ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 143, 2009-12-02 09:30

אורלי לוי אבקסיס: בוקר טוב לכולם, לכבוד לי הוא לפתוח את ארועי שבוע המודעות לפגים הבינלאומי הראשון בכנסת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: כאות הזדהות והבנה למצב ההורים לפגים, אני שמחה לקדם הצעת חוק בנושא – הארכת חופשת לידה להורים שילדם מאושפז לאחר לידה.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לציין, ואולי אפילו להגיד את המובן מאליו שוב פעם.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר ילד נולד במשקל נמוך ונזקק לשירותי בריאות נוספים, ולאשפוז ממושך.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר הילד משתחרר הביתה, אז מתחיל אותו תפקיד ההורים לטפל, והרבה פעמים הילדים האלה גם כאשר הם משתחררים, הם זקוקים לטיפול הרבה יותר מאסיבי מאשר תינוקות שנולדים באופן נורמלי וטבעי, ולא זקוקים לטיפולים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, מן הראוי שאנחנו כחברה נבין את מצב ההורים, ונוכל לקדם ולהבין את החשיבות של הורה וילד בשלבים הקריטיים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו הרבה נושאים על סדר היום.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אפנה ואבקש מנציגת המ"מ שכתבה את הדוח, מריה רבינוביץ שתתן לנו סקירה קטנה.

מריה רבינוביץ: היום בארץ ישנה עלייה במספר הלידות באופן כללי, ויש גם עלייה במספר הלידות בהן יש יותר מעובר אחד.

מריה רבינוביץ: וגם יש את הפרקטיקה היום שמתחילים לטפל בתינוקות שנולדו בשבועות מוקדמים בהריון, החל משבוע 23 אפילו.

מריה רבינוביץ: כל המגמות האלה משפיעות על כך שיותר ויותר תינוקות היום נשארים בפגיות, ביחידות לטיפול מיוחד וזה מעמיס על המחלקות.

מריה רבינוביץ: אחת הבעיות העיקריות היום, שרוב היחידות מוגדרות כיחידות לטיפול מיוחד.

מריה רבינוביץ: עם זאת, הם נותנים רמת טיפול במורכבות הרבה יותר גבוהה.

מריה רבינוביץ: בעצם, זה יותר מחייב התייחסות ליחידות האלה כיחידות לטיפול נמרץ - -

אורלי לוי אבקסיס: שהם לא באמת טיפול נמרץ ביילוד.

מריה רבינוביץ: הם היו מוגדרות כיחידות לטיפול מיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: מיוחד, ויש הבדל בעיקר בכוח האדם שמטפל באותם ילדים.

מריה רבינוביץ: יש הבדל בתקינה של יחידות לטיפול מיוחד ביילוד, לטיפול נמרץ.

מריה רבינוביץ: מההגדרה השגויה הזאת בעצם היום ישנה תקינה שגוייה כמו שאמרת, וגם תיקצוב בהתאם לכך.

מריה רבינוביץ: מכאן נובע גם מחסור בכוח אדם ביחידות האלה, גם מחסור בכוח אדם רפואי וגם מחסור בכוח אדם סיעודי, לא רק מזה.

מריה רבינוביץ: היום גם רופאים שהם סטודנטים לרפואה, לא פונים להתמחות בנאונטולוגיה, בגלל שאין עידוד.

מריה רבינוביץ: זאת אומרת, אין תקנים, לא בהכרח למצוא עבודה.

מריה רבינוביץ: וגם אם ימצאו עבודה, אז עומס במחלקות האלה הוא כל כך גבוה בעבודה קשה שדורשת כוננות 24 שעות והרבה כוננויות לילה.

מריה רבינוביץ: לא רוצים לפנות למקצוע.

מריה רבינוביץ: מה שקורה, שהיום אנחנו עומדים לקראת המשבר של הנאונטולוגים.

מריה רבינוביץ: הגיל הממוצע של הנאונטולוגים הוא 45.

מריה רבינוביץ: זאת אומרת, בעוד כמה שנים הרופאים האלה - -

אורלי לוי אבקסיס: אז המחסור יגדל.

מריה רבינוביץ: - - אין רופאים חדשים שפונים למקצוע.

מריה רבינוביץ: בנוסף לכך, יש עומס יתר במחלקות מבחינת תפוסת מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו אומרים תפוסת מיטות, ואנחנו מדברים בעצם על טיפול מיוחד ביילודים, מה התפוסה?

מריה רבינוביץ: התפוסה היא מעל התקן.

אורלי לוי אבקסיס: בערך ,124% כאשר מה שמומלץ הוא בעצם 87% בערך - הרבה מעל הרצוי.

מריה רבינוביץ: הרבה מעל הרצוי, אז מכל זה נובעת בעיה נוספת, תינוקות לא מקבלים טיפול ברמה גבוהה, לא אגיד ברמה הם מקבלים, בגלל המחסור יש כל מיני בעיות, רמת הזיהומים בארץ ביחידות אלה ב-50% גבוהה ממדינות מערביות אחרות - אצלנו 30% במדינות המערב 20%.

מריה רבינוביץ: בשנת 2006 משרד הבריאות המליץ לערוך סקר כוח אדם ביחידות האלה - עד היום אין תוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: בארצות המערב על כל מיטה כמה אחיות יש?

מריה רבינוביץ: התקן הרצוי הוא אחות אחת בטיפול נמרץ שמטפל ב-1.5 תינוקות, ובטיפול המשכי אחות אחת שמטפלת ב-4 תינוקות.

מריה רבינוביץ: אצלנו – אחות אחת מטפלת בממוצע ב-5-6 תינוקות ולפעמים ב-8 תינוקות.

אורלי לוי אבקסיס: 8 תינוקות שבעצם זקוקים לטיפול יום יומי מאסיבי, ואינטנסיבי.

אורלי לוי אבקסיס: וכאשר קורה שהיא צריכה לטפל בכמה במקביל, אין לה את הזמן אפילו לרחוץ את הידיים בין לבין, ואז הזיהומים יכולים להיות קריטיים בשלב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לפי ידיעות שהגיעו אליי, כמובן מי שעשה את המחקר והעביר לי, תתקנו אם אני טועה, כי זה גם יכול להיות, שבכל חודש נפטרים כ-8 ילודים פגים בארץ.

אורן מלברגר: לא, אין לי מידע על הדבר הזה, אני לא יכול לומר.

אורן מלברגר: לא אנחנו ערכנו כמובן סקר, אלא אני מצטט את דברי פרופסור מימוני, לפני ארבע שנים.

אורן מלברגר: שם הוא בא ואמר "שכל חודש מתים לריק 8 פגים- - -

אורלי לוי אבקסיס: שאפשר היה להציל אותם.

אורן מלברגר: כן.

רחל אדטו: אם היו נולדים בשבוע השלושים למשל, ולא בשבוע עשרים ושלוש, אז היה להם סיכוי יותר טוב.

רחל אדטו: לכן בוא נעמיד את הדברים בצורה מסודרת.

רחל אדטו: זה מסע הפחדה כרגע, בואו ותעמידו את זה יפה.

רחל אדטו: מה זה הם מתים לריק?

רחל אדטו: ממה הם מתים, מזה שאחיות מטפלות אחת בשמונה?

רחל אדטו: בלי מסע הפחדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לראות את התמונה כדי להבין.

רחל אדטו: התמונה נשמעת גרוע.

אורלי לוי אבקסיס: אקריא מהמחקר.

אורלי לוי אבקסיס: עושים עבודה נהדרת במחלקה המחקר בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: "בשנת 2007 אושפוז ביחידה לטיפול נמרץ מיוחד ביילוד – 15 אלף 285 יילודים.

