הוועדה המשותפת לוועדת הפנים ולוועדת העבודה לענייני סביבה ובריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 5, 2009-11-30 14:30

דב חנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לנושא סביבה ובריאות.

דב חנין: על סדר היום שלנו עומד נושא זיהום הנגרם ממפעל הפלדה "חד-אסף תעשיות בע"מ".

דב חנין: לפני שנתחיל בישיבה אני רוצה להתנצל על האיחור.

דב חנין: היה לנו דיון בנושא המשלחת של מדינת ישראל לוועידת קופנהגן, שיש בה מרכיב פרלמנטרי ויש בה גם מרכיב ממשלתי, שבראשה יעמוד ככל הנראה ראש הממשלה, ואני מברך על החלטתו לנסוע לוועידה הזאת כדי לבטא את ההתחייבות של ישראל.

דב חנין: התנהלו על כך הרבה מאוד דיונים והיו התלבטויות ואני סבור שזאת החלטה נכונה.

דב חנין: אני מברך את כולכם שהגעתם לדיון הזה, שהוא דיון חשוב.

דב חנין: לפני פתיחת הדיון אני רוצה לומר שאני יודע שהנושא שעומד היום לדיון שנוי במחלוקת.

דב חנין: יש דעות שונות ועמדות שונות.

דב חנין: נקיים כאן את הדיון באווירה של הקשבה הדדית, גם אם יש מחלוקת, אפילו אם המחלוקת חריפה.

דב חנין: אני מבטיח שכל העמדות השונות יוכלו להישמע כאן בכבוד וברצינות, ובמידת הצורך נמשיך את הדיון.

דב חנין: לא נקיים כאן דיון בהול.

דב חנין: נקיים דיון רציני, עם כבוד הדדי ועם הקשבה הדדית.

דב חנין: מראש אני מודה לכם על הנכונות לקיים את הדיון בצורה הזאת.

דב חנין: הדיון הזה הגיע אל שולחננו בעקבות תחקיר שהתפרסם בעיתון והעלה כמה טענות לגבי המצב הסביבתי ומצב הבריאות גם של אנשים שנמצאים מסביב למפעל וגם של עובדים שנמצאים בתוך המפעל.

דב חנין: אני כבר רואה כאן לפניי נייר עמדה של המפעל שמגיב על הדברים האלה.

דב חנין: נשמע גם טענות וגם תשובה לטענות, וכפי שאמרתי נקיים את הדיון בצורה מסודרת ועניינית.

דב חנין: הייתי מבקש לפתוח, כדי להציג לפחות את השאלות שעומדות ביסוד הטענות כנגד המפעל, עם מישהו מנציגי הקואליציה לבריאות הציבור.

דב חנין: בבקשה גברתי.

דב חנין: מי נמצא כאן מן המפעל?

דב חנין: מר שני, יושב-ראש מועצת המנהלים ומר ויידה, מנכ"ל המפעל נמצאים, גברת אפרת קייט מנהלת משאבי אנוש במפעל נמצאת, ואני רואה שיש כאן גם קבוצה של עובדים מן המפעל.

דב חנין: ברוכים הבאים.

דב חנין: עו"ד אריה נייגר, ברוך הבא.

דב חנין: אתה אורח כבוד במשך שנים רבות, עוד לפני שהיתה ועדה משותפת, ותמיד תרמת לדיונים והעשרת אותם.

ליאורה אמיתי: אני רוצה להזכיר לאנשים שהתכנסו כאן

ליאורה אמיתי: שאנחנו נמצאים בוועדת סביבה ובריאות שהוקמה רק לאחרונה בגלל שורה של עדויות ומידע שהצטבר גם בארץ וגם בעולם על הקשר החד-משמעי שבין בעיות סביבה, מכל מיני פעילויות - - -

מירי רגב: סליחה, אני מבקשת רק לדעת, זאת ועדה סטטוטורית?

דב חנין: כן, בוודאי.

דב חנין: זאת ועדה סטטוטורית לכל דבר ועניין.

ליאורה אמיתי: הוועדה הזאת הוקמה לפני כחודש.

ליאורה אמיתי: חבר הכנסת דב חנין זוכר בוודאי נושאים שקשורים במפעל "חוד מתכות" ממאבק ארוך שנים של תושבי הסביבה ושל הארגונים, כמו הקואליציה לבריאות הציבור, בכל הרעיון של פתיחתו מחדש של המפעל הזה, שהוא מפעל שהיה לאורך עשרות שנים אחד המזהמים הגדולים ביותר בעמק עכו ובכל מפרץ חיפה.

ליאורה אמיתי: אציג חלק מן הדברים וד"ר ג'ימי קריקון, יושב-ראש הקואליציה לבריאות הציבור, יציג עוד כמה היבטים מדעיים.

ליאורה אמיתי: החשיפה ב"מעריב" הציגה שורה של נתונים שנאספו על-ידי עו"ד ארז שניאורסון, שלא יכול היה להגיע לכאן היום אבל העביר לנו את כתב התביעה, וגם ממספר עובדים שנמצאים בתוך המפעל יש לנו עדויות על נזק רב מאוד שנגרם להם כתוצאה מן העבודה במפעל.

ליאורה אמיתי: אני מחזיקה בידי מספרי טלפון – אוכל למסור אותם לחברי הוועדה – של לפחות 10 עובדים שהפסיקו לעבוד במפעל לאורך השנים כי חשבו שהם מסכנים באופן קשה את בריאותם, גם בשנים האחרונות וגם בקריית הפלדה שהיתה בבעלות "כור".

ליאורה אמיתי: חשוב לציין שתהליך הייצור בתוך קריית הפלדה לא השתנה הרבה מאז ועד היום.

ליאורה אמיתי: אני עצמי הייתי בתוך מתקן ההתכה פעמים רבות מאוד במסגרת ניסיונות הידברות עם בעלי המפעל וההנהלה, אולם משלב כלשהו לא יכולתי להיכנס יותר למפעל.

ליאורה אמיתי: אינני יודעת מה קורה שם היום, איזו התקדמות היתה שם בפנים, אילו צעדים ננקטו כדי למנוע נזק לסביבה.

ליאורה אמיתי: היום אנו מקבלים מידע פשוט מן העובדים עצמם.

ליאורה אמיתי: העובדים במפעל "חד-אסף תעשיות", דווקא בגלל השיפור שנעשה במפעל למניעת פליטות לסביבה טוענים שהם חשופים יותר, כי הם פשוט צריכים לנשום את כל העשן.

ליאורה אמיתי: עשן שעד לפני כמה שנים התפזר החוצה מפליטות לא מוקדיות היום הם חשופים לו יותר בתוך קוקטייל החומרים המסוכנים.

ליאורה אמיתי: תיכף אראה תמונה מתוך המפעל.

ליאורה אמיתי: להלן שורה של חומרים מסוכנים, כולם פוגעים בכל מערכות הגוף, רובם באופן ודאי חומרים מסרטנים לאדם, וכל החומרים הללו שאריתיים, הם מצטברים בגוף ולא הולכים לאיבוד.

ליאורה אמיתי: כלומר, ברגע שאנו נחשפים, שואפים אותם בנשימה או דרך העור הם נשארים בגוף שלנו.

ליאורה אמיתי: את החומרים הללו העובדים מביאים גם הביתה על גבי בגדיהם ועלולים לחשוף גם בני משפחה אחרים לחומרים.

ליאורה אמיתי: זה צילום מתוך תנור ההתכה.

ליאורה אמיתי: יש לי הרבה מאוד צילומים אך לא אלאה את הוועדה.

ליאורה אמיתי: אני מבקשת שד"ר ג'ימי קריקון יתייחס לבדיקות שאחד העובדים העביר לנו מתוך המפעל.

ג'יימס קריקון: הגיעו אלינו בדיקות של העובדים, למה הם חשופים.

ג'יימס קריקון: אלה כנראה עובדים עם נשם, עם משאבות שאוספות את האוויר.

ג'יימס קריקון: לא אכנס לכל הפרטים.

ג'יימס קריקון: אני מוכן להיכנס לפרטים אבל לא אגזול את זמן הוועדה.

ג'יימס קריקון: אני רוצה שאתם תבינו את המספרים, על מה מדובר כאן.

ג'יימס קריקון: עובדים חשופים לכמויות של מיליגרמים למטר מעוקב.

ג'יימס קריקון: באזור כמו חיפה, שיש בו גם כל מיני בעיות אחרות, רמת הזיהום היא ננוגרמים למטר מעוקב אוויר.

ג'יימס קריקון: זאת אומרת, העובדים במפעל הזה חשופים לפי מיליון חומרים רעילים מאשר אוכלוסייה אחרת.

ג'יימס קריקון: אנשים צריכים להבין את זה.

ג'יימס קריקון: חלק מן החומרים הם בין החומרים המסרטנים הקשים ביותר, למשל כרום VI ערכי.

ג'יימס קריקון: מי שראה את הסרט על ארין ברוקוביץ – זה החומר שעליו דובר באותו סרט.

ג'יימס קריקון: וכאן מדברים על 30 מיקרוגרם למטר מעוקב.

ג'יימס קריקון: אין מספרים כאלה בעולם.

ג'יימס קריקון: ניקל – חומר מסרטן.

ג'יימס קריקון: עופרת – חומר שגורם לפגיעות נוירולוגיות קשות.

דב חנין: מה שאנחנו רואים כאן זה בדיקת דם?

ליאורה אמיתי: לא, זה בדיקה בסביבת העובד, בדיקה של הנשם שלו.

ג'יימס קריקון: עובד הולך עם משאבה ואלה החומרים שנמצאים על החולצה שלו ועל המכשיר.

ג'יימס קריקון: כאשר ראיתי את המספרים הללו פשוט לא רציתי להאמין שיש דברים כאלה, אבל זה כנראה נכון.

ליאורה אמיתי: יש לנו קשר עם 5 עובדים, אחד מהם כבר לא עובד במפעל, ויש לנו קשר עם אלמנתו של אחד העובדים.

ליאורה אמיתי: העובדים מדווחים על שורה של פגיעות, על תופעות של רעד בגפיים, כאבים ולחץ ברגליים.

ליאורה אמיתי: ההצטברות של המתכות הללו הן בדרך כלל במפרקים.

ליאורה אמיתי: יש פגיעה נוירולוגית-קוגניטיבית, מתח, עצבים, כל מיני הפרעות בכל מיני מערכות של הגוף.

ליאורה אמיתי: אנחנו רוצים לעבור לרגע אל מעבר לכביש.

ליאורה אמיתי: כאן רואים צילום של קיבוץ כפר מסריק שנמצא במרחק של פחות מקילומטר מגדר המפעל.

ליאורה אמיתי: רואים צילום של המפעל אפוף עשן.

ליאורה אמיתי: זה צילום שגרתי למדי.

ליאורה אמיתי: אני בעצמי רואה את זה עשרות פעמים בשנה.

ליאורה אמיתי: אלה נתונים שנאספו במרפאה של הקיבוץ.

ליאורה אמיתי: שימו לב לשיעורי התמותה של אנשים בשנים האחרונות ממחלות לב, סרטן ושבץ.

ליאורה אמיתי: כולם מדברים על סרטן, אבל מחלות לב משויכות חד-משמעית לזיהום אוויר.

ליאורה אמיתי: נזק מזיהום האוויר מן המתכות הכבדות שהמפעל הזה פולט משפיע באופן מוחלט על מחלות לב.

ליאורה אמיתי: ב-4 השנים האחרונות נפטרו בקיבוץ, שגרים בו בסך הכול 600 תושבים, 17 אנשים ממחלות לב.

ליאורה אמיתי: בשנת 2009 בקיבוץ יש 55 חולים במחלות לב, שזה כמעט עשירית מתושבי הקיבוץ.

ליאורה אמיתי: אלה נתונים שפשוט אי אפשר להתווכח איתם והם חד-משמעיים.

ליאורה אמיתי: למשל מחלות אסטמה, שאף הן קשורות חד-משמעית לא לשום סוג אחר של נזק סביבתי פרט לזיהום אוויר, רק זיהום אוויר משפיע על אסטמה, ואי אפשר להתווכח עם הנתונים הללו.

ליאורה אמיתי: בקיבוץ יש 25 חולים, שמהווים 5% מאוכלוסיית הקיבוץ.

ליאורה אמיתי: אי אפשר לשייך את המחלות האלה לאף נזק סביבתי אחר.

ליאורה אמיתי: הצגנו כאן לפני שבועיים דוח שכתבנו.

