ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 140, 2009-11-30 12:30

חיים כץ: צהרים טובים, יום שני בשבוע, י"ג בכסלו התש"ע, 30 בנובמבר 2009.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון-סייג לזכאות לגמלת סיעוד), התשס"ט-2009, של חבר הכנסת עתניאל שנלר (פ/413).

חיים כץ: אדוני חבר הכנסת עתניאל שנלר, אתה רוצה להציג את הצעת החוק?

עתניאל שנלר: אני מודה לאדוני.

עתניאל שנלר: תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

עתניאל שנלר: חברים, בקצרה רבה כי נדמה לי כי כל היושבים כאן יודעים במה מדובר, ולכן לא אכביר במילים אלא בעיקר לפרוטוקול על מנת שניכנס לאיזשהו למתווה של דיון בהקשר הזה.

עתניאל שנלר: נכון להיום אדם הנהנה מסיוע מגמלת סיעוד אשר מתאשפז במוסד כזה או אחר – נדבר על זה מייד – הרי מטבע הדברים המדינה איננה חפצה, ובדין, לשלם פעמיים את הסיוע לו.

עתניאל שנלר: פעם אחת, הסיוע משתלב בקהילה דרך גמלת הסיעוד.

עתניאל שנלר: פעם שנייה, הטיפול הרפואי הסיעודי במקום שבו הוא נמצא.

עתניאל שנלר: נוצר מצב שהוא אבסורדי.

עתניאל שנלר: אותו אדם הנמצא פעם ראשונה, יום אחד או יומיים בבית החולים, לכאורה אז המשפחה או האדם צריכים את הסיוע הגדול יותר, ואז המדינה אומרת:

עתניאל שנלר: אני אינני יכולה לתת לו בתקופת האשפוז הקצרה הזאת את הסיוע.

עתניאל שנלר: סברתי שראוי לתת גישור לתקופת הביניים שבין היותו בקהילה והוא נהנה מגמלת סיעוד, לבין היותו, לא עלינו, מאושפז לאורך זמן.

עתניאל שנלר: בתקופת הביניים לא לנתק אותו מהסיוע שהמדינה נותנת כי זה בדיוק נקודת התורפה שלו ושל משפחתו, ואולי זו הנקודה שהיא יכולה להחזיר אותו חזרה לקהילה, ולא להשאיר אותו לאשפוז אולי ארוך יותר.

עתניאל שנלר: דא עקא, תקופת הביניים צריכה להיות תקופה שבה הממשלה, המדינה, מסייעת לפנים משורת הדין לאותו נזקק.

עתניאל שנלר: כמובן שהדבר באופן מעשי הוא לא בא לידי ביצוע היום.

עתניאל שנלר: אני אומר את הדברים משום שאני מתקשה לראות משפחה שמדווחת ביום האשפוז הראשון לביטוח הלאומי: ברגע זה אשפזתי מישהו.

עתניאל שנלר: אני לא משוכנע שכך נוהגים.

עתניאל שנלר: יש כאן גם אקט חינוכי משמעותי אשר אומר לציבור: תהיו אמיתיים עם הדברים, ותדווחו הכול בכל מכל כל כי אנחנו מדינת חוק, ושומרת חוק.

עתניאל שנלר: הנושא עלה לוועדת שרים, וועדת השרים הסתייגה מפחד צודק בעיניי שמא התכוונתי גם לאשפוז במוסד סיעודי כזה או אחר, או מחלקה סיעודית כזאת או אחרת שבעצם התכלית היא כפולה, ואין טעם לתת תשלום כפול.

עתניאל שנלר: אלה מאי?

עתניאל שנלר: לא זאת היתה כוונתי, וכוונתי היתה לבית חולים - - -

חיים כץ: בן אדם שמתאשפז במוסד סיעודי לא מתאשפז ל-14 יום.

עתניאל שנלר: היא הנותנת.

חיים כץ: אני לא מכיר אחד שמתאשפז במוסד סיעודי ל-14 יום.

חיים כץ: עד שמאשפזים מישהו במוסד סיעודי, הולכים, בודקים, בודקים את הסביבה, עושים הסכם ארוך טווח, משלמים תשלומים.

חיים כץ: זה לא כל כך פשוט, זה לא בית חולים.