אורלי לוי אבקסיס: 13 אלף ו-28 ביחידה לטיפול מיוחד ביילוד.

אורלי לוי אבקסיס: 2,253 ילדים ביחידות לטיפול נמרץ יילודים.

רחל אדטו: רוצה להבין את ההבדלים בין טיפול מיוחד ביילוד, לבין טיפול נמרץ ביילוד.

אורלי לוי אבקסיס: בעיקר כוח האדם.

מריה רבינוביץ: יש מיטות אישפוז שמוגדרות כטיפול מיוחד ביילוד.

מריה רבינוביץ: יש מיטות אישפוז שמוגדרות כטיפול נמרץ.

מריה רבינוביץ: תקינה של הטיפול המיוחד וטיפול נמרץ היא תקינה שונה לחלוטין.

מריה רבינוביץ: למשל, בטיפול נמרץ ביילודים - - -

שמואל צנגן: אני מנהל הפגייה של ברזילי, וחבר בוועד האיגוד של נאנטולוגים.

שמואל צנגן: אולי נסביר מה ההבדל כנאנטולוגים.

שמואל צנגן: טיפול נמרץ אלה התינוקות שמונשמים, תינוקות במצב קשה, תינוקות שמונשמים.

שמואל צנגן: בדרך כלל הם יהיו תינוקות מתחת לקילו וחצי, אבל גם תינוקות גדולים יותר.

שמואל צנגן: תינוקות שמונשמים מקבלים חמצן, טיפול נמרץ לכל דבר ודבר.

שמואל צנגן: מקבלים תרופות, מאזן נוזלים, כמו שאנחנו רואים בכל יחידה לטיפול נמרץ מוכרת.

שמואל צנגן: זה טיפול נמרץ.

שמואל צנגן: טיפול מיוחד, זה אותם תינוקות קטנים שכבר אולי לא מונשמים, אבל עדיין מקבלים חמצן סביבתי, מקבלים הזנה תוך ורידית, מקבלים אנטיביוטיקה עקב זיהומים.

שמואל צנגן: זה הטיפול המיוחד.

שמואל צנגן: הטיפול ההמשכי זה אותם תינוקות שכבר לא מקבלים עירוי, אבל עדיין צריכים להיות בתוך עריסה, בתוך אינקובטור, הם עדיין יהיו עם זונדה.

שמואל צנגן: זה הטיפול ההמשכי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהרוב יסכימו איתי, שמן הראוי הוא שהפגים מקבלים טיפול טוב, אבל ראוי היה ואפשר היה לתת טיפול טוב יותר.

רחל אדטו: זו הכרזה שאני לא מסכימה לה.

רחל אדטו: יש בעיה של כוח אדם, אין ויכוח.

רחל אדטו: יש מחסור ברופאים זה ידוע, יש כוח אדם סיעודי זה ידוע.

רחל אדטו: יש מחסור במיטות טיפול נמרץ, לא כל בית חולים מחזיק 30 יחידות טיפול נמרץ, בעיקר בגלל העלויות.

אורלי לוי אבקסיס: בואי נזכור שגם לא כל בית חולים מחזיק מחלקת פגייה.

אורלי לוי אבקסיס: יש בתי חולים שלמשל שאסור להם לטפל בילדים מתחת לקילו 750, והם אמורים להעביר את היילוד הקטן הזה לבית חולים אחר.

אורלי לוי אבקסיס: וכאשר יש לנו מחסור ברופאים נאונטולוגים, אז הבעיה שלנו הולכת וגדלה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו ארצה לשמוע את פרופסור דולברג שהוא היושב ראש האיגוד הישראלי לפגים.

אורלי לוי אבקסיס: תן לנו את הסקירה שלך.

שאול דולברג: אני רוצה לדבר קצת על מצוקת כח אדם.

שאול דולברג: מי בעצם עובדים במחלקות לטיפול נמרץ ביילודים בכל הארץ.

שאול דולברג: יש לנו שכבה גדולה של הנאונטולוגים יש לנו כרגע 94 בארץ.

שאול דולברג: יש לנו עוד כ-23-24 נאונטולוגים שעזבו את המקצוע והלכו לעסוק בנושאים אחרים.

שאול דולברג: חלקם בניהול רפואי, חלקם בקופות החולים.

שאול דולברג: אנחנו לא מכניסים אותם לתוך המשוואה.

שאול דולברג: ומה-94 האלה, 25% הם מעל גיל 60 ומעלה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שגם הם יפרשו בשלב כזה או אחר.

שאול דולברג: ב-6-7 שנים הקרובות, הם יפרשו כולם לגימלאות.

שאול דולברג: תגידו אתם מכשירים נאונטולוגים חדשים?

שאול דולברג: אני יכול להגיד שב-2010 רשומים במדינת ישראל ארבעה מתמחים בנאונטולוגיה.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה זה?

שאול דולברג: משום שרופאים לא כל כך רוצים לבוא למקצוע זה.

שאול דולברג: חלק מזה נאמר על ידי מריה, המקצוע הזה הוא מקצוע מאוד קשה ומאוד מתיש.

שאול דולברג: האלטרנטיבה היא שרופא גומר את ההתמחות שלו ברפואת ילדים ורוצה לבחור התמחות על בנאונטולוגיה, האלטרנטיבה היא לעבוד בקופת חולים.

שאול דולברג: כאשר בקופת חולים לא עובדים 45 שעות בשבוע ועושים תורניות ורצים בלילות, וגם בליל הסדר משולחן הסדר קוראים לך.

שאול דולברג: אלא, הוא יושב לו בקופה, נכון שעובדים קשה בקופות.

שאול דולברג: אבל 30-32 שעות בשבוע, ועוד יש לו יום השתלמות שמשלמים לו, והמשכורת שלו היא גבוהה בהרבה ממה שמרוויח רופא בבית החולים.

שאול דולברג: אז לא באים כל כך למקצוע הזה.

שאול דולברג: המקצוע הזה הולך ומתדלדל, ואנחנו עומדים על משבר די רציני.

שאול דולברג: חוץ מהם, יש עוד 2 קבוצות רופאים שאני רוצה להתייחס אליהם.

שאול דולברג: הקבוצה הראשונה שאני רוצה להתייחס אליה, זה הקבוצה של הרופאים שברובם הגדול מהעלייה הרוסית שהגיעה בשנות התשעים.

שאול דולברג: רופאים מסורים, עובדים שנים ארוכות בפגייה.

שאול דולברג: הם הגיע לארץ ברובם בסוף שנות הארבעים, שנות החמישים שלהם.

שאול דולברג: השתלבו בצורה כזאת או אחרת עושים תורניות, עובדים במחלקות.

שאול דולברג: אבל אם הם הגיעו בשנות החמישים שלהם ב-1990, יש לנו 22 כאלה בארץ, ואין לנו מישהו אחר שיבוא במקומם.

שאול דולברג: העלייה הרוסית הסתיימה, העלייה ממקומות אחרים של רופאים לא נראית לעיניי באופק.

שאול דולברג: לכן, גם שם אין מי שיחליף אותם.

שאול דולברג: הקבוצה השלישית שעובדת במחלקות, זה מתמחים ברפואת ילדים.

שאול דולברג: כל מתמחה ברפואת ילדים כחלק מהחובות שלו בהתמחות, חייב לעשות תקופה של לפחות שישה חודשים ביילודים ובפגים.

שאול דולברג: במהלך ההתמחות הזאת הם באים, עושים רוטציה כזאת והולכים.

שאול דולברג: מה שקורה, שגם האנשים האלה, אפרופו העניין של איכות הטיפול.