דב חנין: אגב, זה הדוח שבעקבותיו הוקמה הוועדה הזאת.

דב חנין: אנחנו מכירים אותו היטב.

ליאורה אמיתי: אתם מכירים אותו היטב, אבל לא כל מי שיושב כאן כרגע מכיר אותו.

ליאורה אמיתי: אני מוכנה לתת את הדוח הזה לכל מי שיבקש, יש לנו הרבה מאוד עותקים.

ליאורה אמיתי: הוא נמצא גם באתר האינטרנט שלנו.

ליאורה אמיתי: בדוח הצגנו שורה של נזקים חד-משמעיים מזיהום אוויר לעוברים, תינוקות וילדים.

ליאורה אמיתי: מדובר בסדרה של עשרות מחקרים שהתבצעו בעולם, עם השפעות שונות על תינוקות, עוברים וילדים כאמור, למשל נזק למוח ולמערכת העצבים.

ליאורה אמיתי: הקשר שבין חשיפה לעופרת ובין נזקים התנהגותיים וקוגניטיביים הוכח בסדרה ארוכה מאוד של מחקרי אורך בעולם.

ליאורה אמיתי: מדובר בקשר סיבתי, קשר שאפשר בעצם ללכת אתו לבתי-המשפט, וזה מה שאנו ממליצים לתושבים, ללכת לבתי-המשפט ולתבוע את מי שגורמים לנזק.

ליאורה אמיתי: המידע הזה יכול להיות שווה לכם הרבה מאוד כסף.

ליאורה אמיתי: סרטן – תמיד אומרים שקשה להוכיח קשר סיבתי לתחלואה בסרטן.

ליאורה אמיתי: מדובר במפעל שקיים כבר עשרות שנים ליד מרכזי אוכלוסין.

ליאורה אמיתי: המחקרים שהוצגו בדוח הראו קשר חד-משמעי, סיכון של פי 2.5 לחלות בסרטן לכל מי שחי במרחק שבין 300 מטרים ועד קילומטר ממקור של זיהום כגון 10PM, דיאוקסינים, VOC's וכל מיני חומרים שהמפעל הזה בוודאות פולט.

ליאורה אמיתי: אני רוצה לבקש מד"ר ג'ימי קריקון להגיד כמה מילים על תוצאות של דגימה אחת שנמצאת בידינו.

ליאורה אמיתי: כאן אני רוצה להציג בפני הוועדה בעיה נוספת – אנחנו לא מקבלים מידע.

ליאורה אמיתי: אנחנו זה אומר התושבים שחיים מסביב, גם נציגי קיבוץ כפר מסריק וגם נציגי בתי-הספר באזור.

ליאורה אמיתי: 400 תלמידים, שבאים מכל האזור, לומדים בבתי-הספר וכל הזמן באים אלינו ושואלים מה מצב זיהום האוויר בכפר מסריק, ואין לנו תשובות עבורם.

ליאורה אמיתי: למרות שיש תחנת ניטור בכפר מסריק, לנו אין נתונים.

ליאורה אמיתי: בחצי השנה האחרונה עשרות פעמים ביקשתי נתונים מגורמי הגנת הסביבה ולא קיבלתי נתונים.

ליאורה אמיתי: זאת אחת הבעיות החמורות, שאין לנו מידע.

ליאורה אמיתי: אבל כאן יש לנו מידע משנת 2006 ואבקש מד"ר ג'ימי קריקון להגיד עליו כמה מילים.

ג'יימס קריקון: לא אכנס לכל המספרים, אבל יש כאן חומרים כגון כרום VI ערכי, עופרת, מנגן – אדגיש את המנגן כי הוא ספציפי למפעל הזה.

ג'יימס קריקון: אנחנו יודעים שעובד מותר שיהיה חשוף ל-50 ננוגרם מנגן למטר מעוקב.

ג'יימס קריקון: בקיבוץ ילדים נשמו 770 ננוגרם מנגן למטר מעוקב, כלומר יותר מפי 10 מאשר השיעור שמותר לעובד להיות חשוף לו.

ג'יימס קריקון: ילדים נושמים חומרים נוירו-טוקסים, לא רק מנגן אלא גם עופרת, וכל החומרים מגיעים לקיבוץ – על כך מצביעה הטבלה הזאת – בכמויות גדולות ביותר.

ג'יימס קריקון: שלא יגידו שזה מפליטות רכב.

ג'יימס קריקון: כאן יש רשימה של PAH's – Polycyclic Aromatic Hydrocarbons – חומרים אורגניים שחודרים לשרשרת המזון ומצטברים בגוף, כולם כמעט מסרטנים.

ג'יימס קריקון: דיאוקסינים – אני רוצה לציין שרק במפעל הזה מצאנו את כל 17 סוגי הדיאוקסינים שמופיעים בספרות הבין-לאומית.

ג'יימס קריקון: לא רק שהריכוז היה פי 10 מן המותר, אלא כמות הגזים שיוצאים – פשוט השכל לא תופס.

ג'יימס קריקון: משתי הארובות הללו יוצאים בכל שעה חצי מיליון קו"ב אוויר עם החומרים הללו.

ג'יימס קריקון: זה חודר לאזור, לחקלאות, לבריכות הדגים.

ג'יימס קריקון: לא אכנס עכשיו לסוגייה היכן המפעל הזה ממוקם, צמוד לרפא"ל.

ג'יימס קריקון: זה סיפור שאפשר לחקור בצורה אחרת לגמרי.

ליאורה אמיתי: החומרים הללו לא הולכים לאיבוד.

ליאורה אמיתי: דיאוקסינים נכנסים, כאמור, לשרשרת המזון ונשארים באבק.

ליאורה אמיתי: גם אם הם עומדים בריכוז הפליטות המותר, הכמות מסוכנת מאוד וזאת הסיבה שהמשרד להגנת הסביבה הוציא התרעה באוגוסט, ממש אחרי מלחמת לבנון השנייה.

ליאורה אמיתי: לא אכנס לפרטים.

ליאורה אמיתי: אתן למשרד להגנת הסביבה לדבר על כל תהליך האכיפה מול המפעל.

ליאורה אמיתי: אני לא יודעת מה קרה במפעל מאז.

ליאורה אמיתי: מטענות ודיווחים שקיבלתי גם מעובדי המשרד להגנת הסביבה וגם מאנשי המפעל, נאמר שהתקינו שם מתקנים כדי לטפל בדיאוקסינים כתוצאה מן ההתרעה ומן הפעילות הציבורית שלנו, אבל עדיין אנחנו לפחות רואים ומריחים הרבה מאוד נזק שקשור במפעל.

ליאורה אמיתי: כאמור, אין לנו מידע על מידת העמידה של המפעל בתקנים, פרט לאפים שלנו והעיניים שלנו שעדיין רואות את זיהום האוויר.

ליאורה אמיתי: פרט לכך, משנת 2001 אנו מתעסקים ומתייחסים לכמויות הרי העפר או הרי הפסולת של מפעלי הפלדה המאוחדים שהיו בבעלות "כור".

ליאורה אמיתי: כאן אני רוצה להציג נתון מפרוטוקול החלטת השרים משנת 2001, שקבעה שאם המפעל יתחיל לעבוד מחדש המדינה תקציב 21 מיליון שקלים, או עד 50% מעלות הפינוי והניקוי של כל הרי הפסולת הללו.

ליאורה אמיתי: תבענו את המדינה בבג"ץ ביחד עם "אדם, טבע ודין" על כך שהדבר הזה עדיין לא התרחש.

ליאורה אמיתי: אנחנו יודעים שלפני שנתיים יצאה איזו הודעה לעיתונות מן המשרד להגנת הסביבה שעוד מעט יוקצב התקציב לניקוי ההרים הללו.

ליאורה אמיתי: צריך להבין שכל משאית עם גרוטאות של פסולת ברזל שנכנסת למתחם קריית הפלדה מעלה לאוויר כמויות עצומות של אבק מתכתי עשיר מאוד בכל החומרים הרעילים שציינו עכשיו.

ליאורה אמיתי: זה פשוט עולה לאוויר בכל חצר הגרוטאות ומסכן כמובן את כל מי שעובד במפעל וגם את התושבים שמסביב.

ליאורה אמיתי: ד"ר ג'ימי קריקון יאמר כמה מילים על מפת המנגן.

דב חנין: לא ניכנס למפת המנגן כרגע.

דב חנין: רק שאלה אחת על נקודה שמטרידה אותי.

דב חנין: היו טענות על זיהומי עופרת ופגיעות עופרת בעובדים.

דב חנין: מה אתם יכולים להגיד על זה?

ליאורה אמיתי: יש לי נתונים שאוכל למסור לוועדה מדיווחי עובדים.

ליאורה אמיתי: יש כ-70-80 פועלי ייצור בהתכה, כ-40 איש בבוקר, ובלילה בין 20-30 עובדים.

ליאורה אמיתי: אלה נתונים שקיבלתי מן העובדים אז אני לא יודעת עד כמה הם נכונים כי לא הייתי בתוך המפעל.

ליאורה אמיתי: הם נושמים את כל החומרים המסוכנים.

ליאורה אמיתי: הם טוענים שבית ההתכה נאטם בעקבות המאבק הסביבתי והלחץ של המשרד להגנת הסביבה כדי שהגזים לא ייפלטו החוצה והם נאלצים לנשום את כל החומרים המסוכנים.

ליאורה אמיתי: הם טוענים שרק לפני 4 שנים התחילו לערוך להם אך ורק בדיקות עופרת, ולא לכל העובדים, למרות שהחוק מחייב – חוקי בריאות והגנת העובד – לבדוק את העובדים לגבי שורה שלמה של חומרים.

ליאורה אמיתי: הם חשופים שם גם לניקל ולכרום VI ערכי, כפי שראיתם בתוצאות הבדיקות משנת 2006.

ליאורה אמיתי: רק חלק מן העובדים נבדקים, ורק על הימצאות עופרת.

ליאורה אמיתי: הטענה שלהם שחלק מהם לא קיבלו אפילו את התוצאות.

ליאורה אמיתי: הם מדווחים על תופעות של עצבים, רעידות בגוף, כאבים ולחץ ברגליים.

ליאורה אמיתי: אדם אחד שלא עובד כבר במפעל סיפר שהוא השמין באופן מוגזם.

ליאורה אמיתי: אלה דברים שאנו מכירים גם ממפעלים אחרים, דרך אגב.

ליאורה אמיתי: דיווחו גם על רטט בגפיים וברגליים, כמו של טלפון, שאין לו שום הסבר.

ליאורה אמיתי: כל התופעות הללו ידועות במדע כקשורות לנזק מהצטברות של מתכות רעילות בגוף.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: נציג המפעל, מר שני או אולי מר ויידה, מי מכם רוצה לפתוח?

דב חנין: בבקשה.

רמי שני: אני מציע שמר אנדרי ויידה יתחיל ואני אשלים.

אנדרי ויידה: כבוד היושב-ראש, רבותי, המפעל הזה קיים המון שנים, אבל הוא נמצא בבעלותנו מזה 5 שנים, ומטבע הדברים אנחנו יכולים להיות אחראים רק על מה שקרה ב-5 השנים האחרונות.

אנדרי ויידה: רכשנו את המפעל בשנת 2003 והפעלנו אותו באוקטובר 2004.

אנדרי ויידה: כדי להגיע לכדי כך שנוכל להפעיל אותו, ניגשנו למשרד להגנת הסביבה וביקשנו לקבל תנאים לרישיון עסק.

אנדרי ויידה: הוסבר לנו שהתנאים לרישיון עסק שייקבעו למפעל הזה הם תנאים של מפעל חדש.

אנדרי ויידה: פירוש הדבר, בלי הנחות כלשהן למפעל קיים, אלא על-פי התנאים החדישים ביותר והמחמירים ביותר.

אנדרי ויידה: התקן שהיה בבסיס התנאים לרישיון עסק הוא תקן אירופאי שנקרא TA Luft 2002, ונכון להיום הוא התקן המתקדם ביותר והמחמיר ביותר שקיים.

אנדרי ויידה: רק כדי להביא דוגמה לגבי פליטת הדיאוקסינים – תקן TA Luft 2002 קובע רמה מקסימלית של 0.1 ננוגרם למטר קו"ב, וכך נקבע גם בתנאים לרישיון עסק שקיבלנו, ואילו התקן ביפן לדוגמה עומד על 1 ננוגרם למטר קו"ב.

אנדרי ויידה: אמרנו במאמר מוסגר, יפן היא מדינה עם צפיפות אוכלוסין גדולה יותר מאשר ישראל ועם אריכות ימים, עם תוחלת חיים גבוהה יותר מאשר ישראל.