עתניאל שנלר: אני ודאי לא חולק על אדוני יושב ראש הוועדה.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר שאם אדם שבר את רגלו, והוא הולך עכשיו למחלקה האורתופדית לעבור ניתוח, ולא מעט אנשים סיעודיים שוברים את האגן, ומגיעים לבית החולים ונמצאים שבוע-שבועיים ומסדרים להם את האגן, האם משייחזרו משם הם לא יהיו סיעודיים?

עתניאל שנלר: האם בתקופה הזאת שהם גם לא יכולים לעשות את המינימום שבמינימום שהם יכלו לפני כן לעשות, הם לא יקבלו את הסיוע?

עתניאל שנלר: זה תפקיד החוק.

עתניאל שנלר: אני שמח שהאוצר יחד עם הביטוח הלאומי הפנו את תשומת ליבי לבעייתיות שיכולה להיות במצב של מוסד סיעודי באמת, ואין כוונתי, ואני מצהיר זאת.

עתניאל שנלר: ואני אומר, אין כוונת החוק לאשפוז במוסד סיעודי או מחלקה סיעודית.

חיים כץ: אבל, בבית חולים רגיל אחת לחודש-שבועיים, מה קורה?

חיים כץ: כל חודש הוא מאושפז שבועיים, האם הוא יקבל את הגמלה?

עתניאל שנלר: התשובה היא ודאי שכן, כי אני בטוח שמי שמטפל בו, את ההחלטה העקרונית האם להביא אותו לאשפוז קבוע במוסד סיעודי - - -

חיים כץ: אנחנו לא מדברים על מוסד סיעודי, אנחנו מדברים על בית חולים.

עתניאל שנלר: כן, אבל אם הוא יראה שכל שבועיים או כל חודש הוא נמצא שבועיים – דבר שהוא ודאי קיצוני, ויוצא מהכלל.

עתניאל שנלר: זה יקרה פעמיים, שלוש פעמים.

עתניאל שנלר: זה לא יקרה לאורך זמן, כי אחרת הוא יהיה מאושפז קבוע באיזשהו מקום.

עתניאל שנלר: לכן, היוצא מהכלל מעיד על הכלל.

עתניאל שנלר: אני אומר עוד שתי הערות.

עתניאל שנלר: הערה אחת, אני אומר שאני בוודאי מסכים שלא מדובר במקום סיעודי.

עתניאל שנלר: אני גם הגעתי להבנה עם האוצר שזה יחזור מוועדת שרים, זה לא יישאר על שבעה ימים, אלא יחזור להצעת החוק של 14 יום - תשלום הגישור.

עתניאל שנלר: בהערת סוגריים אומר שהחוק שהונח לקראת הטרומית היה על 30 יום, ולפי סיכום עם האוצר לפני ועדת שרים, הורדנו ל-14 יום, ואז לצערי היא קצרה לשבעה ימים.

עתניאל שנלר: אני אומר עוד דבר, לפנינו הצעה שהייעוץ המשפטי של הוועדה מציעים לנו.

עתניאל שנלר: אני מאוד שמח עליה.

עתניאל שנלר: רק אומר שלגבי סעיף (ג) שזה פרי יוזמת החשיבה המשפטית של הוועדה לא דיברתי על כך לפני כן לא עם האוצר ולא - - -

חיים כץ: נדבר עכשיו.

עתניאל שנלר: אני רק רוצה למען הגילוי הנאות לומר, זה לא היה.

עתניאל שנלר: זה דבר ש- - -, ואני מאוד שמח עליו.

חיים כץ: נדבר עכשיו.

חיים כץ: בסדר, אין בעיה.

חיים כץ: תשמע, אתה לא צריך לשמור פה על האינטרסים של האוצר.

חיים כץ: האוצר שומר על האינטרסים שלו יפה מאוד.

עתניאל שנלר: אדוני היושב ראש, בשתי כנסות שאני זוכה לכהן בהן, למדתי שהדבר הכי יקר להעברת חוקים ולשכנע בכל דבר זה הדיוק בדיוק הכי מרבי בסיכומים ובדברים.

עתניאל שנלר: לכן, אני מקפיד על זה מאוד.

חיים כץ: יפה דיברת.

חיים כץ: נציג האוצר, בבקשה.