שאול דולברג: לאור העובדה שיש עלייה מאוד גדולה במספר היילודים בארץ ובמספר הפגים, המורכבות הולכת ועולה, סתם כך לסבר את האוזן, זה גם מופיע פה.

שאול דולברג: אני ראיתי את זה עכשיו בבוקר.

שאול דולברג: אבל מספר הלידות במדינת ישראל עלה בערך ב-30% ב-15 השנה האחרונות.

שאול דולברג: מספר הרופאים המתמחים בבתי החולים שאני מכיר, לא עלה בכלל.

שאול דולברג: אז אם אותו רופא מתמחה צריך במהלך התורנות שלו לטפל גם בילדים בטיפול נמרץ, גם לרוץ לחדרי לידה לכל ניתוח קיסרי, לכל לידה יותר מסובכת, לכל לידת פג.

שאול דולברג: גם לטפל בתינוקות שנולדו, כי כל תינוק צריך להיבדק אחרי לידה, לראות שהכול בסדר איתו.

שאול דולברג: זה לא שהילד הזה נולד, נמצא במחלקת תינוקות ובזה נגמר הטיפול בו.

שאול דולברג: צריך לבדוק אותו מספר פעמים, אם יש להם צהבת, יש להם ירידות סוכר בדם יש להם הרבה מאוד דברים.

שאול דולברג: הרופאים האלה לא מצליחים לעמוד במשימות שלהם.

שאול דולברג: התקינה שלהם נשארה אותו הדבר.

שאול דולברג: הדבר הזה מאוד מלחיץ כאשר אני כמנהל מחלקה, צריך לשלוט על כל האזורים האלה.

שאול דולברג: חדרי לידה, תינוקות, פגייה, חלק מהילדים שמגיעים אלינו לחדר מיון ועוד כל מיני מקומות אחרים.

שאול דולברג: זה מאוד מלחיץ כשאני יודע שהרופאים שלי בקושי מצליחים לעשות את העבודה שלהם, אולי לא תמיד מצליחים לעשות אותה בצורה המיטבית.

שאול דולברג: דבר נוסף שאני רוצה לדבר עליו.

שאול דולברג: לאורך השנים היו מספר דוחות שהמליצו על תקינה למחלקות תינוקות פגים, זה מתחיל בפסיקה של השופט גולדברג ב-1986, זה ממשיך דרך ועדת בויקס שהוקמה על ידי פרופסור שמר שהיה אז מנכ"ל משרד הבריאות והמליץ המלצות.

אורלי לוי אבקסיס: שלא ייושמו, חייב להגיד.

שאול דולברג: שלא יושמו, אבל מייד יש לי עוד משהו להגיד לגבי הלא יושמו.

שאול דולברג: והיתה גם ועדה של ד"ר ריבה, שעוד לא הוצגו המלצות שלה, אבל אני מניח שההמלצות שלה לא יגידו שצריך לצמצם את כוח האדם.

שאול דולברג: אני רוצה לומר, שהמידע שהאיגוד שלנו אסף, דרך נציבות שירות המדינה אומר, שבתי החולים מקבלים תקנים, והתקנים האלה לפחות בתי החולים הממשלתיים אנחנו יודעים.

שאול דולברג: אנחנו יודעים על בתי החולים של קופת חולים, וכרגע גם לא יודעים לגבי בתי חולים עירוניים ממשלתיים.

שאול דולברג: בתי החולים קיבלו תקנים, והתקנים האלה, למיטב ידיעתנו באף אחת מהפגיות של בתי החולים הממשלתיים, לא הועברו לפגיות אלא מצאו את דרכם למקומות אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: באיזשהו אופן אנחנו אומרים שהממסד, או משרדי הממשלה עשו את ההתחייבות שלהם, העבירו את הכספים, רק מה, שהכספים לא היו מספיק צבועים לגבי פגייה, וכאשר הם הגיעו לבית החולים, בית החולים נייד אותם לצרכיו האישיים או לפי סדר העדיפויות שלו.

שאול דולברג: זה נכון.

שאול דולברג: מה שאני לא יודע זה כמה.

שאול דולברג: אתן דוגמה מבית החולים שלי.

שאול דולברג: אם אני לוקח את ועדת בויקס, בית החולים שלי יש קצת יותר מ-11 אלף תינוקות שנולדים כל שנה.

שאול דולברג: על פי ועדת בויקס, לפי התמהיל שמקובל, אנחנו צריכים שיהיה לנו 19.7 רופאים במחלקה.

שאול דולברג: יש לי 11 תקנים, 10 מהם מאויישים.

שאול דולברג: 1 מאוייש רק מאתמול משום שהתקבל אצלי רופא חדש.

שאול דולברג: אבל בשלוש השנים האחרונות, היו שני תקנים שלא הצלחתי לאייש אותם בכלל, כי אנשים לא רצו לבוא לעבוד משום שהעבודה היא קשה וסיזיפית.

אורלי לוי אבקסיס: ולא מתגמלת מספיק מבחינה כלכלית.

שאול דולברג: מבחינה כלכלית האלטרנטיבה הרבה יותר טובה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על רופא צעיר שנכנס לתוך המעגל, אנחנו קצת אולי צריכים לדאוג לכך בגלל שיש אינטרס גם למערכת הבריאות שלנו לדאוג לכך שיותר כוח יופנה דווקא למחלקות היותר רגישות, ואולי הפחות צבעוניות והפחות מתגמלות.

עפו אגבאריה: שיותר מכניסות מבחינת כסף אחר כך.

אורלי לוי אבקסיס: האמת היא שעלות של פג למערכת היא לא מעט, היא למעלה מ-100 אלף שקלים לטיפול ביילוד שנולד לפני הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים עד קילו ו-750 נכון.

שאול דולברג: אני חושב שהתחשיב היום מקובל על כולם שבתי החולים מקבלים תיגמול הוגן ומעבר לזה, ואולי אפילו רווחי מאוד תמורת הטיפול בפגים.

אורלי לוי אבקסיס: רק מה, שלא תמיד הכסף עובר למחלקה.

שאול דולברג: אבל התגמול של המחלקות בצורה של כוח אדם הוא לוקה בחסר.

שאול דולברג: המצב חמור גם במרכז, וקטסטרופה בפריפריה.

שאול דולברג: אם אני רוצה למצוא רופא שיבוא לעבוד אצלי במחלקה, לכאורה יכול להיות לי יותר קל, משום שהוא יכול אחרי שעות העבודה שלו, לעבוד אחר הצהריים כמו בקופת חולים או באיזשהו מקום- צריך להשלים הכנסה.

שאול דולברג: מה יעשה רופא בצפת?

שאול דולברג: מה יעשה רופא בנצרת?

שאול דולברג: מה יעשה רופא בפוריה?

שאול דולברג: קושי עצום שאני לא כל כך רואה את הפתרון.

שאול דולברג: גם תוספת תשלום למקצוע מיוחד שקיבלו נאונטולוגים, זה כאין וכאפס לעומת מה שיכולים להרוויח בתור רופאים עצמאיים או רופאים שכירים בקופות החולים בשעות הרבה יותר מצומצמות.

אורלי לוי אבקסיס: אולי זו נקודה למשרד הבריאות לנסות ולראות איך אנחנו משנים את המאזן וגורמים ליותר רופאים חדשים שייכנסו לתוך המערכת ויטפלו במחלקות האלה.

מיכאל שימל: עם חבר הכנסת רחל אדאטו לא הייתי קורא לזה עימותים, אנחנו ידידים טובים, אבל באופן קבוע, כפי שרחל אומרת, האם אתם נותנים טיפול פחות טוב?

מיכאל שימל: כן.