אנדרי ויידה: זה נאמר במאמר מוסגר.

אנדרי ויידה: אנחנו צריכים לעמוד בתקן, וכך אנו עושים.

אנדרי ויידה: ב-5 השנים שאנו מפעילים את המפעל, על-פי תנאי רישיון העסק נערכים במפעל שלושה סוגי בדיקות: 1) בדיקות פליטה מארובות; 2) בדיקות סביבתיות שנערכות במפעל עצמו ובסביבת המפעל, כולל בקיבוץ כפר מסריק; 3) בדיקות הנשמים, המשאבות, שנערכות על-ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כדי להגן על בריאות העובדים.

אנדרי ויידה: לסיכום, נערכות שני סוגי בדיקות: בדיקות של מה אנו פולטים לסביבה, ובדיקות של איך אנו מגינים על האנשים שלנו.

אנדרי ויידה: הבדיקות נערכות החל מן היום הראשון ללידת המפעל הזה ולהקמתו.

אנדרי ויידה: התנאים לרישיון עסק קובעים שאנו צריכים לבצע פעמיים בשנה בדיקות ארובה ובדיקות סביבתיות, ופעמיים בשנה בדיקות ניטור סביבתי על אותם הנשמים שעליהם דיברו כאן.

אנדרי ויידה: לפני שאני פורש את כל היריעה אני מבקש לענות על כמה שאלות כדי שלא אשכח.

אנדרי ויידה: הבדיקות בנשמים נערכות לסביבת העבודה של העובד.

אנדרי ויידה: בוודאי שלא שמים נשם על כל עובד אלא, כפי שאמרה גברת ליאורה אמיתי, במפעל ההתכה עובדים כ-80-90 אנשים ובסקירה האחרונה וגם בקודמותיה 25 אנשים היו מצוידים במשאבות הללו.

אנדרי ויידה: הבדיקה של הפילטרים של המשאבות היא שנותנת את הבסיס לרופא התעסוקתי או לגורמי האכיפה להגיד לנו אם העובדים שלנו מוגנים, אם עלינו להגן עליהם מעבר להגנה הטבעית של האדם, או אם עלינו להעביר את העובד ממקום עבודתו.

דב חנין: 25 העובדים הללו נמצאים באופן אקראי בכל תחומי המפעל?

אנדרי ויידה: כן, בוודאי, בכל מקום מייצג.

אנדרי ויידה: בכל מחלקה, בכל אזור שאנשים עובדים נערכת בדיקה כזאת.

אנדרי ויידה: דרך אגב, לא אנחנו קובעים את זה אלא זה נקבע על-ידי אנשי המקצוע שבאים אלינו.

אנדרי ויידה: בדיקות כאלה נערכות מידי חצי שנה.

אנדרי ויידה: השקף שהוצג כאן לא נמסר על-ידי אחד העובדים, אלא זה שקף שנלקח מן המפעל.

אנדרי ויידה: הוא היה תלוי על לוח המודעות של המפעל כדי שאנשים יוכלו להתבונן בו ושכל אחד יווכח האם באזור העבודה שלו עליו להקפיד או אם ההנהלה שפוקדת עליו להגן על עצמו באמצעי הגנה כאלה או אחרים צודקת והאם חייבים לעשות את זה או לא.

אנדרי ויידה: הדוח שעליו דובר כאן הוא מ-2003 ונלקח על-ידי הגברת ליאורה אמיתי היושבת כאן ללא רשות והוצא מן המפעל.

אנדרי ויידה: דרך אגב, אילו ביקשה היתה מקבלת אותו.

אנדרי ויידה: זאת הסיבה מדוע מאז נאסר עליה להיכנס למפעל.

אנדרי ויידה: אני רוצה לחזור למפעל ולהגיד מה קורה.

אנדרי ויידה: התנאים שהמשרד להגנת הסביבה קבע עבורנו הם עמידה בתקן TA Luft 2002; טכנולוגיה על-פי הטכנולוגיות הזמינות הטובות ביותר שנקראת BAT – Best Available Technologies; מניעת פליטות מוקדיות מן המפעל.

אנדרי ויידה: המפעל נאטם מכיוון שהמשרד להגנת הסביבה, שהיתה לו כנראה היכרות קודמת עם המפעל הזה, קבע בתנאי רישיון העסק חד-משמעית שפליטות לא מוקדיות לא מאושרות לנו ולכן אטמנו את המפעל.

דב חנין: כלומר בעצם היום אין פליטות לא מוקדיות?

אנדרי ויידה: אכן כך.

אנדרי ויידה: מניעת פליטות לא מוקדיות; בנוסף, שיפור השאיבה מתוך אולם הייצור ואיטום של תאי העגורן.

אנדרי ויידה: כל הדברים הללו נעשו.

אנדרי ויידה: באוקטובר 2004 היתה הפעלת המפעל בנוכחות אנשי המשרד להגנת הסביבה, ביניהם מנהלת מחוז הצפון הנוכחית שהיתה אז אחראית על המפעל, גברת דורית זיס שנמצאת כאן.

אנדרי ויידה: היתה הפעלה מוצלחת מאוד, לפחות על-פי מה שרצינו, ובעיניים שלנו אין איזו מכונה שיודעת לבדוק את הטוקסיקולוגיה של הדברים שישנם בחוץ.

אנדרי ויידה: הכול נראה היה סביר ביותר.

אנדרי ויידה: אני רוצה לחזור ל-BAT ולהגיד שהמפעל הזה עובד בטכנולוגיה כפי שעובדים המפעלים הטובים ביותר בעולם.

אנדרי ויידה: אין הבדל כלשהו בין הטכנולוגיה שבה המפעל הזה עובד ובין טכנולוגיית ההתכה במפעל כלשהו אחר בעולם במקומות הטובים ביותר בעולם, החל מגרמניה והמשך בארצות-הברית וביפן.

אנדרי ויידה: זה היה, דרך אגב, אחד התנאים לרישיון עסק, שנעמוד ב-BAT.

אנדרי ויידה: כדי לעמוד בתנאים האלה במשך כשלושת-רבעי שנה ביצענו שיפורים בתשתיות, בציוד ובטכנולוגיות במפעל.

אנדרי ויידה: במסגרת השיפורים הללו הפעלנו מפריד אבק נוסף שהיה מושבת מזה כ-6-7 שנים.

אנדרי ויידה: בנינו מערכת שאיבה מעל התנור ומעל מקומות שבהם אנשים נמצאים כדי לתפוס את העשן.

אנדרי ויידה: דרך אגב, הצילום אותנטי.

אנדרי ויידה: זה אותנטי בכל מפעל התכה בעולם, הן במפעל שלנו, הן במפעל בניו-יורק ובכל מפעל דומה.

אנדרי ויידה: כך נראים מפעלי פלדה.

אנדרי ויידה: לכן קובע ה-BAT שצריך לשאוב את הגזים מתוך התנור, וצריך לאסוף את הגזים ב-3 דרכים נוספות: או על-ידי מה שנקרא בעברית מִנְדָף, או על-ידי מִנְדָף ובנייה של מעין מלונה (Dog house), או על-ידי מערכת נוספת שנקרא All building evacuation (שאיבה מכל הבניין).

אנדרי ויידה: הלכנו בשני כיוונים – קודם כול שאיבה מאולם הייצור על-ידי מִנְדָף והגברת השאיבה, ועל-ידי בניית קירות שלא יתנו לגזים האלה להתפזר במפעל.

אנדרי ויידה: אלה הדברים שנעשו בתחום הזה.

אנדרי ויידה: כפי שאמרתי, נעשה איטום ושופרה באופן משמעותי השאיבה מן האולם.

אנדרי ויידה: בנוסף לכך, החל מדצמבר 2006 ועד ספטמבר 2007 נבנתה מערכת שאיבה נוספת שהכפילה למעשה את השאיבה מהתנור ומאולם הייצור כדי להגיע לכדי כך שאפשר יהיה להסתובב באולם הייצור בלי כל חשש ובלי כל פחד.

אנדרי ויידה: במשך 5 השנים שמדובר עליהן נערכו בדיקות במפעל מידי חצי שנה.

אנדרי ויידה: בשנתיים-שלוש הראשונות נערכו גם בדיקות פתע על-ידי המשרד להגנת הסביבה.

אנדרי ויידה: מתוך עשרות בדיקות שנערכו במפעל, אך ורק בבדיקה אחת נתגלתה חריגה.

אנדרי ויידה: זה קרה בבדיקה שנערכה ב-22 ביוני 2006 ובה ראינו את החריגה בדיאוקסינים.

אנדרי ויידה: דרך אגב, החריגה במנגן שהציגו כאן היא ללא ספק קריאה מוטעית.

אנדרי ויידה: בכל הקריאות קודם לכן ובכל הקריאות שלאחר מכן המנגן לא נמצא אפילו ב-10% ממה שהציגו כאן.

אנדרי ויידה: המפעל הזה קיים 5 שנים ובמהלכן ביצעו להערכתי לפחות 15 בדיקות.

אנדרי ויידה: ב-14 בדיקות רמת המנגן היתה בסדר, ובבדיקת אחת לא בסדר.

אנדרי ויידה: באשר לדיאוקסינים המצב שונה.

אנדרי ויידה: ב-5 הבדיקות שנערכו לפני הבדיקה של 22 ביוני 2006 רמת הדיאוקסינים בבדיקות היתה מתחת למחצית מן המותר.

אנדרי ויידה: זאת אומרת אם מותר 0.1 ננוגרם, הערכים שנמצאו היו סביב 0.05 ננוגרם.

אנדרי ויידה: בבדיקה מ-22 ביוני 2006 נמצא 1 ננוגרם, פי 20 מאשר נמצא בכל הבדיקות הקודמות.

אנדרי ויידה: גם לגבי הבדיקה הזאת היו לנו השגות כבדות משקל.

אנדרי ויידה: יחד עם זה, לא התמהמהנו אלא מייד ניגשנו ל-BAT, קראנו את מה שצריך לעשות במקרים כאלה ובתוך 3 חודשים מיום התגלות החריגה המתקן עבד.

אנדרי ויידה: מאז הפעלתו של המתקן הזה נערכו להערכתי עוד 5-7 בדיקות.

אנדרי ויידה: בכל הבדיקות האלה התוצאות של ערכי הדיאוקסינים הן בערך שליש מן הנורמה.

אנדרי ויידה: כלומר, אם מותר שיהיו 0.1 ננוגרם דיאוקסינים, אנחנו חוזרים ואומרים שבכל הבדיקות שערכנו מאז נמצאו כ-0.03 ננוגרם דיאוקסינים.

אנדרי ויידה: באשר ליתר הדברים שהוצגו כאן – הוצגו הנשמים.

אנדרי ויידה: מערך הבדיקות של סביבת העבודה נערך כדי שאנחנו ההנהלה וגורמי האכיפה יוכלו למפות את מקום העבודה של העובד ולהגיד באיזה אמצעי הגנה העובד צריך להשתמש על מנת לעבוד באותו מקום בצורה שלא מסכנת את חייו או את בריאותו.

אנדרי ויידה: זה בדיוק מה שנעשה מן היום הראשון לקיום המפעל.

אנדרי ויידה: הראו כאן בדיקה אחת, אבל אם מדברים על 5 שנים, נערכו לפחות 10 בדיקות כאלה.

אנדרי ויידה: למשל בבדיקה האחרונה שנערכה – ואני רואה כאן את המפקחים ומעריך שהם יגידו את המספרים – המספרים שונים לגמרי מאשר אלה שנמצאו ב-22 ביוני 2006.

דב חנין: אתה אומר שבמהלך 3 החודשים לאחר אותה בדיקה נקטתם בשורה של צעדים.

דב חנין: מה עשיתם באופן מעשי?

אנדרי ויידה: באופן מעשי ה-BAT קובע 3 דרכים להילחם בדיאוקסינים.

אנדרי ויידה: דרך אחת היא לקחת את הגזים שיוצאים דרך מערכת השאיבה מתנור ההתכה ולקרר אותם מהר מתחת לאותו חלון שנוצרים בו דיאוקסינים, מה שנקרא דיאוקסינים דה נובו.

אנדרי ויידה: מקובל במדע שבטמפרטורה של קרוב ל-2,000 מעלות ויותר שנמצאת בתוך התנור, ובערך 1,800-1,900 מעלות של הגזים היוצאים, הדיאוקסינים נשרפים ואינם קיימים.

