מי שמקים אותו.

יעקב אילן: אני חייב להעיר את עיניו של נציג האוצר.

יעקב אילן: הבעיה התקציבית היא לא בבניינים חדשים.

יעקב אילן: בבניינים חדשים העלות של נגישות היא שולית והיא מזערית.

יעקב אילן: הבעיה היא במבנים קיימים ובמקומות קיימים.

יעקב אילן: כאן הבעיה הגדולה.

יעקב אילן: 99 אחוזים ממדינת ישראל כבר קיימים והם לא נגישים.

יעקב אילן: הבעיה התקציבית היא לא בבנייה חדשה אלא ביישום של התקנות לגבי המבנים הקיימים, שזה בעצם כל משרדי הממשלה, כל בתי החולים וכולי.

ציון פיניאן: אדוני נמצא בוועדה בראשות חבר הכנסת אילן גילאון.

ציון פיניאן: מה קורה לקבלן שבונה בניין?

ציון פיניאן: הוא מחויב בנגישות?

יעקב אילן: קבלן שבונה היום בניין, יש תקנות תכנון ובנייה והן מכסות מ-א' ועד ת' את כל דרישות הנגישות שמוכרות בעולם וגם בישראל.

גבריאלה עילם: הדרישות הפיזיות.

יעקב אילן: הפיזיות.

יעקב אילן: זאת אומרת, קבלן, יזם, גם משרד ממשלתי וגם רשות מקומית שבונה בניין חדש, היא בונה בניין נגיש במאה אחוזים אבל לא זאת הנקודה.

יעקב אילן: הנקודה היא שעיקר הכסף או כל הכסף הוא בעצם למצב הקיים במדינת ישראל, בין אם אלה מוסדות חינוך, בין אם אלה משרדי ממשלה, בין אם אלה משרדי רשויות מקומיות, בין אם אלה מתנ"סים, בין אם אלה מקומות בילוי ומוסדות רפואה.

יעקב אילן: בזמנו, כאשר היו דיונים בוועדת העבודה והרווחה כאשר שאול יהלום העביר את החוק הזה, נציגי משרד האוצר השתתפו בדיונים ובדיונים נאמר שמשרד האוצר אמור לתקצב את היישום של החוק הזה בהתאם לתקנות שיהיו.

יעקב אילן: זה התעכב כי התקנות התעכבו ורק עכשיו מסיימים להתקין אותן.

יעקב אילן: יש מספרים מהדיונים שהיו אז.

יעקב אילן: למיטב זיכרוני – וזה מה שנאמר – שאול יהלום דיבר על סכומים בסדר גודל של כ-2,4 מיליארד שקלים, סכום שאמור להיות פרוס לאורך 10 שנים ומשרד האוצר היה אמור להעביר את התקציב הזה לכל משרד ממשלתי בהתאם לאחריותו, למשרד הפנים עבור הרשויות, למשרד הבריאות עבור מוסדות בריאות, למשרד החינוך עבור מוסדות החינוך וכן הלאה וכן הלאה.

יעקב אילן: מה שחשוב היום לדעת זה האם בכלל יהיה אפשר ליישם את התקנות האלה כי אם אין תקציב, אי אפשר ליישם את התקנות.

יעקב אילן: אם באים לרשות מקומית – ואנחנו מכירים את זה כי אני מסתובב הרבה מאוד ומדבר עם הרבה רשויות מקומיות ולכולן יש רצון טוב והן רוצות לעשות נגישות – אתה שומע שם שאין להן תקציב לזה.

יעקב אילן: כלומר, היום להנגיש בתי ספר או מוסדות כאלה, זה המון כסף ואני לא נוקב בסכומים.

גבריאלה עילם: אני עומדת לומר משהו שאני חוזרת עליו כל פעם.

גבריאלה עילם: אמר נציג משרד הרווחה כמה דברים.

גבריאלה עילם: לפני הדיון שאנחנו מקיימים כאן השתתפתי בישיבת ועדת העבודה והרווחה, שם התקיים דיון על דיור בקהילה והפרשנות שנותן משרד הרווחה למשל לנושא של דיור בקהילה.

גבריאלה עילם: אני נותנת את זה כדוגמה.