מיכאל שימל: זה מבקר המדינה, וזה לא מיכאל שימל משערי צדק, אלא מבקר המדינה.

מיכאל שימל: תפתחו את דוח מבקר המדינה, מדבר על כך, שיש בתי חולים, שבמקום להאכיל את הילד דרך הפה כי הוא הגיע לשלב הזה, אז כשאין צוות, אין אחיות, מכניסים זונדה ומאכילים אותו דרך הזונדה.

מיכאל שימל: וכאשר רופאים צריכים לפנות לאחות, האם יהיה לך זמן להשגיח על הילד שאני מוריד ממכונת ההנשמה?

מיכאל שימל: זה טיפול פחות טוב, כי כל אחד מאיתנו, והנאונטולוגים פה יסכימו איתי חבריי.

מיכאל שימל: ילד במכונת הנשמה לא טוב, זה דופק את הריאות שלו.

מיכאל שימל: אין לי ברירה, אני חייב להנשים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: שזה בגלל מחסור בכוח אדם, אנחנו חייבים לחזור על זה.

אורלי לוי אבקסיס: גם האכלה וגם העניין של ההנשמה.

מיכאל שימל: תפתחו את דוח מבקר המדינה.

מיכאל שימל: ישבנו באותו פורום עם יושבת ראש אחרת, בדיוק לפי 13 חודשים, ב-4 בנובמבר 2008.

מיכאל שימל: אנחנו נקרא את הסיכום של חברת הכנסת חילו ציינה בפירוש, שהדבר הראשון שצריך לעשות - יש לי את הדין וחשבון - בסיכום של הישיבה, "אני רוצה לקרוא מכאן למשרד הבריאות ואני לוקחת את זה במלוא הרצינות לשקול את שיקול ההגדרה להגדרה של יחידת טיפול נמרץ".

מיכאל שימל: בויקס כבר דיבר על זה, ששליש מהמיטות שכל אחד מאיתנו מחזיק, צריך להיות טיפול נמרץ.

אורלי לוי אבקסיס: כמה בפועל מהם?

מיכאל שימל: שליש.

מיכאל שימל: אני 120% תפוסה באופן קבוע לאורך כל השנה.

מיכאל שימל: על 30 מיטות יש לי תפוסה יומית שנתית בין 37 ל-38 ילדים כל הזמן, כאשר זה נע בין 32 ל-48 תינוקות שיהיו בעת ובעונה אחת.

מיכאל שימל: יש לנו 13 אלף תינוקות בשנה בשערי צדק, עם חדר לידה שהוא פי כמה יותר פועל מחדר מיון.

מיכאל שימל: כל רגע קורה משהו.

מיכאל שימל: אתמול בבוקר, שאלתי מה קורה?

מיכאל שימל: שום דבר.

מיכאל שימל: אחרי חמש דקות טלפון – שלישייה.

מיכאל שימל: תוך 15 דקות היה לנו שלישייה.

מיכאל שימל: כל הדברים האלה זה פעילות בלתי פוסקת.

מיכאל שימל: אם אנחנו לא נקבל את כוח האדם – יש לי אחיות מדהימות.

מיכאל שימל: אני עובד איתם 30 שנה -בלתי רגילות.

מיכאל שימל: אבל האחיות הכי בלתי רגילות, יש גבול למה שהן יכולות לעשות.

מיכאל שימל: אני רץ לבית חולים, נוסע, כולל נוהג בשבת, בליל הסדר, הייתי כונן לפני שנתיים בליל הסדר.

מיכאל שימל: השנה בראש השנה, כל הזמן.

מיכאל שימל: כמו ששאול אמר, החברה הצעירים לא רוצים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשים דגש על הזיהומים, כי לדעתי זה בעצם הסיבה מספר אחת לתמותת יילודים או לנכויות כאלו ואחרות נלוות.

גינה אשבל: אחות אחראית בפגייה של בית חולים ליס, נציגה של אחיות אחראיות פגים, שאנחנו נפגשות אחת לשלושה חודשים ומעלות נושאים לדיון.

גינה אשבל: בתקופה האחרונה, או בשנה האחרונה – אסור לשכוח חוץ מהפגים, ישנה עלייה דרסטית בכירורגיות אצל פגים.

גינה אשבל: כל פג או יילוד בעייתי כירורגי מצריך יותר זמן שהייה וטיפול לידו.

גינה אשבל: אם אנחנו מדברים על אחות שמוצבת על 5-6 ילדים, ויש לה עוד ילד כירורגי, הזמן שהם מקבלים והטיפול שהם מקבלים, לוקה מאוד.

גינה אשבל: אני כבר לא מדברת רחצת ידיים, כי זה הפכנו השנה למוטו, ואנחנו מתווכחים על זה קשות, ומעירים אחת לשנייה אחד לשני, כדי להפחית.

אורלי לוי אבקסיס: כשיש מצב חירום, אין פשוט את הזמן ללכת ולרחוץ את הידיים.

גינה אשבל: יש כל מיני תחליפים, זה תחליף מהיר.

גינה אשבל: אבל הזמן שהילד צריך לקבל ואיכות הטיפול לוקה.

אורלי לוי אבקסיס: וחסר לכם כוח אדם, חוץ מהרופאים אנחנו מבינים גם אחיות.

אורלי לוי אבקסיס: נפנה לעמותת לה"ב שתתן לנו קצת הפן שלה לגבי מצב הפגים פה.

אורלי לוי אבקסיס: בעיקר מדובר בהורים שחוו את זה ולקחו את זה בתור משימה שהיא בשליחות.

אורן מלברגר: בוקר טוב, תודה רבה לך שאת איפשרת את הדיון החשוב זה.

אורן מלברגר: לא אלך לפי הטקסט שהכנתי לי.

אורן מלברגר: תתקנו אותי אם אני טועה, אני לא רואה נציגים של האוצר ושל משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: ממשרד הבריאות יש נציגה.

אורן מלברגר: אבל משרד האוצר לא הגיע לצערנו.

אורן מלברגר: לצערי זו החשיבות, מצטער להגיד בצורה בוטה, שהמדינה נותנת לפגים.

אורן מלברגר: על זה בדיוק אנחנו יוצאים.

אורן מלברגר: אנחנו הורים לפגים, אני לא רוצה לצאת למסע הפחדה, אבל זה מפחיד להיות הורה לפג.

אורן מלברגר: זה מפחיד לבוא ולחוות את ההורות הראשונה שלך בילד ששוקל שליש, או לפחות פחות מזה ממשקלו של ילד רגיל.

אורן מלברגר: ההורות הראשונה שלך היא דרך הקירות של האינקובטור.

אורן מלברגר: לפעמים מותר לך להכניס ידיים פנימה, לפעמים אסור לך.

אורן מלברגר: הילד שלך נמצא בין חיים למוות.

אורן מלברגר: אתה פשוט לא יודע מה לעשות.

אורן מלברגר: ברשותכם, אני רוצה להעביר לכם את התמונה הזאת.

אורן מלברגר: זאת תמונה של בתי איה.

אורן מלברגר: היא נולדה בשבוע 25 להריון, במשקל 845 גרם, אתם יכולים לראות אותה ביום הראשון לחיים שלה, ולפני חודש, בגיל שבע וחצי.

אורן מלברגר: לשמחתי ילדה מאוד מאושרת, בדרך כלל בריאה, וללא ספק מקסימה.

אורן מלברגר: אנחנו רוצים שכולם יהיו כאלה.

אורן מלברגר: אנחנו לא רוצים נכויות.

אורן מלברגר: הנכויות של הפגים שנגרמות, באמצעות הדברים שניתן למנוע אותם, הם מחרידות.