אנדרי ויידה: אבל יש חלון טמפרטורות, נדמה לי סביב 600 מעלות, שבו דיאוקסינים יכולים להיווצר מחדש, לעשות סינתיזה נוספת ואז נוצרים דיאוקסינים שנקראים לא "פריימרי" אלא "דה נובו" – חדשים.

אנדרי ויידה: לכן צריך לקרר מהר מאוד את הגזים האלה ואז יש סבירות גדולה שלא יווצרו דיאוקסינים דה נובו.

אנדרי ויידה: יש שתי דרכים נוספות.

אנדרי ויידה: הדרך השנייה היא הזרקת פחם פעיל (Activated Lignite) לתוך הגזים.

אנדרי ויידה: הפחם הפעיל מספח אל עצמו את הדיאוקסינים ומעביר אותם למשקעים שאנו מוציאים ממערכות הסינון.

אנדרי ויידה: הדרך השלישית היא מיטה קטליטית.

אנדרי ויידה: אף היא מבוססת על אותו עיקרון בדיוק, שהמיטה בנויה מפחם פעיל והגזים עוברים דרך מין פילטר של פחם פעיל, כפי שאנו מכירים במסכות אב"כ, והמיטה הזאת אוספת לעצמה את הדיאוקסינים.

אנדרי ויידה: בתנאים שלנו היתה אפשרות ללכת על שתי דרכים.

אנדרי ויידה: דרך אגב, המתחרה שלנו באשדוד הלך בדרך אחרת.

אנדרי ויידה: אנחנו הלכנו בדרך של הזרקת פחם.

אנדרי ויידה: הלכנו בדרך הזאת בשל שתי סיבות.

אנדרי ויידה: ראשית, כי הזרקת פחם אפשר לעשות מהר, ואמנם עשינו אותה בתוך 3 חודשים.

אנדרי ויידה: בנוסף, בניית מעין מקלחת כזאת לגזים מחייבת לבנות מתקן במשך שנה שלמה.

אנדרי ויידה: שנית – ואת זה כותב גם ה-BAT – אין ביטחון שהגזים שיוצאים מן המִנְדָף, שלא עוברים דרך אותה מערכת של קירור, לא נושאים דיאוקסינים.

אנדרי ויידה: חששתי שנימצא במצב שגם נעשה את ה"מקלחת" הזאת וגם נישאר עם הדיאוקסינים במערכת השאיבה המשנית.

אנדרי ויידה: לכן הלכנו על מערכת הזרקת פחם, כפי שאמרתי בשל שתי סיבות.

אנדרי ויידה: הסיבה העיקרית, כי יכולנו להפעיל את זה מהר מאוד, ואכן עשינו ואכן הפעלנו.

אנדרי ויידה: מי שקצת עובד – והיושבים כאן מכירים את המצב – יודע שבדרך כלל שיפורים מן הסוג הזה בטכנולוגיות נערכים אליהם בתקופה ארוכה הרבה יותר.

אנדרי ויידה: גם לא ביקשנו תקופה ארוכה יותר.

אנדרי ויידה: ביקשנו לתת לנו 3 חודשים, ואכן כך אושר לנו, וכך עשינו.

אנדרי ויידה: באשר לדיאוקסינים – הוצגו כאן מספרים נוספים, שחלקם מיפוי של מקומות העבודה שלא רלוונטי בכלל לנושא הזה.

אנדרי ויידה: ד"ר קריקון יודע היטב שיש ערכי ייחוס שונים למקום עבודה לאוכלוסייה ששוהה בו 24 שעות ביממה 365 ימים בשנה, לעומת מקום עבודה שבו אדם נמצא רק שעות ספורות.

אנדרי ויידה: אני מקווה שהוא יודע את זה.

אנדרי ויידה: מכל מקום, אף אחד לא הציג את זה.

אנדרי ויידה: הבדיקות הסביבתיות שנערכו, השקף שמר קריקון ניסה להציג כאן וחבר הכנסת חנין שאין די זמן להציגו, הן בדיקות סביבתיות שונות מן הבדיקה של ה-22 ביוני 2006.

אנדרי ויידה: כבוד היושב-ראש, רבותי, לא רק שלא חרגנו אלא אנו נמצאים בפחות מחצי אחוז מן המותר, ממה שרישיון העסק מתיר וממה שהתקנים מתירים.

אנדרי ויידה: בערך חצי אחוז – זה המדידה הכי גבוהה שנעשתה, דרך אגב בקיבוץ.

אנדרי ויידה: במפעל זה היה נמוך יותר, משום מה.

אנדרי ויידה: אנו המזהמים אבל בקיבוץ הערכים גבוהים יותר מאשר אצלנו בשתי הבדיקות שנערכו.

אנדרי ויידה: הגענו במדידה הכי גבוהה לחצי אחוז מן המותר.

אנדרי ויידה: אלה העובדות.

דב חנין: חצי אחוז לגבי מה?

דב חנין: של אילו חומרים?

אנדרי ויידה: התנאים לרישיון העסק קובעים, פרט לערכי ייחוס, נוסחה קומולטיבית של 10 אלמנטים שונים:

אנדרי ויידה: אנטימוניה, ארסיום, לומבום, קובלט, כרום – כל כרום ולא רק כרום VI – נחושת, מנגן, ניקל, ונדיום וסטניום.

אנדרי ויידה: אלה 10 אלמנטים שלפי תנאי רישיון העסק, וכך גם לפי התקנים, צריכים להגיע מקסימום לחצי מיליגרם למטר קו"ב.

אנדרי ויידה: הסְכִימָה של המדידות שנערכו - - -

אריה ביבי: זה ימשיך עוד זמן רב?

דב חנין: האדון מציג תגובה עובדתית מפורטת לטענות שהועלו.

דב חנין: הוא חייב להציג את זה כי אחרת לא תהיה לנו כל התמונה.

דב חנין: אני ער לכך שאלו נתונים טכניים, אבל זכותו של המפעל להציג את תשובותיו.

דב חנין: הועלו כאן טענות מפורטות וגם התשובות היו מפורטות.

דב חנין: זה בסדר גמור.

אבי גור: אני מבקש שהוא ימסור גם את המסמך.

דב חנין: הוא ימסור.

דב חנין: הדברים נשמעו כאן גם בעל-פה ולכן זכותו של המפעל להביא את טענותיו.

דב חנין: הדברים רציניים ולכן ההתייחסות צריכה להיות רצינית.

דב חנין: אני מעריך את ההתייחסות הזאת.

אנדרי ויידה: רישיון העסק מוכר לכולם.

אנדרי ויידה: כל אחד יכול לראות אותו.

אנדרי ויידה: בו כתוב בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שסְכִימָה של עשרת האלמנטים הללו צריכה לתת מקסימום 0.5 מיליגרם למטר קו"ב.

אנדרי ויידה: הטענה שלי, שהמסמך האחר שנמצא אצל מר קריקון ואצל אחרים, המסמך מן הבדיקה שנערכה ב-22 ביוני 2006 – וכאן אני עשיתי את הסְכִימָה אבל כל אחד יכול לסכם – נותן מקסימום לא 0.5 מיליגרם אלא 0.025, כלומר חצי אחוז מן המותר.

אנדרי ויידה: כך היה במדידה הכי גבוהה, כי יש מדידות שזה נותן לא חצי אחוז אלא רבע אחוז.

אנדרי ויידה: אלה העובדות וכל אחד יכול להתבונן בהן.

אנדרי ויידה: דרך אגב, גם כתב התביעה שמנפנפים בו מבוסס על אותם נתונים שהם מוטים חד-משמעית.

דב חנין: התביעה נמצאת בפני בית-המשפט.

דב חנין: אנחנו כאן הכנסת.

דב חנין: אנחנו לא הולכים לברר את השאלות שכתב התביעה עוסק בהן.

דב חנין: אתם בוודאי תענו לכתב התביעה בכתב הגנה ומן הסתם בית-המשפט יברר את השאלות העובדתיות הספציפיות שנדונות שם.

דב חנין: אנחנו מדברים לא בשאלת התביעה הספציפית.

אנדרי ויידה: מקומה של התביעה הזאת אכן לא כאן אלא בבית-המשפט.

אנדרי ויידה: בבית-המשפט נברר כמובן את הנושא הזה.

אנדרי ויידה: יחד עם זה, הואיל והובאו לכאן אותם הנתונים שהובאו גם בכתב התביעה, לכן התייחסתי לעניין.

אנדרי ויידה: אני רוצה לסכם ולומר, כל הבדיקות, פרט לבדיקה אחת ב-22 ביוני 2006, תקינות.

אנדרי ויידה: כל התוצאות של הניטור של האנשים, של מקומות העבודה של האנשים, טובות והחברה פועלת על-פי ההערות וההוראות המדויקות שהגוף המבקר קובע שעליה לקיים על מנת שהאנשים לא יהיו בסכנה.

אנדרי ויידה: כך אנו עושים ומתכוונים להמשיך לעשות.

רמי שני: אנחנו מעסיקים במפעל באופן קבוע רופא תעסוקתי, מומחה לרפואה תעסוקתית.

רמי שני: זה לא חובה ואני לא יודע אם כך עושים מפעלים רבים.

רמי שני: אנחנו עושים את זה למען הבטיחות.

דב חנין: יש לי שתי שאלות, ברשותך.

דב חנין: שאלה ראשונה, האם העובדים עוברים בדיקות דם תקופתיות?

דב חנין: מה נבדק אצלם?

אנדרי ויידה: גם כאן הוצגה הטעיה מכוונת.

אנדרי ויידה: עובדים בתעשיות שמתיכות או מייצרות עופרת או קובלט או חומרים מן הסוג הזה, החוק מחייב אותם לעבור בדיקות תקופתיות.

אנדרי ויידה: החוק החל על מפעלים כמו שלנו שבהם האלמנטים המזהמים הללו הם מעין תוצר לוואי שישנו לצערי הרב בגרוטאות שאנחנו ממחזרים ומייצרים יש מאין.

אנדרי ויידה: אנו ממחזרים את הגרוטאות הללו ולא זורקים אותן למקומות ההטמנה בסביבה, כי על זה בטח גם כן ארגוני הסביבה היו מתלוננים, ויש בהם גם שרידים של אלמנטים מזהמים כאלה ואחרים.

אנדרי ויידה: אני מניח שזה לא רק בגרוטאות הישראליות אלא בגרוטאות בכל העולם.

אנדרי ויידה: במפעלים כאלה יש חובה לבדוק את האנשים – ואני לא בטוח שיש חובה, אבל בוודאי כאן הרופאה הראשית או המפקח הראשי יגידו את דברם.

אנדרי ויידה: האנשים שמצאנו בניטור שנחשפו, אותם אנחנו מעבירים בדיקה טוקסיקולוגית.

מירי רגב: כמה כאלה נמצאו שצריכים לעבור את הבדיקה הזאת?

אנדרי ויידה: אני מעריך שבמשך השנים כ-10 עובדים שלנו העברנו בדיקות מן הסוג הזה.

מירי רגב: אני שואלת כמה מעובדי המפעל נמצאו לא בריאים כתוצאה מן החשיפה לחומרים הללו.

לובה פושנוי: אני רופאה ראשית באגף הפיקוח על העבודה ואנחנו מרכזים את הנתונים על-פי דיווחים של רופאים תעסוקתיים על בדיקות לא תקינות בכל מקומות העבודה.

לובה פושנוי: במפעל הספציפי הזה, ב-5 השנים האחרונות נתקבלו ארבעה דיווחים על בדיקות חריגות ברמות של עופרת.

לובה פושנוי: לגבי חומרים אחרים שנבדקו לא נתקבלה אף הודעה מרופא תעסוקתי על רמה חריגה שחורגת מן הרמה המותרת על-פי התקנות.

לובה פושנוי: אלה הנתונים האובייקטיביים שיש בידינו.

אנדרי ויידה: אני מבקש להוסיף שבבדיקה הטוקסיקולוגית שנערכת, והמיקרוביולוג חייב לדעת את זה, ואם אני מבין נכון ד"ר קריקון הוא מיקרוביולוג, מקבלים את רשימת החומרים ומוציאים קריאה על כל האלמנטים.

אנדרי ויידה: אלא שרק הקריאות שביקשנו לדעת את הערך שלהן או שעוברות את הנורמה מבחינת רפואה תעסוקתית, רק אלה מדווחות לנו.

דב חנין: אני מבקש לשאול אותך, גברתי הרופאה הראשית במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, בהמשך לשאלה הזאת ולדברים של מנכ"ל המפעל, איזו בדיקת דם העובדים הללו עוברים באופן שגרתי?