חיים כץ: הוא כבר יכול להגן על זכותו, ולהגיד: תסתכל סעיף (ג), לא סיכמתי.

דב בארי: דב בארי, רפרנט רווחה וביטוח לאומי.

דב בארי: קצבת הסיעוד מטרתה אחת, והיא להאריך ולאפשר לקשיש שנמצא במצב סיעודי לשהות בקהילה לזמן רב יותר, ולמנוע את האשפוז הסיעודי שלו.

דב בארי: הרווח הוא לכלל החברה.

דב בארי: גם למשפחה, גם לחברים, גם מבחינה תקציבית לרוב יותר זול - באמת ממש סימביוזה שמאפשרת לכולם את המרב.

דב בארי: הצעת החוק שחבר הכנסת עתניאל שנלר מציע פה, בעצם מציעה לכסות על איזשהו תפר, על איזשהו פער שקיים, על איזשהו מצב נוכחי שבו מישהו שזכאי לגמלת סיעוד מאושפז בבית חולים, ובאמת בתקופה קצרה של התאקלמות בבית החולים החדש הוא בעצם נשאר לרוב בלי עזרה סיעודית, ועל כן מוצע להעניק פה זכאות ל-14 ימים של קצבת הסיעוד.

חיים כץ: ברצף.

דב בארי: ברצף.

חיים כץ: כמה פעמים בשנה?

דב בארי: אנחנו עוד לא - - -

חיים כץ: אתה אומר - אתה עוד לא שם.

דב בארי: עוד שנייה אגיע לשאלות הללו.

דב בארי: מבחינתנו, ואנחנו הגענו להסכמה על כך עם המציע, מאוד חשוב לשמור על העיקרון של על איזה מוסד אנחנו מדברים, כי באמת אנחנו לא רוצים ליצור איזשהו כפל שבו בן אדם שמגיע לאיזשהו מוסד, או לאיזושהי מחלקה סיעודית הנותנת מענה סיעודי מלא לאותו קשיש, יהיה זכאי באותו הזמן לגמלת סיעוד.

חיים כץ: אנחנו לא מדברים על זה.

חיים כץ: אנחנו לא צריכים להשחית מילים, אנחנו יכולים לגשת לעניין.

דב בארי: אני לא משחית מילים, מאוד חשוב לדבר גם לפרוטוקול, ומאוד חשוב לי להדגיש פה את הבעייתיות של מימון כפול מצד המדינה.

דב בארי: אל"ף, מצד הסיוע שניתן בסיעוד בבית חולים, וגם דרך גמלת סיעוד.

דב בארי: העיקרון שמנחה אותנו בתיקון החוק הזה הוא לקבוע שאנחנו מדברים על 14 יום כפי שהמציע דיבר.

דב בארי: אנחנו מדברים על זה שמדובר בבית חולים כללי, לא במוסד סיעודי ולא במחלקה סיעודית.

דב בארי: אלו דברים שצריכים להנחות אותי.

יהודית וסרמן: איזה מחלקה סיעודית אתה מדבר?

דב בארי: אני בדיוק מגיע לנקודה הזאת.

דב בארי: אלו דברים שצריכים להנחות אותי לקראת הקריאה הראשונה.

דב בארי: באמת יש פה בעיה לא פשוטה של הגדרות, ואנחנו דיברנו על זה.

דב בארי: אני דיברתי על זה הבוקר קצת עם אנשי ביטוח לאומי, וקצת עם נציגי משרד המשפטים.

דב בארי: באמת יש פה בעיה של הגדרה.

דב בארי: ולכן, מה שאני מציע הוא שלקראת הקריאה הראשונה לתת הגדרה נרחבת, ולקראת הקריאה השנייה והשלישית לבדוק איך אנחנו בדיוק מגדירים את זה בסיוע של אנשי משרד הבריאות, המשפטים, והמוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: למה אנחנו לא יכולים לתת את ההגדרה עכשיו?

חיים כץ: עכשיו אנחנו ניתן הגדרה, נסכים.

דב בארי: אני צריך לראות.

דב בארי: מעבר לזה, לעניין סעיף (ג), אני לא יכול להסכים לעניין סעיף (ג) שמוצע כאן.

חיים כץ: משרד הבריאות, בבקשה.