אורן מלברגר: הם נטל על הממשל, הם נטל על ההורים, הם נטל על הכלכלה הישראלית.

אורן מלברגר: את הכל ניתן למנוע.

אורן מלברגר: אפשר להקל.

אורן מלברגר: כל שקל שאתה תשים בשלב מוקדם יותר של הפג, אתה תחסוך אותו באמצעים אחרים אחר כך.

אורן מלברגר: תקבל אזרח בריא ומועיל למדינה.

אורן מלברגר: תקבל משפחה שלמה ולא מפורקת.

אורן מלברגר: משפחות מתפרקות בגלל זה.

אורן מלברגר: לפי סקר שעמותת לה"ב עשתה השנה, 50% מהאמהות לפגים לא חוזרות למקום העבודה.

אורן מלברגר: אני מבין אותם במאה אחוז.

אורן מלברגר: גם אני לא רציתי לחזור למקום העבודה, אבל אין ברירה.

אורן מלברגר: הפג שהוא משתחרר הוא זקוק עדיין לתשומת לב מיוחדת.

אורן מלברגר: אתה לא יכול לפעמים לתת לו, אתה חייב לחזור לעבודה.

אורן מלברגר: ואז מערכת חיסונית חלושה – אתה שם אותו בפעוטון?

אורן מלברגר: זה מתכון בטוח לאישפוז.

אורלי לוי אבקסיס: מתוך נסיון.

אורלי לוי אבקסיס: אחותי ילדה בשבוע ה-28 בבית חולים העמק.

אורלי לוי אבקסיס: ילדה תאומות אחת שרדה, אחת לא, לצערי הרב.

אורלי לוי אבקסיס: הסיפור הוא שכאשר אתה רואה את זה ואת ההתגייסות, לא רק את ההתגייסות של בני הזוג, אלא המשפחה כולה בתור איזשהו כוח עזר, לא נגיד רפואי, אבל בהחלט סיעודי משהו.

אורלי לוי אבקסיס: והפחד המתמיד הזה אם הילד נושם, אם הילד אוכל, אם הכל עובד אצלו כמו שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: זה פחד שלא נגמר, אפילו לא בשלבים היותר מתקדמים של החיים.

אורלי לוי אבקסיס: וגם יש אחר כך תוצאות שאנחנו מגלים אותם בשלב כזה או אחר, כמו ליקויי שמיעה ונכויות אחרות.

אורן מלברגר: כעמותת לה"ב התחלנו לפעול למען הטבת הפגים וההורים.

אורן מלברגר: בנינו חדרי הורים, תרמנו ציוד.

אורן מלברגר: אבל לאט לאט נכחנו לדעת שההורים לא מקבלים, זאת אומרת הפגים לא מקבלים את הטיפול האופטימלי.

אורן מלברגר: השתתפתי בכנסים באירופה עם עמותת הורים לפגים אחרות.

אורן מלברגר: הם פשוט נבהלו לשמוע על היחסים אצלנו בין אחות – מטופל, זה פשוט לא נתפס.

אורן מלברגר: נכון, הפגיות והרופאים, ואני מודה להם באופן אישי ובאופן קבוצתי על העובדה שלהם עושים נסים, אבל באמת הם עושים נסים.

אורן מלברגר: יש דוח מסורוקה שבדק כמעט טעויות, על ידי חברת ניהול חיצונית.

אורן מלברגר: היא בדקה כמה כמעט טעויות בשלוש דרגות שונות מתרחשות בפגיה.

אורן מלברגר: תודה לאל שיש מישהו ששומר עלינו מלמעלה.

אורן מלברגר: כי זה בקלות היה יכול להיראות בצורה הרבה יותר גרועה.

אורן מלברגר: אנחנו לא צריכים לחכות לנסים ולהסתמך עליהם.

אורן מלברגר: אנחנו צריכים להגן על הילדים שלנו באופן הטוב ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: במערכת הצבאית יש את הנוהל של כמעט תאונה, מתייחסים כאילו תאונה, ומפה מסיקים את המסקנות.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזמן לפנות ולבקש את נציגי משרד הבריאות לעניין הסקר שקיים בנושא מיפוי התקנים ואיוש כוח האדם במחלקות לטיפול מיוחד.

רחל אדטו: יש לי בעיה עם כל הנושא הזה כאן היום.

רחל אדטו: הנושא הזה מאוד קרוב לי, בהיותי בהנהלת בית החולים, וגם בגלל המקצוע שלי כרופאת נשים עם הקירבה מאוד קרוב לפגייה.

רחל אדטו: יש בעיה בלהעביר היום את הישיבה כאשר יושבת פה כתבת מאוד רצינית של אחד מהאתרים.

רחל אדטו: המסר שייצא מכאן – רבותיי יש סכנה לפגים במדינת ישראל.

רחל אדטו: זה המסר שכרגע מועבר, וזה לא נכון.

רחל אדטו: אני מבקשת למחות על המסר הזה.

רחל אדטו: זה נכון שיש בעיה של כוח אדם, זה נכון שיש בעיה של מחסור באחיות, זה נכון שיש בעיה של מחסור ברופאים.

רחל אדטו: אי אפשר לומר שלא ניסו לפתור את הבעיה הזאת בדרך של התגמול המיוחד.

רחל אדטו: זה נכון שיש בעיה של רופאים ולא רק בפגיות.

רחל אדטו: יש בעיה של רופאים בהתמחות אפילו בגניקולוגיה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תסכימי איתי שזה הרבה יותר קריטי לתינוק במשקל של מתחת לקילו 750 גר' עם כל הכבוד.

רחל אדטו: גם טיפול נמרץ, גם בעיה של - - - אבל זה מגמתי.

רחל אדטו: כי מציקה להם הבעיה שלהם.

רחל אדטו: עומד מיקי שימל ואומר יש לי בעיה כמנהל, ופרופ' דולברג אומר שיש לי בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הם לא יציפו את הבעיה?

רחל אדטו: זה בסדר גמור שמציגים את זה.

רחל אדטו: יבואו גם אם תעשי פה כנס של רופאים מרדימים, אותה בעיה יש גם בהרדמה.

רחל אדטו: זו בעיה שהיא נכונה, אבל צריך לקחת אותה בהתייחסות – למערכת כרגע, כמערכת הרפואה במדינת ישראל, בין אם זה כוח אדם סיעודי ובין אם זה כוח אדם רפואי – יש לו בעיה.

רחל אדטו: זה שמציגים את הבעיה שלהם זה נכון לגמרי.

רחל אדטו: אבל מכאן להעביר את המסר שסכנה להיות פג במדינת ישראל, זה מסר שהוא לא נכון להסיק אותו.

רחל אדטו: דברים שנעשים היום בפגיות, כולל להציל ילדים בשבוע 23, או לנתח ילד בשבוע 23, ובוודאי שהיום לסיכוי לפג בשבוע 27 הוא סיכוי גבוה במיוחד לצאת הביתה בריא ללא נזקים, הוא גבוה לאין ערוך.

אורלי לוי אבקסיס: המטרה שלנו היא למקסם את הסיכוי של הילד לשרוד ולשרוד בריא.

רחל אדטו: אני רוצה שהנושא כאן יהיה מאוזן.

רחל אדטו: שלא סכנה להיות פג במדינת ישראל.

רחל אדטו: פג במדינת ישראל הרבה יותר טוב להיות פג במדינת ישראל עם הרפואה של היום, עם המצבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל הרבה יותר טוב להיות במדינות המערב.

אורן מלברגר: 50% זיהומים יותר במדינת ישראל בפגיות מאשר בפגיות בעולם הרחב.

אורן מלברגר: זה לא סיבה להיוולד פג במדינת ישראל.