דב חנין: מה ניתן למצוא בבדיקה הזאת ואילו נתונים מגיעים אליכם?

לובה פושנוי: על המפעל חלה חובה לפעול על-פי תקנות בטיחות וגהות.

לובה פושנוי: יש כמה תקנות שחלות על המפעל ומתייחסות לגורמי סיכון שונים.

לובה פושנוי: עיקר התקנות שחלות על המפעל הן תקנות מתכות מסוימות שכוללות כרום, ניקל, קדמיום וכל המתכות הקשות, ובנוסף תקנת עופרת ותקנת רעש.

לובה פושנוי: חלות תקנות המתכות הקשות שבעצם לא קיימות במפעל הזה – ונדיום, טונגסטן וטיטניום.

דב חנין: זאת בדיקה שהעובדים עוברים באופן שגרתי?

לובה פושנוי: עוברים את הבדיקה רק עובדים שנחשפו לחומרים המסוימים הללו.

לובה פושנוי: איך נבדקת החשיפה?

לובה פושנוי: באמצעות ניטור סביבתי.

לובה פושנוי: כאן דיברו על ההצמדה של משאבות, שזה דיגום אישי, זה ניטור תעסוקתי סביבתי.

לובה פושנוי: הכנתי כאן נתונים שקיימים במאגר שלנו.

לובה פושנוי: במשך 4 השנים האחרונות בוצעו במפעל 1,116 דגימות אישיות לגבי חומרים שונים.

דב חנין: האם כל דגימה כזאת כוללת את כל רשימת החומרים שהזכרת?

לובה פושנוי: ההחלטה על סוג החומר שנבדק מתקבלת על-ידי בודק מוסמך ממעבדה מוסמכת.

דב חנין: בכל זאת תעני על השאלה שלי.

דב חנין: מתוך 1,116 בדיקות שערכתם, כמה הן בדיקות לעופרת?

דב חנין: אגיד לך את השורה התחתונה.

דב חנין: בסך הכול יש כאן מפעל שעושה את עבודתו, ויש עובדים במפעל.

דב חנין: כולנו רוצים שכולם יהיו בריאים.

דב חנין: אם העובדים האלה נבדקים ואם הם עוברים בדיקת סקר שכוללת את הדברים המסוכנים לבריאות שלהם, אנחנו יכולים להיות רגועים.

דב חנין: השאלה שלי היא האם הבדיקות שנערכות הן בדיקות סקר שכוללות את כל המתכות הרלוונטיות, או שיש איזו פרוצדורה לפיה לפעמים כן בודקים ולפעמים לא בודקים, ואם זו הפרוצדורה אז השאלה מדוע – האם זה יקר במיוחד.

דב חנין: מה הקושי לערוך בדיקה כזאת לכל אחד מן החומרים?

לובה פושנוי: ההערכה נעשית על-פי הסבירות למצוא את המתכת.

דב חנין: זאת תשובה של דיפלומטים.

דב חנין: אני מבקש לשמוע תשובה אמיתית.

דב חנין: הבדיקות הללו יקרות?

לובה פושנוי: לכל בדיקה יש עלות.

לובה פושנוי: אני לא יכולה לומר לך כמה בדיוק עולה כל בדיקה.

לובה פושנוי: אין שום מניעה לבדוק.

לובה פושנוי: בדרך כלל מתרכזות כל המתכות האלה בתוך הפילטר שבמשאבה, ואחר-כך באמצעות האנליזה ניתן לבדוק כל חומר וחומר שנשאר בפילטר.

לובה פושנוי: זה לא מייקר את הבדיקה.

לובה פושנוי: לכן אין שום מניעה לבדוק את כל המתכות שנדרשות על-פי התקנות.

לובה פושנוי: מתוך 1,116 הבדיקות שערכנו במפעל, היו 92 בדיקות לרמת עופרת.

לובה פושנוי: למה לא נערכות יותר בדיקות לכל חומר?

לובה פושנוי: יש איזה מדגם מייצג שמשקף את סביבת העבודה.

לובה פושנוי: אם בתחנת העבודה עובדים 5 אנשים, מספיק לערוך שם 2-3 דגימות ולא 5 דגימות, כי בעצם אותו מדגם מייצג ומשקף את סביבת העבודה באותו מקום.

דב חנין: ייתכן ששני אנשים עובדים ביחד ורק מאחד מהם לקחתם דגימות, אבל הדגימה ממנו היתה לגבי כל סדרת החומרים?

דב חנין: אני פשוט מנסה להבין.

דב חנין: ואז את אומרת: לקחתי דגימה מעובד אחד, והוא נמצא על-יד העובד השני, ומן הדגימה שלו בדקתי את כל סדרת המתכות?

לובה פושנוי: הבדיקות של החומרים השונים נערכות בסביבת העבודה.

לובה פושנוי: למשל באותו מפעל יש תחנות שבהן סביר שהזיהום יהיה משמעותי יותר, למשל ליד התנור, במיחזור פלדה ובהפרדת אבק.

לובה פושנוי: אלה מחלקות בעייתיות ושם נבדקים כל האלמנטים.

דב חנין: כלומר במחלקות שמבחינת

דב חנין: כם הן בעייתיות אתם בודקים את כל האלמנטים, כל המתכות.

לובה פושנוי: כל האלמנטים שסביר שיימצאו שם באוויר.

לובה פושנוי: בעצם לא אנחנו בודקים.

לובה פושנוי: הבודק זה מעבדה מוסמכת שהוסמכה על-ידי מפקח העבודה הראשי ועברה הסמכה בראשות הסמכת מעבדות.

לובה פושנוי: המעבדה המוסמכת משתמשת בטכניקות הדיגום המקובלות בעולם, הסטנדרטיות, ולכן רק מעבדה מוסמכת יכולה לבדוק את החומרים.

לובה פושנוי: אנחנו מקבלים תוצאות רק ממעבדה מוסמכת שהוסמכה על-ידינו.

לובה פושנוי: לגבי בדיקות כרום נעשו 92 מדידות.

לובה פושנוי: רק ב-6 מדידות נמצאו ריכוזים גבוהים מן התקן.

לובה פושנוי: לגבי קדמיום נמצאה רק בדיקה אחת חריגה.

דב חנין: הבדיקות שאת מתייחסת אליהן כרגע הן בדיקות דם?

לובה פושנוי: לא.

לובה פושנוי: בינתיים אני מדברת רק על בדיקות סביבתיות.

לובה פושנוי: ניטור סביבתי בסביבת העבודה נותן אינדיקציה לבדיקת העובד.

לובה פושנוי: על-פי התקנה, אם עובד נחשף לרמה מעל מחצית מן הרמה המותרת הוא חייב ליבור בדיקה רפואית, וכך נעשה.

לובה פושנוי: כך קובע החוק, כך קובעות התקנות.

לובה פושנוי: מרפאות לרפואה תעסוקתית פועלות על-פי התקנות.

לובה פושנוי: התקנה קובעת כי אם עובד נחשף לרמה שהיא מחצית מן הרמה המותרת עליו ללכת לבדיקה רפואית ולעבור גם בדיקה טוקסיקולוגית, כלומר בדיקת דם ושתן לאותו חומר רעיל או למטבוליט שלו, חומר הפירוק שלו בגוף.

לובה פושנוי: זה חלק מן הבדיקה הרפואית.

לובה פושנוי: לגבי ניקל – לא מצאנו אף בדיקת ניקל חריגה מתוך 92 מדידות שערכנו במפעל.

לובה פושנוי: לגבי עופרת – 11 בדיקות היו חריגות מתוך 92, שזה 12%.

לובה פושנוי: לגבי סיליקה – אין לנו שום תוצאה חריגה של רמת סיליקה באוויר שחורגת מן התקן.

לובה פושנוי: באופן כללי ניתן לומר שמכל הבדיקות שנערכו, פחות מ-4% מן הבדיקות הממצאים שלהן היו מעל הרמה המותרת.

לובה פושנוי: התקן במדינת ישראל הוא בין המחמירים בעולם.

לובה פושנוי: אנו תמיד מסתכלים על תקנים בין-לאומיים.

לובה פושנוי: אני רוצה להוסיף שנערך ניטור ביולוגי של עובדים.

לובה פושנוי: בתקופה הזאת מעבר ל-4 הודעות על רמות חריגות של עופרת בדם שנמצאו ב-2006 לא קיבלנו אף הודעה מרופא תעסוקתי על רמות חריגות של עופרת בדם לעובדים ב-3 השנים האחרונות.

לובה פושנוי: לא קיבלנו אף הודעה על מחלת מקצוע מן המפעל הזה וגם לא דווח לנו על מקרה סרטן תעסוקתי מן המפעל.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: עכשיו אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת.

דב חנין: אנחנו כמובן נמשיך בדיון, אבל לחברי הכנסת יש לפעמים גם אילוצים נוספים.

דב חנין: חבר הכנסת ביבי, בבקשה.

אריה ביבי: קודם כול, אני רוצה להגיד ל"ירוקים" שאני איתם, שכל הזמן הגנת הסביבה אצלנו בראש ובבטן ובחזה ובלב.

אריה ביבי: יחד עם זאת, יש דברים שעליהם אנו צריכים להגיד: בסדר.

אריה ביבי: אני לא יודע למה הבאנו את האנשים הנכבדים האלה, אני באמת לא מבין.

אריה ביבי: הנושא הזה הרי נדון בבית-המשפט.

אבי גור: תיסע בכביש כל יום ותריח.

אריה ביבי: תסלח לי, אל תפריע לי.

אריה ביבי: שב בשקט.

אריה ביבי: כאשר יתנו לך זכות דיבור, תדבר.

אריה ביבי: אני ישבתי בשקט וחיכיתי לתורי למרות שיכולתי לקרוא קריאות ביניים, אני חבר כנסת ומותר לי.

אריה ביבי: לך אסור.

אריה ביבי: אני באמת ובתמים לא יודע למה הביאו את האנשים האלה לכאן.

אריה ביבי: הנושא שלהם נדון בבית-המשפט, זה דבר ראשון.

אריה ביבי: דבר שני, הוא אומר: תיסע בכביש ותריח.

אריה ביבי: לפני חודש וחצי הייתי בדרום קוריאה וראיתי שם מפעל פלדה.

אריה ביבי: למרות שדרום קוריאה היא מדינה מסודרת, כמו סינגפור, והכול טוב ויפה לא היו שם דרישות כל-כך מחמירות כפי שאנו מטילים על המפעל, והנה אנחנו רואים, עם כל הדרישות, אני עובר על הדף, באמת ובתמים, הדף שמונח מולך מונח גם מולי, וראיתי: עמידה בתנאים האלה – בסדר; עמידה בתנאים האלה – בסדר; עמידה בתנאים האלה – בסדר.

אריה ביבי: לאחר מכן אני רואה שהחבר'ה האלה מעסיקים כ-400 עובדים.

אריה ביבי: בדיקת פתע – בסדר.

אריה ביבי: חבר'ה, מה אנחנו רוצים?

אריה ביבי: תמו כל העניינים במדינת ישראל?

אריה ביבי: נותר רק הנושא הזה, "לתפוס" את המפעל הזה?

אריה ביבי: נערכו דיונים הבוקר, יש עניינים בומבסטיים שאנחנו בקושי מטפלים בהם בקוצו של יו"ד, וכאן תופסים מפעל כזה ועושים עליו 'עליהום'.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, זה לא המקום להתעסק בכך.

אריה ביבי: הייתי אומר להם: רבותי, עם כל הכבוד לכם מתקיים דיון בבית-המשפט.

אריה ביבי: אני בכלל לא הייתי מזמין אותם לדיון בוועדה.

אריה ביבי: אני לא היושב-ראש.

אריה ביבי: אתה הקובע.

אריה ביבי: זה מה שברצוני להגיד.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני, הערותיך בהחלט חשובות, אבל ברגע שמתנהל דיון בנושא כזה חייבים להזמין את אנשי המפעל.

דב חנין: יש כלפיהם טענות, וזאת גם הזדמנות מבחינתם להבהיר את הדברים.

דב חנין: הדברים האלה נדונים לא רק בכנסת אלא גם בציבור.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, הדברים נדונים בבית-המשפט.

דב חנין: את בית-המשפט אנחנו לא מחליפים.

אריה ביבי: לכן כל פסיקה שלנו, לכאן או לכאן, זה כמו לצעוק בחלל.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: רשות הדיבור לחברת הכנסת רגב, בבקשה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, קודם כול אני מודה לך על הדיון הזה.