אירית לקסר: שלום, אני ד"ר אירית לקסר מהאגף לגריאטריה משרד הבריאות.

אירית לקסר: אני רוצה להעיר שהנושא של שבועיים של שמירת רצף טיפול מבחינת הראייה המקצועית שלנו, אנחנו מאוד בעד.

אירית לקסר: מצד שני, אני גם מבינה, ואני גם מסכימה לנושא של הבעיה של לתת כפל גמלה.

אירית לקסר: אבל, אז באמת לא חייבים לעשות על פי הגדרת המקום בו האדם מאושפז, כי לא כל אדם שנמצא במחלקה סיעודית הוא מקבל סיוע מהמדינה.

אירית לקסר: אנחנו מדברים רק על אנשים שאנחנו מכנים בקודים שהם עברו איזשהו תהליך של קבלת הסבסוד של המדינה לקבלת קוד סיעודי.

אירית לקסר: בזה אני מסכימה איתך, זה תהליך ארוך.

אירית לקסר: זה לא תהליך קצר.

אירית לקסר: מרגע הפנייה עד הקבלה היום בזמן הכי קצר אנחנו מדברים שתוך חודש וחצי עד חודשיים וחצי שמשפחה שמאוד רוצה יכולה להגיע לקוד.

אירית לקסר: בוא נגיד שלתקופה הזאת באמת אפשר להגיד שאנחנו לא צריכים לתת כפל, ובמחלקה סיעודית בן אדם שהוא ממומן על-ידי סיוע של המדינה בקוד, אסור לתת לו את כפל האשפוז.

אירית לקסר: אני מאוד מסכימה להצעת החוק לנושא של אשפוז בבית חולים כללי, כל המחלקות של האשפוז.

אירית לקסר: אני רוצה גם להגיד שאני לא יודעת אם ערים לו.

אירית לקסר: בין שתי מערכות האשפוזיות האלה יש עוד מערכת אשפוז לזמן ביניים, שזה מה שנקרא המערך הגריאטרי הפעיל, שאם אדם הוא סיעודי בבית – סיעודי קל, או תשוש בית שהוא מקבל סיעוד, והוא נפל ושבר, בדיוק הדוגמה שאתה נתת, מגיע לו טיפול שיקומי.

אירית לקסר: אסור שהוא יגיע למחלקה סיעודית.

אירית לקסר: אסור לו גם מבחינת הנהלים, וגם מבחינת החקיקה.

אירית לקסר: אבל, הוא כן יכול להגיע למחלקה שיקומית, שיקום כללי או גריאטריה שיקומית שהיא לא תמיד נמצאת בתוך בית חולים כללי.

אירית לקסר: היא הרבה פעמים נמצאת בתוך בית חולים גריאטרי, וגם אותם צריך להכליל לדברים האלה, ולא להגיד שזה מסגרת סיעודית שבו לא לאפשר.

אירית לקסר: יש פה כן של עניין של להגדיר את המערך כי היום המערך מהאשפוז החריף האקוטי בבית חולים כללי, ואם בקצה השני יש לנו את המערך האשפוז המאוד ממושך הסיעודי, או המערך שהוא לא אשפוזי באחריות משרד הרווחה במחלקות לתשושים, יש עוד הרבה נישות של אמצע של אשפוז גריאטרי שאנחנו קוראים לו פעיל, שמשך זמן האשפוז יכול להיות חודשים.

אירית לקסר: גם במסגרת הזמן הזאת ניתן לאפשר את השבועיים.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה להעיר?

חיים כץ: אף אחד?

חיים כץ: נציג האוצר, תסביר לי למה אתה מתנגד לסעיף (ג).

חיים כץ: אני רוצה להבין, נבצר מבינתי.

דב בארי: הזכאות לגמלת סיעוד בעצם מותנית במבחן ADL שבודק את יכולת התפקוד האישית של המבוטח בביצוע פעולות יום יום.

דב בארי: באופן טבעי, מי שהיה מאושפז בבית חולים, עבר איזשהו טיפול רפואי, מאוד יכול להיות שהשתנה מצבו הרפואי.

חיים כץ: הוא יירשם לברצלונה עכשיו.

דב בארי: הוא מאפשר לו לבצע יותר או פחות פעולות.