אורן מלברגר: הייתי מעדיף שהבת שלי תיוולד פגה בבריטניה.

אורלי לוי אבקסיס: ניתן רשות דיבור לד"ר בנימין דוידסון, מנהל המרכז הרפואי אסף הרופא, שיתן לנו סקירה מה רופא ב"אסף הרופא".

בנימין דוידסון: אני מוכרח להגיד שאני צריך לשקף פה משהו הרבה יותר מאוזן ממה שהיה קודם.

בנימין דוידסון: מה שאמרה רחל אדאטו במידה רבה נכון.

בנימין דוידסון: מכיוון שאין ספק שהפגיות או מנהלי המחלקות האלה הם במצוקה, והם מביעים את המצוקה שלהם.

בנימין דוידסון: אבל זאת לא הפעם הראשונה שזה עולה באיזושהי ועדה בכנסת.

בנימין דוידסון: זה עלה לפחות בשתיים או שלוש ועדות שונות.

בנימין דוידסון: כתוצאה מהפעילות הזאת שהיא מאוד מבורכת שלהם, הם מצליחים להביא את המסר, קרו כמה דברים.

בנימין דוידסון: היתה תוספת תקציב, היתה תוספת תקציב מיוחדת שנבדקה שהולכת רק לפגיות, ומנהלי בתי החולים לא משתמשים בזה לדברים אחרים.

בנימין דוידסון: היתה תוספת כח אדם סיעודית לפגיות והצהרה הגדולה היא, תוספת אדם של רופאים לפגיות.

בנימין דוידסון: חסר גם אחיות, זה לא אומר שאין.

בנימין דוידסון: יש בכלל מחסור באחיות, ובשביל להביא אחות לעבוד בפגייה או במחלקה לטיפול נמרץ ביילוד, היא צריכה לעבור קורס בסיסי, הקורסים האלה מספרם בשנה הוא איקס, ולא תמיד יש מספיק בוגרות קורסים בשביל לאייש.

בנימין דוידסון: מדי פעם שמים אחיות מטיפול נמרץ אחר.

בנימין דוידסון: אבל המצוקה היותר גדולה נכון להרגע, אם כי זה יכול להשתנות, זה המצוקה של הרופאים.

בנימין דוידסון: נכון מאוד שהתגמול של הפגיות לפגים לבתי חולים טוב מאוד.

בנימין דוידסון: מנהלי בתי חולים אוהבים את זה מכיוון שזה בסעיף ההכנסות שלהם.

בנימין דוידסון: זה יפה וזה טוב.

בנימין דוידסון: ולכן אם שואלים כמה פגים, אנחנו שואפים להרבה פגים באופן מעשי.

בנימין דוידסון: אני יודע מה תהיה ההכנסה בסוף השנה.

בנימין דוידסון: אבל באופן תיאורטי, ניתן היה לקחת את הכסף הזה, את עודף ההכנסה הזה, במידה ויש עודף, ולהפנות אותו למשל בשביל לפתוח תקנים לעוד רופאים, או לתגמל את הרופאים טיפה יותר.

בנימין דוידסון: בעניין הזה לפחות ידינו כבולות, בגלל הסכמים שנחתמים בין האוצר לבין משרד הבריאות, לא ביוזמת משרד הבריאות, אלא בהובלה מאסיבית של האוצר.

בנימין דוידסון: לכן כל הנושא הזה עומד היום בפתח, כאשר הבעיה למשל החמורה הרבה היותר, זה לא הרופאים לפגיות, כי יש עדיין רופאים, קטן.

בנימין דוידסון: מספר המתמחים הולך וקטן.

בנימין דוידסון: אבל למשל בנושא הרדמה, אין אף מתמחה שנתיים, אף מתמחה חדש.

בנימין דוידסון: זאת אומרת שבתוך 5-6 שנים, מספר המרדימים שיוכלו לפתוח חדרי ניתוח יקטן, עם כל המשמעות הבלתי ניתנת לתיאור של הדבר הזה.

בנימין דוידסון: השבר עומד בפתח.

בנימין דוידסון: זו אותה נוסחה.

בנימין דוידסון: אני כמנהל בית חולים צריך לדאוג לכולם, אני לא יודע למי לדאוג קודם מכיוון שצורת ומבנה התגמול, ומבנה התקציב של בתי החולים הוא כזה שאנחנו לא יכולים לעשות הרבה בעניין הזה.

בנימין דוידסון: לכן באמת היה צריך להיות פה נציג האוצר, והיה צריך פה לדון בצורה רצינית מאוד כרגע בנושא הרופאים שצריכים להגיע לבתי החולים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי הרופאים זה מקום שמשרד הבריאות לתת את דעתו.

בנימין דוידזון: אבל בלי שיהיה פה משרד האוצר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם לא רואים בעין יפה את זה שמשרד האוצר לא הגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נעצור כאן, וגם נמשיך הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: בסוף הדיון, נמליץ כמה המלצות ונשוב ונבקר ונבדוק איפה זה עומד.

סימה רייכר: אתייחס אך ורק לנושא האחיות.

סימה רייכר: כמה דברים אומר.

סימה רייכר: אני מאוד שמחה על הדיון החשוב הזה.

סימה רייכר: אני מברכת על הדוח שנכתב בכנסת, אני חושבת שרובו נכון ומדוייק.

סימה רייכר: קודם כל לגבי הנושא ששאלת אותי קודם, לגבי הסקר שנערך.

סימה רייכר: אנחנו כמינהל העברנו את כל הנתונים, אני מניחה כפי שהתחייב ראש מינהל הרפואה הדוח ייצא בוודאי, או הסקר ייגמר לקראת סוף השנה, הוא צריך להיות מוצג בפני המינהל.

סימה רייכר: אין ספק שחסרות אחיות בפגיות.

סימה רייכר: אבל בשביל שתהיינה אחיות בפגיות, זה לא קשור לקורסים, כי קורסים אפשר לעשות עד אין סוף אם יש אחיות.

סימה רייכר: צריך לתכננן ולהגדיר יחידה לטיפול נמרץ.

סימה רייכר: אני מסכימה עם ד"ר אדטו וגם עם ד"ר בני דוידזון.

סימה רייכר: אנחנו לא רוצים לדבר על קטסטרופות, זה לא נכון.

סימה רייכר: הטיפול שניתן כשהוא ניתן הוא טיפול טוב.

סימה רייכר: אין ספק שאפשר לתת הרבה יותר, אין ספק.

סימה רייכר: אבל זה נכון גם למקומות אחרים.

סימה רייכר: אין ספק שלפגייה זה מאוד חשוב.

סימה רייכר: כפי שאמרת, לצערנו, אין כאן את נציג משרד האוצר, אבל בהנחה שהיו תקנים, ובהנחה שניתן להגדיר אחיות לשם, אפשר להכשיר אחיות לשם, ובהחלט אפשר לטייב את הטיפול.

סימה רייכר: אבל עדיין אני לא רוצה להגיד שיש סכנה להיות פג במדינת ישראל, אני ממש לא רוצה להגיד את זה.

סימה רייכר: אני חושבת שאפשר לעשות הרבה יותר.

סימה רייכר: אני בעד להגדיר את התקינה בדיוק כמו בעולם המערבי ואף יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מזמן קרו כמה מקרים שהגיעו לתקשורת בצורה מאוד לא יפה, והטריד כל הורה, בעיקר אם הוא בדרך או לידת צאצא, הפחד מפני כך שהוולד לא יטופל כראוי, או לא יאובחן כראוי, ויגיע חלילה וחס טרם זמנו לאותם חדרי קירור.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא אוהבים את כל הסיפור נעשה מסביב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל חשוב לדעת, ישנם בתי חולים שאין בהם מחלקות של פגיות.