מירי רגב: אני סבורה שהוא חשוב.

מירי רגב: נושא הסביבה חשוב מאוד.

מירי רגב: הוא נוגע באמת לכל אחד ואחד מאתנו ולילדים שלנו.

מירי רגב: אנחנו חיים במדינה הזאת ורוצים לחיות במדינה איכותית.

מירי רגב: עם זאת, אנו מבינים שיש כאן צורך לעמוד בתקנים שנקבעים על-ידי משרדי הממשלה, ואם יש בעיה עם התקנים צריך לפנות למשרדי הממשלה ולא למפעלים שעובדים בהתאם לתקנים.

מירי רגב: עולות כאן שתי שאלות מהותיות: באשר להגנת הסביבה, ובאשר לבריאות העובדים.

מירי רגב: בשתי הסוגיות הללו המפעל בעצם עומד יפה מאוד בתקנים, ואפילו מעבר לתקנים המחייבים.

מירי רגב: לכן אני סבורה שהטענה לא מופנית כלפיהם.

מירי רגב: אם יש לנו בעיה ואנו סבורים שהתקנים לא ראויים או שצריך לשנות אותם, נביא את זה לדיון מול משרדי הממשלה, נשנה את התקנים, נשאיר את המפעל לעבוד ואפילו נסייע לו להעסיק יותר עובדים.

מירי רגב: הם מעסיקים 400 עובדים בעכו, עוד כ-250 עובדים בקריית גת.

מירי רגב: אנחנו יודעים שהמצב הכלכלי לא פשוט, הפריפריה הולכת ונחלשת.

מירי רגב: אנחנו לא רוצים שיקרה מקרה כמו מפעל "תדיראן" בעפולה שעובר לסין.

מירי רגב: עלינו לראות איך ניתן לסייע כאן לתעשייה ולא להפריע לה.

מירי רגב: אם זה היה מפעל שהוא עבריין סביבתי שגורם לנזקים, אז בבקשה נסגור את המפעל, נפטר את העובדים וננסה למצוא להם תעסוקה, ולכל היותר נשלם להם דמי אבטלה, אבל לא זה המקרה.

מירי רגב: גם אני מצטרפת לדבריו של חבר הכנסת אריה ביבי.

מירי רגב: אני סבורה שכאשר נושא נדון בבית-המשפט אנו כחברי הכנסת לא נכון לנו להרים את הכפפה.

מירי רגב: אני מבינה את הלחץ הציבורי.

מירי רגב: טוב עשית שהזמנת גם את הצד הזה וגם את הצד השני כדי לשמוע את כל הדעות.

מירי רגב: אסור שתהיה לנו כאן אמירה משום שבית-המשפט הוא שקובע.

מירי רגב: אילו בית-המשפט לא היה דן בזה אז באמת היתה לוועדה הזאת גם אפשרות להעלות את זה למליאה, להעלות את זה להחלטות נוספות.

מירי רגב: אני בהחלט סבורה כי לגופו של מקרה זה – ייתכן שיש מקרים נוספים בהם באמת צריך לסגור מפעלים – המפעל פועל על-פי כל התקנים והוא צריך לקבל בהחלט ח"ח.

מירי רגב: צריך להמשיך את המעקב.

מירי רגב: אני ערה למה שאומרים כאן האנשים.

מירי רגב: הם מדברים באמת מן הלב.

מירי רגב: הם גרים שם ורוצים להמשיך לגור שם באיכות חיים טובה ובסביבת חיים ראויה.

מירי רגב: עם זאת, כל עוד המפעל עומד בהתאם לתקנים אז הוויכוח הוא לא עם המפעל אלא עם גורמים אחרים.

מירי רגב: בעניין הזה צריך לחזק את המפעל ולאפשר לו להמשיך להעסיק את העובדים ולא להוביל כאן מהלך שיוביל למאות מפוטרים כאשר אין לכך בעצם שום סיבה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: בהמשך לדבריה של חברת הכנסת רגב אני מבקש להפנות שאלה, לפני שנחזור לשאלות המפעל עצמו, לנציגי המדינה.

דב חנין: מה קורה עם הפסולת שלצד המפעל?

דב חנין: נתקבלה החלטת ממשלה בשנת 2001 והשר להגנת הסביבה אמר עוד בשנת 2007 שהוקצה למימושה תקציב מדינה ניכר, 20 וכמה מיליוני שקלים.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, יש כעת מליאה ואני חייבת לרוץ למליאה.

מירי רגב: ברשותך, אשמח אם תוכלו לעדכן אותי בסיכום הדיון.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: סליחה שאנחנו עוזבים.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: לא יהיו הצבעות.

אריה ביבי: תודה רבה לכם.

דב חנין: גברת זיס, בבקשה.

דב חנין: אולי תתחילי קודם כול מעניין הר הפסולת.

דב חנין: מה קורה?

דב חנין: הרי נתקבלה החלטת ממשלה ואפילו הוקצה תקציב.

דב חנין: אני מבין שאפילו נקבע מפתח בין משרדי הממשלה השונים לחלוקת התקציב.

דורית זיס: לא אלאה אתכם בכל התהליך הפתלתל שעברנו עם הטיפול בהרי הפסולת, אבל כעיקרון יש החלטת ממשלה.

דורית זיס: בעקבות כל הליך הפירוק, שמתנהל דרך בית-המשפט, כבוד השופטת גילאור מתנה את ההשתתפות של קופת הפירוק במתן הכסף של משרדי הממשלה.

דורית זיס: במשך כמה שנים היתה מחלוקת האם יש עמידה בתנאים שהוכתבו בהחלטת הממשלה.

דורית זיס: לאחר שהגענו לכלל הבנה עם משרד האוצר שאכן מולאו התנאים וגם הגענו לכדי הסכם בין מנכ"לי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, המשרד להגנת הסביבה ומשרד האוצר על החלוקה של התקציב חשבנו שהגענו למנוחה ולנחלה, אבל אז התברר שקיימת בעיה של מנגנון הוצאת הכסף.

דורית זיס: בסופו של דבר – אקצר בדבריי, ואוכל להעביר פירוט בהרחבה למי שירצה – מאז חודש ינואר השנה מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה לקח על עצמו לטפל בסוגייה הזאת באופן בלעדי על מנת לקדם את הנושא ושלא ייפול בין הכיסאות של משרדים שונים.

דורית זיס: קיבלנו הרשאה להתחייב.

דורית זיס: אנחנו עובדים מול משרד האוצר על מנגנון הוצאת הכספים.

דורית זיס: אנו בשלבים אחרונים של כתיבת החוזה מול מפרק המפעל, על כך שהוא יבצע את הפינוי.

דורית זיס: אני מקווה שהבירוקרטיה תגיע לקיצה בחודשיים הקרובים.

דב חנין: את יכולה לומר לי מה מבחינת

דב חנין: כם הצפי של פינוי הר הפסולת?

דב חנין: מתי יבוא לציון גואל, לפחות מן הבחינה הזאת של פינוי הר הפסולת?

דורית זיס: הקצינו טווח של כחצי שנה לבחירת הקבלן שיבצע את העבודה.

דורית זיס: אנחנו עורכים הסכם עם מפרק המפעל שיהיה הגורם המבצע.

דורית זיס: הוא צריך להוציא מכרז ולבחור זוכה.

דורית זיס: אנחנו מניחים שהוצאת מכרז ובחירת זוכה זה סיפור של בין חצי שנה ל-8 חודשים מעכשיו, כולל החוזה עם המפרק ובחירת קבלן מבצע.

דורית זיס: העבודה עצמה תיקח כשנה וחצי-שנתיים עד לסיומה.

דורית זיס: אנחנו מתייחסים לזה כאבק מזיק ומבקשים תנאי עבודה קפדניים במקום.

דב חנין: אני רוצה לרשום לפניי גם את האמירה לגבי לוחות הזמנים, ובמיוחד את האמירה האחרונה שלך.

דב חנין: אנחנו כמובן רוצים מאוד שאתר הפסולת הזה יפונה, אבל צריך לעשות את זה בצורה קפדנית ורצינית, גם אם זה ייקח עוד יום או יומיים.

דב חנין: אין שום רצון שאפרופו הפינוי ייגרמו נזקים סביבתיים נוספים.

דב חנין: כלומר אנו יכולים לומר לעצמנו שבטווח של שנתיים מיום הישיבה הזאת יסתיים כל התהליך, כולל העבודות?

דורית זיס: זאת ההערכה.

דב חנין: לאן מיועדת הפסולת הזאת להגיע בסופו של דבר?

דורית זיס: הפסולת הזאת אמורה להיטמן באתרי פסולת, כאשר לא הגבלנו את אתרי הפסולת, אבל אמרנו שזה צריך להיות בתא נפרד על מנת שלא יתערבב עם סוגי פסולת אחרים.

דורית זיס: באחריות הקבלן שייקח על עצמו את העבודה לדאוג לפתרונות.

דורית זיס: יש היום כמה אתרים פוטנציאליים בצפון הארץ.

דורית זיס: אני מקווה שגם בירכא וגם בטורען יהיו אתרים עד אז.

דורית זיס: הצפי הוא של כמה חודשים.

דורית זיס: יש את אתר לגמון ואתרים נוספים בכל רחבי הארץ.

דורית זיס: זה כמובן עניין מסחרי שמי שיפנה יצטרך לטפל בו.

דב חנין: תודה.

אבי גור: אני נציג ארגון ההורים הארצי.

אבי גור: אני עוסק כבר למעלה מ-15 שנים, כמו ד"ר קריקון, בנושא שהוא בדרך כלל הכי חשוב לכולנו, לכל מי שיושב כאן – ראשית הבריאות ושנית הילדים שלנו.

אבי גור: זאת המומחיות שלי ואני מקבל שיתוף פעולה מכל משרדי הממשלה, מכל ועדות הכנסת, ואף מגיע לבג"צים.

אבי גור: מתי אני מגיע לבג"ץ?

אבי גור: כאשר חשפתי למשל שב-28 בדצמבר משרד החינוך לא חידש את החוזה של שירותי העזרה הראשונה לילדים בכל הארץ.

אבי גור: שאלתי אותם: אז מה יהיה ב-1 בינואר?

דב חנין: מר גור, הנושא זה חשוב, אבל יש לנו מעט זמן.

דב חנין: אם תוכל תתמקד בנושא שלפנינו כי רשומים עוד כמה דוברים ואנחנו חייבים ממש עוד מעט לסיים.

אבי גור: היות ואתה מכיר אותי, תגיד לי עד מתי אוכל לדבר.

דב חנין: יש לך דקה.

אבי גור: בסדר, אני תמיד עומד במגבלות הזמן שנקבעו.

אבי גור: ב-5 בבוקר אני נפגש בבריכה עם אדם שהילד שלו נפטר לפני חודש והוא היה מטובי בנינו.

אבי גור: הוא היה בקומנדו הימי.

אבי גור: גם אז אמרו: חבר'ה, תצללו.

אבי גור: גם אז אמרו: הכול בסדר.

אבי גור: באנו למשרד החינוך החל מן השנה הזאת ואמרנו שבכל תחום אנחנו רוצים להיות בין עשרת הטובים בעולם.

אבי גור: גם כאן אני לא רוצה להיות במצב שאני לא יודע מה קורה בעולם.

אבי גור: אחרי מה שאמרו כאן

אבי גור: גם נציגי המפעל וגם נציגי הממשלה, אני לא מודאג.

אבי גור: הביאו לכאן נתונים.

אבי גור: הכול נראה כאילו הולך לפי התקנים.

אבי גור: אבל את האמת, מניסיוני ב-10 השנים האחרונות, לא שאני לא מודאג, אלא אני מודאג מאוד מכיוון שלא הציגו כאן איך הדברים האלה נראים בעולם, מכיוון שלא שמעתי מנציגי הממשלה מה סך כל הרעלים באזור ואיך כל הרעלים מצטברים.

אבי גור: דרך אגב, אין לי טענות למפעל בקטע הזה, של מה שהוא עושה מול התקנים.

אבי גור: אבל אני סבור שהממשלה צריכה לעזור לו כדי שהוא יפלוט פחות, כדי שכל האזור הזה, שאני נוסע בו פעם בשבוע, לא יהיה המקום המסוכן ביותר במדינת ישראל מבחינת הזיהום לאדמה ולאוויר.

אבי גור: כפי שאני רואה את הנתונים כרגע, הנתונים לא מעודדים אותי.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: יש כאן נציגים של העובדים?