דב בארי: ועל כן, אני לא יכול שלא - - -

חיים כץ: קודם כל, בבית החולים הוא נעשה צעיר יותר.

חיים כץ: הוא לא נדבק בשום מחלה.

חיים כץ: ואם הוא שכב שם 90 יום, הוא בטח עבר ניתוחים פלסטיים – פחחות וצבע.

חיים כץ: גם היום יש הרבה מאוד אנשים זקנים שלא רוצים ללכת לבדיקה של הביטוח הלאומי.

קריאה: מזעזעת.

חיים כץ: אנחנו ישבנו לא פעם ולא פעמיים עם הביטוח הלאומי וניסינו להקל באופן הבדיקות - ואם אמרנו שיעשה את זה רופא משפחה, ואם יעשה את זה מישהו אחר.

חיים כץ: גם אתה מבין שאחד שהוא כבר היה במצב סיעודי, בנוסף על מצבו הסיעודי הוא נעשה גם חולה, ולפעמים חולה אנוש.

חיים כץ: ואם הוא כבר שכב 90 יום בבית חולים אז אני לא רוצה להגיד לך שאני לא מאחל את זה לשונאים שלנו.

חיים כץ: אז אתה פתאום שולח אותו עוד הפעם לבדיקה?

חיים כץ: הביטוח הלאומי מכל מה שאני יושב איתם, ואני יושב פה בדיונים, אין להם כוח-אדם.

חיים כץ: סתם להשחית שעות עבודה של הביטוח הלאומי?

חיים כץ: יכול להיות אחד לאלף, אחד לאלף, שיימצא פתאום.

חיים כץ: תאמין לי – אתה חוסך אלף בדיקות, ונותן לבן אדם אחד.

חיים כץ: אתה כלכלן, אתה יודע כמה כסף אתה מרוויח?

חיים כץ: אתה יודע כמה אתה מבזבז בכל הבדיקות האלה?

דב בארי: צר לי, אני חושב שהמוסדות הרפואיים במדינת ישראל טובים ממה שאתה אומר, ואנשים מגיעים לבית החולים כדי לקבל טיפול רפואי.

דב בארי: אם הם מגיעים לקבל טיפול רפואי, סביר להניח שכשהם משתחררים בבית החולים מצבם הרפואי השתנה.

דב בארי: ולכן, צריך לאפשר את הבדיקה החוזרת.

יהודית וסרמן: אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה לסעיף 230.

יהודית וסרמן: יש סמכות למוסד לביטוח לאומי, וגם לזכאי לסיעוד, לבקש בדיקה מחדש כל שישה חודשים, כך שאם המוסד סבור שהאדם הזה נהיה מאוד בריא וחזק ואולי הוא לא זכאי לגמלת סיעוד, תמיד המוסד יוכל לבקש את הבדיקה מחדש בלי קשר לכך שהגמלה מתחדשת אחרי שהוא משתחרר מבית החולים, כך שהדרך הזאת לא נחסמת בפני המוסד.

אורלי לוי אבקסיס: יש גם משהו מאוד מאוד משפיל בבדיקה הזאת, במיוחד כשמדברים באנשים מבוגרים ושומרי מסורת שיש להם בעיה עם זה.

חיים כץ: נציג האוצר, למרות הודעתך, אנחנו נקרא את הסעיף, אנחנו נאשר אותו לקריאה ראשונה.

חיים כץ: יהיה לך זמן לחשוב.

חיים כץ: לך הביתה תחשוב על זה, תשכנע את הממונים שלך לפני הקריאה השנייה והשלישית.

חיים כץ: אני בטוח שגם הם יצטרפו לזה שלא נולדנו בשביל לטרטר אנשים.

יהודית וסרמן: אדוני, לעניין ההגדרה של מוסד סיעודי אני מבקשת להפנות את האוצר, את כלל המשתתפים להגדרת מוסד סיעודי שבמוסד הזה אדם לא זכאי לגמלת סיעוד.

יהודית וסרמן: בסעיף 223 – מוסד סיעודי: מוסד סיעודי או מחלקה סיעודית שבהם מוחזקים ומטופלים אנשים וכו' וכו'.

יהודית וסרמן: דב, כך שהיום יש החרגה, ויש אי זכאות לגמלת סיעוד לאדם שנמצא במחלקה סיעודית.