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה שם, מה אמור להיות שם, ומה עושים ברגע שנולד ולד כזה בבית חולים שאין בו מחלקה שכזו.

אורן מלברגר: יש 2 בתי חולים לפי מה שאנחנו יודעים בבדיקות שלנו, שהפגייה שלהם אנחנו קוראים לזה "מסורסת".

אורן מלברגר: מדובר על "יוספטל" בדרום, שם היינו מעוניים לעזור ולחזק, ומדובר על איטלקי בנצרת ששם זו שאלה גדולה לפי תפיסת עמותת לה"ב.

אורן מלברגר: 2 פגיות שהן כביכול מסורסות במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: תסביר את המלה מסורסת, למה אתה מתכוון.

אורלי לוי אבקסיס: אני למדתי קצת חומר, קראתי דברים והייתי מזועזעת בתור הורה.

שאול דולברג: בבית חולים אילת אין פגייה, המערכת שם מנוהלת על ידי רופאי ילדים.

שאול דולברג: יש שם יחסית מעט מאוד לידות.

שאול דולברג: כאשר באה אשה בלידה מוקדמת, עושים כל מאמץ כדי להעביר אותה לבית חולים סורוקה שהוא בית החולים העל שלהם.

שאול דולברג: או אם זה לא הולך, לבית חולים שניידר.

שאול דולברג: שני בתי חולים של קופת חולים שנותנים להם את הגיבוי.

שאול דולברג: העניין הזה עובד כבר המון שנים, ועובד בסך הכל טוב.

שאול דולברג: בית החולים האיטלקי בנצרת יש נאונטלוג מומחה אחד, יש להם אפשרות להנשים פגים.

שאול דולברג: אם הם צריכים הם מעבירים אותם לבתי חולים אחרים, כאשר הם לא מסתדרים.

אורלי לוי אבקסיס: איך מעבירים פג מבית חולים לבית חולים?

אורלי לוי אבקסיס: לא צריך רופא מומחה שיהיה איתו, ואז מה קורה בבית החולים, הרופא היליד נוסע עם האמבולנס?

שאול דולברג: לא בהכרח רופא מומחה.

שאול דולברג: יכול להיות רופא מומחה ברפואת ילדים, או מתמחה ברפואת ילדים.

שאול דולברג: מביאים אותו באמבולנס עם אינקובטור.

שאול דולברג: אמבולנס טיפול נמרץ של מד"א עם מכשיר הנשמה, עם אחות ומעבירים.

שאול דולברג: אנחנו בית חולים מרכזי מאוד, איכילוב בתל אביב.

שאול דולברג: אין לנו כירורג לב ילדים, אנחנו מעבירים אותם לבתי חולים אחרים, עושים בדיוק את אותו התהליך.

רחל אדטו: אפילו בירושלים, "הדסה" הגדולה, יש 2 מחלקות יולדות, היא מעבירה מעין כרם להר הצופים באופן קבוע לגמרי.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לשים את הדגש, שלעתים ובעיקר בפריפריה יש מחסור בכוח אדם מומחה, מחסור באותם רופאים וצוות רפואי נלווה שאמורים לטפל בתינוקות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אחד מהם אמור לצאת עם אותו אמבולנס, אז סביר להניח שיש מחסור ברגע נתון בבית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב להביא את הנקודה של הורה שנאלץ להתמודד עם הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזמן לתת את רשות הדיבור לשרי.

שרי הביצר: אני אמא לנועם שנולד בשבוע 29 להריון.

שרי הביצר: חוגג היום שנתיים בדיוק.

שרי הביצר: לציין לפרוטוקול, בהכשרתי אחות מיון ילדים.

שרי הביצר: הילד שלי הוא יליד לא בית החולים שבו אני עובדת.

שרי הביצר: אני רוצה לשתף אתכם בשני דברים.

שרי הביצר: אני אקשר את תחילת הדיון למה שהבנתי שאנחנו נמשיך לדבר עליו.

שרי הביצר: הבן שלי נולד בשבוע 29.

שרי הביצר: בילה שבועות ארוכים בפגיה של ליס.

שרי הביצר: קיבל טיפול מסור, ישבנו לילות כימים, ראינו את הצוות עושה עבודת קודש, לצערנו אחות אחת אחראית בטיפול נמרץ על ארבעה וחמישה פגים במקרה חירום, כי זו פגייה מאוד גדולה שקולטת הרבה ילדים.

שרי הביצר: ומקרה חירום, שנאלצים להגיב עליו, אז בהתאם לא תמיד מספיקים להגיע לחיטוי וניקוי.

שרי הביצר: רואים את הילד עובר דקירות ועינויים ובדיקות מתוך רצון להציל ולעזור.

שרי הביצר: הילד שלי יחסית עבר פגיה קלה, מה שנקרא פג מוצלח, למרות שנולד שלושה חודשים לפני המועד.

שרי הביצר: הגענו ליום המיוחד שבו לוקחים הביתה את הגוזל, האפרוח, את הילד הזה לא ייחלתי והתפללתי.

שרי הביצר: מגיעים הביתה, כל המשפחה באה לראות, את הפלא שאף אחד לא זכה לראות.

שרי הביצר: 4 שעות בעודו על הידיים, חמותי מתפעלת הילד, היא שמה לב שהילד רפוי קצת.

שרי הביצר: אנחנו פותחים את השמיכה, והוא כחלחל.

שרי הביצר: אני אומרת לעצמי טוב הוא לבוש כיאה לבן בשמיכה כחולה, או בבגד כחול.

שרי הביצר: בטח נראה לי סתם.

שרי הביצר: מרימים את הילד, הילד אפס טונוס - סמרטוט לגמרי.

שרי הביצר: מסתבר בדיעבד כקומליטרסט, אפס נשימה, אפס דופק.

שרי הביצר: אני בבית.

שרי הביצר: המזל הגדול, והנס שלי שהוא היה על הידיים, אם הייתי הולכת לשירותים הוא היה בעריסה, זה היה נגמר אחרת לגמרי.

שרי הביצר: מתחילים לצבוט ביד, ברגל, לעשות גירוי, הילד לא מתעורר.

שרי הביצר: נושכים אותו, לילד יש עד היום צלקת ברגל, מתוך הבנה שאני אכאיב לו והוא בטח תיכף התעורר.

שרי הביצר: זה לא יכול להיות, ילד שבילה 65 יום בפגייה, שהשקיעו מאמצים כל כך, לא יכול להיות שעכשיו ימות בידיים.

שרי הביצר: אני זוכרת את הרגע הזה כמו מטבע שנופל בתוך צנצנת זכוכית.

שרי הביצר: כמו שאומרים בסרטים – האסימון נופל.

שרי הביצר: שאם ברגע זה אני לא עושה הנשמה, הלך לי הילד.

שרי הביצר: פה בידיים, בבית, עם כל המשפחה, כמובן חודשים אחר כך אף אחד לא הסכים להישאר איתו בבית בגלל זה.

שרי הביצר: אמרתי לבעלי, תתקשר לטיפול נמרץ, תזמין ניידת.

שרי הביצר: מחזיקה אותו מול הידיים, כמו עולל למזבח, שמה אותו על הספה, לקח לי עד היום חודשים עד שהסכמתי לשבת על הספה הזאת.

שרי הביצר: המזל שלי כפי שציינתי שאני אחות ילדים, אחות בכירה, עושה הרבה החייאות ופועלת מהתאים האפורים.

שרי הביצר: אם הייתי צריכה לערב רגש, זה היה נגמר אחרת.