דב חנין: מי מכם רוצה לדבר?

דב חנין: בבקשה אדוני, אנא שב ליד השולחן בכבוד.

דב חנין: נשמח לשמוע אותך.

דב חנין: אתם במידה רבה הנושא של הדיון.

דב חנין: דע לך שכולנו בכנסת – ואמרו את זה גם חברי הכנסת שדיברו לפניי – מודעים לכך שזה מקום העבודה שלכם.

דב חנין: אנחנו רוצים שתהיה לכם עבודה בוודאי, ורוצים גם שתהיה לכם בריאות טובה.

דב חנין: כולם מסביב לשולחן מאוחדים ברצון הזה.

דב חנין: לכן, קודם כול, טוב שבאתם.

דב חנין: אני שמח לתת לך את רשות הדיבור להתייחס למה שנראה לך רלוונטי, ויהיו לי אולי שתי שאלות אחר-כך.

יצחק אוחיון: אני עובד במפעל הזה כבר משנת 1970.

יצחק אוחיון: אני בן 62.

יצחק אוחיון: תראו כולכם, אני עוד בריא, אין לי עופרת, אין לי כרום ואין לי ניקל.

יצחק אוחיון: אם יש לכם שאלות, אענה עליהן.

ליאורה אמיתי: אילו בדיקות עשית לכרום וניקל?

דב חנין: השאלות שלי נקודתיות מאוד.

דב חנין: היכן אדוני עובד במפעל?

יצחק אוחיון: אני עובד בתנור.

דב חנין: מה אמצעי ההגנה שאתם נדרשים בהם?

יצחק אוחיון: יש לנו הכול: מסנני אש, מסיכות, אוזניות.

דב חנין: כשאתם עובדים על-יד התנור אתם עם כפפות?

יצחק אוחיון: עם כפפות ארוכות ויש גם כפפות קצרות.

דב חנין: מה ההבדל ביניהן?

יצחק אוחיון: הכפפות הארוכות חסינות יותר לעבודה על-יד התנור.

דב חנין: העובדים באופן שגרתי נמצאים עם מסיכות וכפפות?

יצחק אוחיון: עם מסיכות, עם כובעים, עם אוזניות ועם כפפות.

דב חנין: אתה עובר בדיקות תקופתיות?

יצחק אוחיון: כן, אני עובר בדיקות כל שנה – בדיקות דם, בדיקות שתן, שיקוף ריאות, בדיקות שמיעה.

דב חנין: והבדיקות תקינות?

יצחק אוחיון: כן, תודה לאל.

דב חנין: אני מאחל לך עד מאה-ועשרים במצב הזה, עד מאה-ועשרים כעשרים.

יצחק אוחיון: תודה רבה.

דב חנין: האם יש עוד דבר שאתה רוצה להוסיף?

אבי גור: מי הרופא התעסוקתי שחותם על הבדיקות?

יצחק אוחיון: עברה שנה והתחמקתי, עדיין לא ניגשתי לבדיקות ואז "קיבלתי על הראש" מן הבוס שלי.

יצחק אוחיון: הוא קרא לי למעלה ואמר לי: או שתלך לבדיקות או שתלך הביתה, ואז הלכתי לעבור בדיקות.

דב חנין: לא כדאי להתחמק מבדיקות.

דב חנין: בדיקות זה לא נורא.

יצחק אוחיון: "קיבלתי קצת על הראש" והלכתי לעבור בדיקות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מישהו אחר מן העובדים מבקש לדבר?

דב חנין: רק אם אתה רוצה.

דב חנין: אתה מוזמן כאורח כבוד.

דב חנין: העובדים אצלנו במרכז תשומת הלב.

חוסיין חוסיין: אני עובד במפעל כבר 8 שנים ואני בריא.

חוסיין חוסיין: אנחנו הולכים מידי חצי שנה לערוך בדיקות דם ואת כל יתר הבדיקות וברוך-השם הכול בסדר.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני יושב-ראש מועצת המנהלים של המפעל, אתה רוצה להוסיף דבר מה?

דב חנין: אאפשר לך לומר משהו בקצרה, אבל אם יש משהו מעבר לכך זה יצטרך להידחות לדיון נוסף.

דב חנין: על-פי תקנון הכנסת אנחנו פשוט חייבים לסיים.

רמי שני: אני מדבר כעת כי לבי כבד.

רמי שני: נכנסנו למפעל הזה בשנת 2004.

רמי שני: במאמר מוסגר, אף אחד במפעל לא רצה לרכוש אותו, פרט לי, ואני מצטער על כך בכל דקה ודקה.

רמי שני: שילמתי שם מחיר אישי נורא – איבדתי את בני במפעל.

דב חנין: אנחנו שותפים בצערך כמובן.

רמי שני: מיום שכף רגלנו דרכה במפעל הקיבוץ לא רצה אותנו, ולא משנה מה נעשה, לא משנה איך נעשה.

רמי שני: פגש אותי פעם חבר הקיבוץ ואמר לי: לא משנה, אנחנו לא רוצים את המפעל הזה.

רמי שני: לא אכפת לנו איכות הסביבה, לא מעניין אותנו.

רמי שני: הוא אמר לי: נוציא אתכם מכאן.

רמי שני: שאלתי איך ולמה, מאין הכוח.

רמי שני: הוא אמר: אתם לא חברת החשמל, אתם לא בתי הזיקוק.

רמי שני: מאחורינו עומדת התנועה הקיבוצית וחברי כנסת, לנו יש כוח.

רמי שני: שאלתי אותי מה אעשה עם העובדים.

רמי שני: זה היה אחרי מלחמת לבנון השנייה, ובמהלך המלחמה באו כ-90% מן העובדים למפעל וסיכנו את חייהם כי היינו מטווחים, עכו היתה מטווחת.

רמי שני: הוא ענה לי תשובה שאני נמנע כרגע מלציין כי היא היתה הערה קשה מאוד ולא הוגנת, והוסיף שהעובדים לא מעניינים אותו.

רמי שני: טוב.

רמי שני: בשנת 2006, אחרי המלחמה, הגיע למפעל מר שי אביטל, שהיה מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה והציע שנקים ועדה.

רמי שני: בהתחלה נקבע שאנשי הקיבוץ יבואו לישיבה אצלנו במפעל, אבל הקיבוץ החליט לא לשלוח נציגים אלינו, "כי אסור להכיר במפעל", כי אנחנו פדאיון או לא יודע מה, אז הלכנו כולנו לקיבוץ.

רמי שני: על כל פנים, השתתפנו בישיבה בקיבוץ והאווירה היתה טעונה.

רמי שני: יחד עם זה, מר שי אביטל אמר שהקים ועדה כזאת בדרום והציע שנקים ועדה.

רמי שני: בוועדה יהיו חברים התושבים, הארגונים הירוקים, המפעל ויושב-ראש הוועדה יהיה סמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה באותה תקופה, ד"ר יוסי ענבר.

רמי שני: עלו אז טענות מטעם הקיבוץ שהם רוצים ללכת לבתי-משפט.

רמי שני: הוא אמר להם: חבר'ה, אם אתם רוצים ללכת לבתי-משפט תלכו לבתי-משפט.

רמי שני: אז אין טעם בוועדה.

רמי שני: תחליטו.

רמי שני: המפעל יעמוד בתקנים, על כך אין ויכוח.

רמי שני: הוחלט ללכת לוועדה.

רמי שני: באנו לוועדה בתום-לב, הבאנו את כל החומר מתוך מטרה לפתור בעיות ומתוך כוונה להגיע להבנה עם הקיבוץ ועם התושבים ועם כולם.

רמי שני: הרי בסופו של דבר מה באנו לעשות?

רמי שני: האם אנחנו פושעים?

רמי שני: מה פשענו?

רמי שני: סוכם אז שהוועדה תפעל במשך 3-6 חודשים.

רמי שני: נפגשנו בוועדה ואחרי כחודש וחצי-חודשיים יצאה מתקפה עלינו, ולא סתם מתקפה אלא אינתיפדה: ביום שישי התפרסמה כתבה קשה ונבזית בעיתון, ביום ראשון התקיימה הפגנה, ביום שני התקיים דיון בכנסת, אותו תסריט כמו עכשיו, וביום חמישי הוגשה תביעה לבית-המשפט, תביעה ייצוגית נגד המפעל על סך מיליארד ו-130 מיליון שקל.

רמי שני: כאשר ראיתי את הסכום, נרגעתי.

רמי שני: אם היו מדברים על 10 או 20 מיליון שקל הייתי נלחץ יותר.

רמי שני: בני זכרונו לברכה היה לחוץ מאוד, לא נרגע.

רמי שני: ביקשתי ממנו: תעזוב.

רמי שני: אבל הוא לא נרגע.

רמי שני: באותה תקופה בנינו מפריד אבק ענק, שגודלו פי ארבע מן החדר הזה ברוחב ובגובה, מתקן ענק שהשקענו בו 13 מיליון שקל.

רמי שני: בני עבד עליו יום ולילה.

רמי שני: ניסיתי להניא אותו ולא הצלחתי.

רמי שני: ב-25 ביוני בשעה 9 בערב השתחרר חלק מן העגורן, פגע בראשו ולמחרת ב-6:30 בבוקר הוא נפטר.

רמי שני: אני נרדמתי בשמירה.

רמי שני: אני אשם במה שקרה ועל כך אין מחילה ואין סליחה.

רמי שני: אני גם לא סולח לקיבוץ.

רמי שני: דרך אגב, בני גר בתל-אביב והיה מגיע מידי יום לעכו מ-7 בבוקר ועד 9 בערב.

רמי שני: איבדתי בן מדהים שגמר בית-ספר בהצטיינות, שירת ביחידה מיוחדת בחיל האוויר והצטיין בה, סיים לימודיו בטכניון בהצטיינות והיה הגון, צנוע, ישר, יפה תואר, הכול.

רמי שני: איבדתי אותו.

רמי שני: לא ידעתי מה לעשות, אם להמשיך עם המפעל או לא.

רמי שני: החלפתי את שמו של המפעל ל"חד אסף" והחלטתי שאהפוך את המפעל הזה למפעל הנצחה כדי לשמר את עצמו ושייתן פרנסה לעובדים שלו.

רמי שני: את המשכורת שלי העמדתי על שקל.

רמי שני: לא רציתי כסף.

רמי שני: יש לי מה לאכול ואין לי "עיניים גדולות", ובוודאי לא היום.

רמי שני: כתב גיל יעקב: "רמי שני ואנדרי ויידה מרוויחים הון על חשבון עובדי המפעל ותושבי האזור".

רמי שני: המשכורת שלי שקל.

רמי שני: אני לא צריך כסף.

רמי שני: יש לי ממה לחיות.

רמי שני: הלוואי והייתי הולך לפחי אשפה לחפש אוכל אילו רק הייתי יכול להחזיר את הגלגל לאחור.

רמי שני: הדיון בבית-המשפט המשיך.

רמי שני: השופט הציע מגשר והסכמנו לכך.

דב חנין: אדוני, הדברים חשובים מאוד אבל אני פשוט חייב, בשל תקנון הכנסת, לסיים את הישיבה.

דב חנין: אני רוצה לאפשר לאדוני לסיים במשפט כרגע.

דב חנין: אני מבטיח לך שככל שיהיה דיון המשך אדוני יפתח אותו.

דב חנין: אנא תאמר משפט סיום.

רמי שני: חמישה משפטים.

רמי שני: הוחלט על מגשר שהסכמנו שיהיה יושב-ראש ארגון "ירוק", מר יריב אברמוביץ' מ"צלול".

רמי שני: הוא הגיע לפשרה ובה נאמרו דברים ברורים, ויש גם תשובה.

רמי שני: אנחנו משקיעים בעוד שתי תחנות ניטור ויש הבנה בינינו ובין התושבים, ואם יש איזו בעיה צריך להידבר.

רמי שני: למרות כל זה, באו עכשיו שוב עם מתקפה חוזרת, עם כתבה, עם הפגנה, עם דיון בכנסת.

רמי שני: אפשר ללכת שוב לבית-המשפט, אפשר להגיש עוד תביעה ייצוגית, הכול מותר.

רמי שני: אני רוצה להגיד משפט אחד על הקיבוץ.

רמי שני: אני מכיר את הקיבוץ הזה.

רמי שני: היה לי דוד בקיבוץ הזה.

רמי שני: אם הקיבוץ כל-כך סובל ממחלות, מדוע הקיבוץ מחזיק אנטנה סלולרית ענקית?