יהודית וסרמן: ככל שאתם רוצים להחריג, לא לשלם לאדם שנמצא במחלקה סיעודית, הוא כבר מוחרג, ואין לו זכאות.

יהודית וסרמן: זה נמצא בסעיף 223 בסעיף שאותו מתקנים – משתמש בהגדרה של מוסד סיעודי.

יהודית וסרמן: מוסד סיעודי - 227: מבוטח שנמצא במוסד סיעודי וכו', לא זכאי לגמלה, ומוסד סיעודי, כולל מחלקה סיעודית, כך שאין צורך עכשיו שוב להגדיר מה זה מחלקה סיעודית.

יהודית וסרמן: הוא כבר מוחרג מן הזכאות.

שי סומך: שי סומך ממשרד המשפטים.

שי סומך: ג'ודי, אבל אם אנחנו מחריגים בית חולים כללי, בבית חולים כללי יש מחלקה סיעודית.

יהודית וסרמן: אין מחלקה סיעודית בבית חולים כללי.

שי סומך: הבנתי שיש.

יהודית וסרמן: אנחנו דיברנו עם משרד הבריאות לפני הישיבה.

יהודית וסרמן: מסתבר שהיום יש מחלקות גריאטריות, אין מחלקות סיעודיות בבית חולים כללי.

יהודית וסרמן: ככל שרוצים לעשות איזשהו כלל חדש, אז הכלל ששולל חדש צריך לעשות אותו.

יהודית וסרמן: אבל, לא במסגרת הסייג לכלל שחבר הכנסת שנלר עכשיו מציע.

שי סומך: את השאלה הזאת נברר.

שי סומך: אני הבנתי שיש.

חיים כץ: אתה יכול לברר.

חיים כץ: אנחנו נעבור להקראה.

שרי בכר: אפשר?

חיים כץ: סליחה, אנחנו נעבור להקראה.

חיים כץ: הביטוח הלאומי רוצה להגיד משהו?

חיים כץ: בבקשה.

שרי בכר: כן.

שרי בכר: אני עו"ד שרי בכר, המוסד לביטוח לאומי.

שרי בכר: קודם כל, אני רוצה לציין שההצעה היא מאוד ראויה.

חיים כץ: אני מצטער שכמעט ולא נתתי לך רשות לדבר.

שרי בכר: המוסד לביטוח לאומי תומך בהצעה הזאת, הוא חושב שהיא ראויה.

שרי בכר: רק אנחנו מבקשים כמובן בשל הבעיות שבין היתר הוצפו פה לגבי מה נחשב בעצם מוסד סיעודי, כי כיום מה שקורה - המוסד לביטוח לאומי שולל את הגמלה לאדם שמתאשפז בכל מוסד בעצם, כולל בתי חולים כלליים שאנחנו רואים אותם גם כמוסדות סיעודיים שנותנים בעצם סעד למבוטח.

שרי בכר: אנחנו רק מבקשים שכל הדברים האלה ייעשו בכפוף לתיאומי נוסח איתנו על מנת שלא יקרה מצב שיישלל ממישהו מקום שלא אמור להישלל.

חיים כץ: ניסוחים ייעשו בהתאמה.

חיים כץ: אני לא יודע אם איתכם, אבל עם המשרדים המשפטיים, וכל הגופים שנוגעים בדבר.

חיים כץ: ואני מקווה לשביעות רצונם של כולם.

רבקה רוזנברג: שמי רבקה רוזנברג, ואני מנהלת תחום סיעוד במוסד לביטוח לאומי.

רבקה רוזנברג: אני רק רוצה להעיר לגבי ההערות של הבדיקה המשפילה.

רבקה רוזנברג: אנחנו עושים מאמצים שהבדיקה תהיה כמה שפחות משפילה.

חיים כץ: יחד עם זה, היא משפילה.

רבקה רוזנברג: לא.

רבקה רוזנברג: אני רוצה להדגיש שנעשה גם סקר.

חיים כץ: גברתי, זה לא נוגע להצעת החוק.

חיים כץ: בטח יצא לך להיות פה בוועדה, ולהתעסק בעניין הזה, ואז תוכלי להעיר את ההערה שלך.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: נעבור להקראה.

אייל לב ארי: "הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון-סייג לזכאות לגמלת סיעוד), התש"ע-2009 תיקון סעיף 227 1.