שרי הביצר: מפעילה סטופר בשעון בשניות לבדוק שאני לא עושה נזק מוחי, שאני לא עוברת שלוש דקות.

שרי הביצר: אני מזמינה את כולכם להתחיל לספור כמה זה בערך עשרים שניות.

שרי הביצר: בספירה של אחד, שתיים, זה חיי נצח.

שרי הביצר: דקה ו-10 שניות עד שהילד פותח עיניים, עדיין לא נושם.

שרי הביצר: עיסויים, הנשמות מפה לאף כמו שצריך.

שרי הביצר: דקה ו-10 הילד פותח עיניים ומתחיל לחרחר, הילד מפרפר בין חיים למוות.

שרי הביצר: נאבק בחיים.

שרי הביצר: עושה תנועות כאלה, לא מצליח להכניס אוויר, אבל פותח עיניים.

שרי הביצר: החזירו אותנו כמובן לפגייה, מהלך די נדיר.

שרי הביצר: פה אני רוצה להתקשר לנושא הבא שלנו.

שרי הביצר: במשך הלילה הוא כמובן עבר עוד בדיקות.

שרי הביצר: בבוקר הסתבר שהילד חולה עם RSV , הוא לא נדבק בזה בבית.

שרי הביצר: היינו 4 שעות בבית, מי שמתמצה שלפי המחלה הוא לא בבית, הוא לא ביום הראשון למחלה.

שרי הביצר: לצערנו הוא הועבר כמובן למחלקת ילדים, על מנת כמובן לא להדביק את הפגייה.

שרי הביצר: שעתיים אחרי שהותנו במחלקת הילדים, שוב ארוע כזה.

שרי הביצר: הנשמה, העברה לטיפול נמרץ.

שרי הביצר: 10 ימים ממושכים עם חמצן, עם קושי משמעותי בגמילה בחמצן בילד שלא היה מונשם, ולא היו לו בעיות קודם.

שרי הביצר: כאשר שוחררו בסופו של דבר עם מוניטור ביתי, עם חמצן רפואי לצורך מקרי חירום, אינלציות ממושכות.

שרי הביצר: ילד שחרחר ומחרחר עדיין לאורך כל החורף, לאורך כל הקיץ, לאורך כל ימות השנה.

שרי הביצר: בדיעבד התברר שגם הפג לידנו חלה ב-RSV .

שרי הביצר: אני כמובן שלא נגעתי בפג שלידי.

שרי הביצר: הילדים לא מוחאים כפיים אחד לשני, לא נגעו אחד בשני, ולא מתעטשים.

שרי הביצר: כנראה הצוות הרפואי, מתוך רצונו הרב לטפל בכל כך הרבה ילדים, ובשלב המחלימים, כאשר הילדים גדלים, אחות אחראית תתקן אותי שמונה ו-- -

גינה אשבל: תלוי ביום.

גינה אשבל: מינימום שמונה פגים.

שרי הביצר: מינימום שמונה פגים שאמנם הם בשלב שהם נזקקים בעיקר להאכלה, אבל עדיין להאכלה, להחתלה, לזונדה.

שרי הביצר: הפג ההוא מצפצף וזה מוריד וההוא עושה - - -

אורלי לוי אבקסיס: ממש לא נעים לעצור אותך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כמו שאתם רואים, נאלץ לקצר בדברים.

אורן מלברגר: לזיהום הזה יש טיפול מונע.

אורלי לוי אבקסיס: יש טיפול מונע.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שהוא ניתן היום ל-20% מהפגים שנמצאים במחלקות.

שרי הביצר: הילד שלי לא זכאי לחיסון, דרך אגב, בשנה שאחרי הייתי צריכה לעבור ועדת חריגים מסל תרופות.

שרי הביצר: ילד שמת בבית לא זכאי על פי קריטריון של מדינת ישראל.

שרי הביצר: השקענו בו 160 אלף שקל, ועכשיו בוא נחסוך - - - עקב תיקון לחוק, כיום הוא כן זכאי, דרך אגב.

שרי הביצר: אבל יותר מ-50% מהפגים לא זכאים.

שרי הביצר: זה כמו להכניס תינוק בן יומו לרכב ללא כיסא בטיחות, זה בדיוק אותו דבר.

שרי הביצר: אנחנו יודעים ואין על זה ויכוח רפואי שהטיפול הזה הוא מציל חיים.

שרי הביצר: וזה כמו שתקחי תינוק ותשימי אותו בכסא בטיחות בלי חגורה, זה בדיוק אותו דבר.

שרי הביצר: הרי ברור לך שאם יהיה תאונה, סיכוייו הם אלף אלפי מונים אם הוא יהיה חגור.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שזה נושא חשוב וראוי ביותר בעיקר בעקבות ההדבקויות בזיהומים של הפגים.

אורלי לוי אבקסיס: נמשיך ונדון בזה.

עפו אגבאריה: כמה מלים למען ההגינות, מגיע כל הכבוד לנאונטולוגים וכל הצוות הרפואי שמטפל – האחיות והמחלקות שעומדות במשימה הזאת, ולדעתי מצויין.

עפו אגבאריה: לאור הדברים שאנחנו רואים אותם, שפגים שנולדים במשקל של 450 ו-ו-500 גרם נגד כל הסיכויים, יכולים לחיות היום במצב הזה, והתפתחות הרפואה במדינה, אני חושב שזה דבר שצריך להעלות אותו על נס, ואפילו אם מבוצעים ניתוחי חזה וניתוחי בטן לפגים במשקל של 400 ו-500 גרם, זה רק מראה איזה התקדמות של הרפואה, מה אפשר לעשות כאשר אנשים משקיעים בכיוון הזה.

עפו אגבאריה: הדבר השני שחורה מכל הדברים האלה, שלאור התקדמות הרפואה יש יותר פגים.

עפו אגבאריה: יש יותר פגים, צריך להקצות יותר כוח אדם.

עפו אגבאריה: אנחנו יודעים שאין מספיק מחלקות לפגים בכל הארץ.

עפו אגבאריה: יש קצת קיפוח בין פריפריה למרכז.

עפו אגבאריה: חבל מאוד שהאוצר איננו פה, וזה מה שצריכים לדרוש.

עפו אגבאריה: לעזור לאנשים האלה שעושים עבודת קודש.

אורלי לוי אבקסיס: נסכם את הישיבה של שבוע הפג הבינלאומי, אבל זה בהחלט לא סוף דבר.

אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו נשוב ונתכנס כאן.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מותחת ביקורת על העיכוב בהשלמת הסקר שקיים במשרד הבריאות במטרה למפות את התקנים ואת איוש כוח האדם במחלקות לטיפול מיוחד ביילוד.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תובעת מהמשרד להשלים אותו בדחיפות על מנת שניתן יהיה להביא לתיקון המצב הקשה הקיים בפגיות.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קוראת למשרד הבריאות ולמנהלי בתי החולים ליצור תמריצים ופה הזמן להגיד למשרד האוצר לקחת חלק בתפקיד.

אורלי לוי אבקסיס: נפנה למשרד הבריאות ולמשרד האוצר למצוא את הדרך ליצור תמריצים לעידוד סטודנטים לרפואה ולהתמחות בנאונטולוגיה על מנת להיענות על המחסור הקיים ברופאים אלו, ובכך להתגבר על הקושי בגיוס רופאים חדשים בתחום.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תחזור ותדון בנושא עם פרסום אמצעי הסקר שקיים משרד הבריאות, ותגבש את המלצותיה בנושא, ובאותו זמן אנחנו גם נדון בכל החשיפה לזיהומים ולחיסונים של הפגים בשלבים הקריטיים של החיים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לכם ואני מצטערת שהזמן קצר אבל המלאכה מרובה.