רואי בן דוד: מה זה שייך?

קריאה: כדי שתוכל לדבר בפלאפון.

דב חנין: אדוני, יהיה דיון המשך.

רואי בן דוד: באנו במיוחד מן הצפון.

דב חנין: אני מצטער, אבל בכנסת אנחנו מוגבלים בדיוני ועדות עד שהמליאה מתחילה את עבודתה.

רואי בן דוד: נציגי המפעל דיברו ללא הפסקה.

רואי בן דוד: לנו כתושבי האזור הזה לאורך 50 שנה - - -

דב חנין: מר רמי שני יאמר משפט סיום.

רמי שני: הקיבוץ הורשע בבית-המשפט בזיהום מקורות קרקע ומקורות מים.

רמי שני: משפט אחרון, בסך הכול לא נתנו צ'אנס לוועדה.

רמי שני: הם חששו שמא נגיע להידברות.

רמי שני: הם לא נתנו צ'אנס אפילו.

דב חנין: הבנתי.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אני מבטיח לך שבדיון המשך אדוני יפתח.

דב חנין: נציג הקיבוץ, אנא תגיד לנו בכמה משפטים את עמדתך העקרונית, מכיוון שהגעת מהצפון, אבל אני מבטיח גם לך שתוכל לדבר בדיון המשך כי אנחנו פשוט חייבים לסיים.

רואי בן דוד: אני מודה לך.

רואי בן דוד: אני מרכז את צוות איכות הסביבה בקיבוץ כפר מסריק, תחת המזכירות של הקיבוץ.

רואי בן דוד: נמצאת כאן גם מזכירת קיבוץ עין המפרץ, הקיבוץ השכן לנו ששותף אתנו במאבק הזה.

רואי בן דוד: מכיוון שדובר כאן על מפעל הנצחה, אני רוצה להגיד שלא נמצא אתנו היום מר יזהר רשף שהיה חבר הקיבוץ שהוביל את המאבק הזה, שהקים את הקואליציה לבריאות הציבור ולולא המאבק שלו, ביחד עם גברת ליאורה אמיתי וד"ר ג'ימי קריקון, כל נושא הדיאוקסינים, שהיום גם המפעל הזכיר אותו ודיבר עליו וגם המשרד להגנת הסביבה מזכיר אותו, לא היה מטופל.

רואי בן דוד: הנושא הזה עלה בזכות המאבק הסביבתי העיקש לאורך כל השנים.

רואי בן דוד: אני זוכר שהייתי כאן בישיבה כשמר יוסי שריד היה השר להגנת הסביבה, בשנת 1994, ונערכו דיונים על "פרוטרום" ו"קריית הפלדה", שמאז התחלפה בו הבעלות ובתמיכה של המשרד להגנת הסביבה נפתח המפעל שוב.

רואי בן דוד: כבר אז ולאורך המאבק במשך כל השנים, גם כאשר נושא הדיאוקסינים לא עמד בכלל על הפרק כי אף אחד לא הכיר בו, תמיד "לא היה זיהום", תמיד הכול היה "בסדר".

רואי בן דוד: נכון, היו בעלים אחרים, אבל זה עובר כחוט השני, תמיד "הכול בסדר".

דב חנין: מר בן דוד, מה הטענות שלך לגבי המצב הנוכחי?

רואי בן דוד: יש לנו בקשה אחת ברמה האסטרטגית, ואנחנו מתכוון לפעול בזה ביחד עם המועצה האזורית מטה אשר ועם עיריית עכו ועם המשרד להגנת הסביבה, שאזור התעשייה עכו יחדל להיות אזור של תעשייה כבדה מזהמת.

רואי בן דוד: אנחנו הראשונים שמעסיקים גם תושבים של עכו ושל כל האזור במפעלי הקיבוצים ובקיבוצים.

רואי בן דוד: אנחנו האחרונים שירצו לפגוע בפרנסה של עובדים.

רואי בן דוד: שרבוב כל הזמן של הנושא התעסוקתי אל תוך הדיון בוועדה של איכות הסביבה – הנושא הזה רלוונטי, אבל קודם כול צריך לדון כאן על ענייני הבריאות ואיכות הסביבה.

רואי בן דוד: אנחנו לא רוצים לפגוע חס וחלילה בתעסוקה של אנשים.

רואי בן דוד: אנחנו רוצים ברמה האסטרטגית – ואנחנו זקוקים לתמיכת הוועדה הזאת – שהאזור הזה יהיה של תעשייה ידידותית.

רואי בן דוד: יש שם אזור מגורים.

רואי בן דוד: הסבא שלי היה מחלוצי התעשייה והקים בשנות החמישים באזור הזה את "אסקר" ו"נעמן", והיום אני כנכד יכול להגיד שאז לא היו לו הכלים, לא היתה לו המודעות להבין את השגיאה שהוא עושה.

רואי בן דוד: אבל אנחנו עוד מעט בשנת 2010 ואנו מבינים שצריך להתנהל אחרת.

רואי בן דוד: זה ברמה האסטרטגית.

רואי בן דוד: הטענה השנייה, אנחנו מבקשים – ודיברתי גם עם גברת דורית זיס בתחילת הישיבה – נגישות ושקיפות לנתונים.

רואי בן דוד: יש לנו תחנת ניטור בקיבוץ ואני לא בטוח שהכלים שהיום בודקים את זיהום האוויר 'מחזיקים מים'.

רואי בן דוד: אני לא אומר שלא, אבל אני רוצה לראות את הנתונים שקיימים היום, כי זה מה שיש כרגע.

רואי בן דוד: אנחנו רוצים נגישות רציפה ומלאה אליהם.

רואי בן דוד: במקביל לבדיקות של המשרד להגנת הסביבה ושל כל הגורמים, נערוך את הבדיקות שלנו עם הכלים הבלתי תלויים שלנו.

רואי בן דוד: נושא נוסף שאציין רק במילה אחת הוא הרעש, נושא שלא עלה כאן בכלל.

רואי בן דוד: אנחנו סובלים לאורך כל השנה, מלבד יום הכיפורים, ממפגעים של רעש, בעיקר בלילות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גבירותי ורבותי, אני רוצה קודם כול להודות לכל המשתתפים בישיבה.

דב חנין: אני מודה לכם במיוחד כי אני יודע שהנושא הזה מאוד-מאוד טעון.

דב חנין: שמעתי קצת מכל הצדדים המעורבים ואני מעריך את המאמץ, שכל הצדדים שהיו שותפים לישיבה הזאת ניהלו את הדיון הקשה והנוקב בצורה שקטה ועניינית.

דב חנין: צורה כזאת של ניהול ויכוח בכלל, לא רק בכנסת, תורמת לעניין.

דב חנין: כאשר מדברים בצורה עניינית, גם אם הטענות קשות אפשר להתקדם לכיוון פתרון של בעיות.

דב חנין: אני מתנצל בפני אדוני נציג כפר מסריק ונציגי הישובים הסמוכים.

דב חנין: אין לי בוודאי שום דבר נגדכם, אלא פשוט זאת צורת העבודה שלנו.

דב חנין: עלו כאן טענות רציניות מאוד שהייתי צריך גם לאפשר להשמיע אותן וגם לאפשר להשמיע את התגובה אליהן.

דב חנין: אבל מן הבחינה הזאת לא סיימנו את הדיון ויהיה דיון המשך.

דב חנין: אני מבקש לומר בהמשך להערתך, שוחחתי עם השר להגנת הסביבה.

דב חנין: יש צורך לשפר את רמת ניטור האוויר במפרץ חיפה ולכלול בו מרכיבים נוספים, כולל בדיקת חלקיקי 2.5 PM.

דב חנין: זה לא מתייחס דווקא למפעל הזה, אלא בכלל לכל הסביבה שלכם שיש צורך לשפר את הניטור בה לגבי שורה ארוכה של פרמטרים סביבתיים.

דב חנין: זה יתבצע בעתיד הקרוב על-פי החלטת השר להגנת הסביבה.

קריאה: יש כבר.

דב חנין: אל תגיד לי שיש כבר כי אני יודע בדיוק מה יש ומה אין.

אבנר גבאי: הציבו השבוע תחנת ניטור חדשה.

דב חנין: אני שמח לשמוע.

דורית זיס: היתה התחנה הקודמת וחידשו אותה.

דורית זיס: כבר משנת 2007 נבדק 2.5 PM.

דב חנין: חברים יקרים, את הדיון הזה לא סיימנו, אבל אני רוצה לפנות כאן בפנייה אישית, והאמינו לי שהפנייה הזאת היא מתוך ניסיוני רב השנים בוויכוחים סביבתיים.

דב חנין: זאת באמת פנייה אישית שלי.

דב חנין: אני אומר לכם לאור הניסיון שלי שככל שהמידע והשקיפות רבים יותר כך בהרבה מאוד מקרים גם החששות יורדים, הפחדים יורדים והאמוציות יורדות.

דב חנין: לכן בסופו של דבר לדעתי בשקיפות ובמידע מקסימלי יש אינטרס לכל הצדדים המעורבים, גם אם זה מסובך יותר, ואפילו אם זה עולה קצת כסף.

דב חנין: אני אומר את זה באופן חד-משמעי.

דב חנין: באשר לעובדים שנמצאים בראש דאגתנו בדיון הזה, הייתי מעוניין מאוד שעובדים יעברו באופן שגרתי בדיקות דם.

דב חנין: זה לא יקר ואני סבור שאין מניעה לכך.

דב חנין: אם התוצאות יהיו טובות, כפי שכולנו מקווים, אז כולנו נירגע, כל המתח לפחות בנושא הזה יירד.

דב חנין: יהיו לנו בוודאי עוד ויכוחים על נושאים אחרים, אבל בואו ננסה למקד את הוויכוח במקומות שיש בהם ויכוח.

דב חנין: זאת פנייה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שאחראי היום על תחום העבודה.

דב חנין: הכדור הזה נמצא אצלכם ואני מבקש מכם בפירוש לפעול בעניין הזה.

דב חנין: לקראת הדיון הבא של הוועדה, שלא יהיה בעוד חודש או חודשיים אלא ניתן זמן רב יותר, אולי תוכלו להביא בפנינו תמונת סקר של בדיקות דם שנערכו לעובדים.

יראון שדה: מה עם בדיקות של חברי כפר מסריק ועין המפרץ?

יראון שדה: זה לא נכלל בעסק הזה?

דב חנין: אני בעד שגם תושבי כפר מסריק והישובים הסמוכים יעברו בדיקות דם.

יראון שדה: שמשרד הבריאות יתקצב את זה.

דב חנין: אני בהחלט בעד שגם אתם תעברו בדיקות כאלה.

דב חנין: יש כאן נציג של משרד הבריאות?

דב חנין: אני מניח שמר גולדברגר ישתף פעולה בכיוון הזה.

דב חנין: אני תומך בכך שיהיה לנו מסד נתונים טוב יותר, בדיקות דם גם של העובדים וגם של התושבים באזור ואז נדע מה קורה.

דב חנין: ייתכן שגם אם יש בעיות בכפר מסריק הן נובעות לא בהכרח מן המפעל הזה.

דב חנין: אבל צריך להתקדם ברמת המידע שבידינו, וככל שנתקדם ברמת המידע שלנו כולנו נהיה משכילים יותר.

דב חנין: אני מקווה שנהיה גם רגועים יותר.

דב חנין: אני מודה לכם מאוד על הדיון הזה ואנחנו נמשיך בו.

רמי שני: כבוד היושב-ראש, עוד משפט אחד.

רמי שני: הקיבוץ לא היה מוכן לשבת אתנו בוועדה ולהגיע לפתרון ולכן אני חושש.

רמי שני: אנחנו מעסיקים 400 עובדים וגם צריכים לשמור על בריאותם וגם מותקפים מכיוון הקיבוץ.

רמי שני: אני רואה בקיבוץ עצמו גורם מזהם שהורשע בבית-המשפט, גורם שזיהם את נחל נעמן בצורה בלתי רגילה ומחזיק אנטנות סלולריות.

תלמה בן דוד: אני מבקשת להפסיק את חיסול החשבונות עם קיבוץ כפר מסריק כי זה לא רלוונטי.

תלמה בן דוד: אתה לא מקדם את האינטרס של שכנות טובה.

תלמה בן דוד: אתה מחסל אותה בזה הרגע.

רמי שני: למה לא נתתם צ'אנס לוועדה?

רמי שני: למה פניתם לבית-המשפט?

דב חנין: חברים, תודה רבה לכולכם.

דב חנין: הישיבה נעולה.