אייל לב ארי: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, בסעיף 227, האמור בו יסומן "(א)", ואחריו יבוא: "(ב) על אף האמור בסעיף, קטן (א) מבוטח הנמצא בבית חולים כללי" - הוספנו את המילה כללי, ואנחנו מוחקים את המילים: שאינו מוסד סיעודי - "יהיה זכאי לגמלת סיעוד בתקופה של 14 יום".

אייל לב ארי: אנחנו משנים גם כן ממועד אשפוזו למועד תחילת האשפוז.

אייל לב ארי: (ג) מבוטח שחדל להיות זכאי לגמלת סיעוד בשל כך שנמצא בבית חולים כאמור, ובתוך תקופה של 90 ימים שוחרר מבית החולים, יהיה זכאי לגמלת סיעוד בשיעור שנקבע לגביו, עובר לכניסתו לבית החולים, ולא תעשה לו בדיקה מידת תלות מחדש.

אייל לב ארי: "

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: מי בעד ההצעה?

חיים כץ: אתה לא יכול להצביע.

עתניאל שנלר: אני נציג של קדימה.

חיים כץ: בסדר.

דב בארי: אני רק רוצה לציין שבגלל ש- - -

חיים כץ: אנחנו באמצע הצבעה, אחר כך אני אתן לך לציין.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סייג לזכאות לגמלת סיעוד), התשס"ט-2009, של חבר הכנסת עתניאל שנלר (פ/413), אושרה להעלאה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: מאחר וכל חברי הכנסת שנמצאים פה, וזה הרבה מעבר לאחד הצביעו ותמכו.

חיים כץ: ואם כולם הצביעו ותמכו אז אין כאלה שמתנגדים ואין כאלה שנמנעים.

חיים כץ: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: אדוני שרוצה לציין, בבקשה.

דב בארי: אני רוצה לציין לפרוטוקול שהצעת החוק הזאת שונה מהצעת החוק שעליה היתה הסכמה עם חבר הכנסת המציע.

דב בארי: ועל כן, הצעת החוק היא תקציבית, ואין פה תמיכה של משרד האוצר.

דב בארי: יש פה סעיף חדש שהוא סעיף חדש לעניין הצעת החוק, ואני לא יכול לקבל את ההסכמה שלי לזה.

חיים כץ: אתה מוכן לפרט את עלות הצעת החוק?

דב בארי: לוועדת שרים לענייני חקיקה אנחנו עשינו, בדקנו עלות של הצעת החוק.

דב בארי: אין לי שום בעיה להגיש לוועדה עד מחר עלות מפורטת של הצעת החוק.

חיים כץ: או,קיי, ביום רביעי נקבע עוד ישיבה בעניין.

חיים כץ: תעביר מחר את עלות הצעת החוק בשני השלבים, בשתי המתכונות.

חיים כץ: ואתה תשמור לעצמך את זכות הדיבור ליום רביעי.

עתניאל שנלר: ברשותך, רק הערה קטנה.

עתניאל שנלר: אני מבקש להוסיף על בקשת היושב ראש שמשום שלא שינינו כהוא זה בנושא הכלכלי, אלא רק לעניין ה-90 יום ל-(ג), לכן אני מבקש שהעלויות יהיו בפירוט כמה עולה (ג) לבד.

חיים כץ: (ב) ו-(ג) בנפרד.

עתניאל שנלר: בנפרד.

עתניאל שנלר: כי אם (ב) יראה שזה חיסכון גדול, אנחנו נקזז את זה ממה שאתה טוען לעלות החוק.

עתניאל שנלר: אל תעשו תרגילים בשביל משא ומתן.

עתניאל שנלר: אנחנו הגונים מספיק בשביל לא לשחק משחקים.

דב בארי: אין פה שום תרגיל.

עתניאל שנלר: הסעיף הזה איננו עולה מעבר למאום.

חיים כץ: חבר הכנסת עתניאל שנלר.

חיים כץ: מחר אתה תמסור.

חיים כץ: אנחנו ביום רביעי השבוע הזה נקיים דיון נוסף בעניין.

חיים כץ: יחד עם זה, הוועדה אישרה את הצעת החוק לקריאה ראשונה במליאה.

חיים כץ: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.