גבריאלה עילם: דובר על כך שהוסטלים שיש בהם שלושים אנשים, טענו נציגי הדיור בקהילה, ולא של משרד הרווחה, אינם מהווים בעצם דיור בקהילה כי מי מאתנו גר עם שלושים אנשים?

גבריאלה עילם: הנקודה שאני רוצה לציין היא שכאשר מדברים על נגישות, מדברים על פתיחת החברה לאנשים עם מוגבלות וכדי לפתוח את החברה לאנשים עם מוגבלות, צריכים שהם יהיו מסוגלים להגיע.

גבריאלה עילם: אם הם גרים שלושים אנשים במבנה אחד ובמקום אחד, הם לא גרים בקהילה והם לא גרים בצורה דומה לאף אחד אחר שחי בקהילה.

גבריאלה עילם: אותו הדבר נכון לגבי נגישות מקומות.

גבריאלה עילם: אי אפשר להגיע למשרדי ממשלה.

גבריאלה עילם: גם אתה אמרת שאתה מכיר את הנושא הזה.

ציון פיניאן: למען הגילוי הנאות, אחותי מנהלת ארבעה הוסטלים, כך שאני מכיר את הנושא מקרוב.

גבריאלה עילם: יכול להיות שיש אנשים עבורם זה הפתרון הטוב ביותר שקיים כרגע אבל דיור בקהילה הוא בדרך כלל – כך זה במקומות שונים בעולם – דיור בקבוצות קטנות של שישה-שמונה-ארבעה אנשים, כאשר החיים יותר דומים לחיים בקהילה.

גבריאלה עילם: דיברו על כך שזה אפילו מבחינה תקציבית יותר כדאי אבל אני לא אכנס לדיון ששמעתי בוועדת העבודה והרווחה.

גבריאלה עילם: הנקודה שאני רוצה להעלות היא שבעצם חוק השוויון, יש לו שיניים אם באמת מנגישים את הסביבה.

גבריאלה עילם: אם משרד האוצר יעביר את הנושא למשרדים ולרשויות, הרשויות והמשרדים השונים יאמרו שאין להם תקציב לא לתקצב את המבנים הקיימים.

גבריאלה עילם: נאמר שלגבי המבנים החדשים לא תהיה ברירה ויקימו אותם כבר מונגשים, אבל לא יהיה תקציב לנגישות השירות.

גבריאלה עילם: אנחנו עכשיו דנים בוועדת העבודה והרווחה בנושא של נגישות שירות ועומדים על פרטי פרטים של הנושאים השונים, נושאים שיפתחו לאנשים עם מוגבלויות שונות, כולל מוגבלות נפשית ושכלית, ולא רק פיזית, את האפשרות לצאת לרחוב.

גבריאלה עילם: המגזר הפרטי כבר עובד וכבר עושה דברים, וזה עוד לפני שהותקנו התקנות.

גבריאלה עילם: המגזר הציבורי, כל הזמן אנחנו שומעים – משירות בתי הסוהר, מהמשטרה, ממשרד התיירות – כמה קשה וכמה בלתי אפשרי להנגיש את המוסדות.

גבריאלה עילם: מה הטעם בתקנות שאף אחד לא יישם אותן כי כולם יאמרו שאף אחד לא תקצב אותן?

גבריאלה עילם: אני חושבת שהכרחי שאיזשהו משרד ממשלתי נוסף, שיש לו את הכוח להגיע לתקציב, יפעיל משהו בעניין הזה כדי שיהיה טעם לזה שרצים עם התקנות קדימה.

ציון פיניאן: תודה רבה.

ציון פיניאן: למרות הצוות המצומצם, שמענו קורטוב מבעיות נגישות הנכים ואני מקווה שלמרות שהצוות כאן מצומצם יתקיים דיון בוועדת הכספים וכי נאמץ באמצעות האוצר את כל ההחלטות והמסקנות של ועדת המשנה.

ציון פיניאן: בעזרת השם, מי שלא אופטימי, לא תהיה תקווה.

ציון פיניאן: אני בין האופטימיים ותמיד אני מסתכל על האור בקצה המנהרה ואנחנו אכן רואים את האור בקצה המנהרה.

ציון פיניאן: בעזרת השם תבוא מנוחה ליגע.

ציון פיניאן: תודה רבה.

ציון פיניאן: אני נועל את הישיבה.