ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 120, 2009-12-07 10:00

אופיר אקוניס: רבותיי, בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אני פותח את ישיבת הוועדה.

אופיר אקוניס: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32) (הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש"ע-2009.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לכם שהקדמתי הבוקר קום לישיבה של ועדה אחרת ששמה ועדת החוץ והביטחון.

אופיר אקוניס: אם אתם חושבים שהדבר הזה הוא בעייתי יש לכם טעות קטנה.

אופיר אקוניס: אבל לא ניכנס לזה כרגע.

אופיר אקוניס: הודענו שאנחנו מתחילים בהקראה.

אופיר אקוניס: סיימנו דיון בשתי ישיבות ארוכות ונוקבות ב-25 בנובמבר וב-3 בדצמבר, והיום אנחנו מתחילים בהקראה.

אופיר אקוניס: אני מבקש להודיע שבעקבות שיחה שלי הבוקר עם שר התקשורת אנחנו מדלגים כרגע על סעיף "ירושלים" שנמצא בהידברות פנימית בינינו כדי לנסות לפצח את הסעיף הזה שאם נפתח בדיון בו יקשה עלינו להתקדם.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, אנחנו נתחיל מסעיף 2 לחוק.

אתי בנדלר: אני לא ידעתי שאתה מתכוון לדלג על סעיף 1- - היו"ר אופיר אקוניס: בשלב זה.

אתי בנדלר: ולכן אני רוצה להסב את תשומת לב הוועדה שיש שם מונח, שלדעתי, הוא עמום לגמרי.

אתי בנדלר: כך שגם אם הוועדה תחליט לאחר מכן לקרוא את הסעיף ולאשר אותו במתכונת זו או אחרת אני ביקשתי מנציגי הממשלה להמציא הגדרה למונח שמופיע שם כי אני לא יודעת מה זה "אולפן שידורים משני", ואני לא מסוגלת בכל מקרה להניח הצעת חוק שהאמור בה איננו מובן לפחות לי.

אופיר אקוניס: המנכ"ל, אתה רוצה לעדכן או לא?

אופיר אקוניס: אנחנו נדלג ונחזור לכך כשנסיים את ההידברות כדי לא להתעכב.

אופיר אקוניס: ליאת גלזר, בבקשה.

ליאת גלזר: הקראה: תיקון סעיף 37ג בסעיף 37ג לחוק העיקרי - אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) ביקש בעל זיכיון, מהמועצה, להאריך את תוקף זיכיונו כאמור בסעיף קטן (א), תאריך המועצה את תוקף זיכיונו לתקופת ההארכה הראשונה, בהתקיים כל אלה: בעל הזיכיון הגיש למועצה, לאישורה, תכנית מפורטת, הכוללת שלבי פעולה, להשלמה עד יום ה' בטבת התשע"ב (31 בדצמבר 2011), של ההתחייבויות והתנאים לפי חוק זה, כללי המועצה, ותנאי הזיכיון, שבהם לא עמד בעל הזיכיון במהלך תקופת הזיכיון, ושעניינם ההוצאה שעליו להוציא לשם מימון הפקה ורכישה של תוכניות מסוגה עילית כמשמעותן בתוספת השניה וכן שידורן של תכניות כאמור, והכל בסכומים המפורטים בסעיף 5(ג) ו- (ד) לתוספת השניה (בסעיף זה - התכנית להשלמת סוגה עילית); בעל הזיכיון הגיש למועצה, לאישורה, תכנית מפורטת, הכוללת שלבי פעולה, להשלמה עד יום ה' בטבת התשע"ב (31 בדצמבר 2011), של ההתחייבויות והתנאים לפי חוק זה, כללי המועצה, ותנאי הזיכיון, שבהם לא עמד בעל הזיכיון במהלך תקופת הזיכיון, ושעניינם ההוצאה לשם הפקה של סרטים ישראליים כמשמעותם בכללים שקבעה המועצה, בסכום של 20 מיליון שקלים חדשים (בסעיף זה - התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע); הסכום האמור יעודכן בהתאם להוראות סעיף 8(ד) לתוספת השניה; בחברת החדשות של הערוץ השלישי מתקיים האמור בסעיף 3א; בבעל הזיכיון לא חדל להתקיים אחד או יותר מן התנאים המנויים בחוק זה, שהיו מכשירים אותו להשתתף במכרז או להיות בעל זיכיון בערוץ השלישי, ולא מתקיים בו תנאי אשר היה פוסל אותו מלהשתתף במכרז או מלהיות בעל זיכיון כאמור לפי הוראות חוק זה; המועצה אישרה עד יום ז' בכסלו התש"ע (24 בנובמבר 2009), את התכנית להשלמת סוגה עילית, את התכנית להשלמת הוצאה לקולנוע, וכן כי מתקיימים בבעל הזיכיון התנאים האמורים בפסקאות (3) ו-(4); בעל הזיכיון מסר לרשות, בתוך 14 ימים מיום תחילתו של חוק הרשות השניה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 32)(הארכה בתנאים של זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי והסדר חובות), התש"ע-2009 (בסעיף זה - תיקון מס' 32), פיקדון כספי או ערבות בנקאית, בסכום של 20 מיליון שקלים חדשים, להבטחת ביצוען של התכנית להשלמת סוגה עילית והתכנית להשלמת הוצאה לקולנוע,

ליאת גלזר: בנוסף על הערבויות שהמציא לרשות לפי סעיף 33(ב)(3); המנהל יורה לבעל הזיכיון על תנאי הפיקדון הכספי או נוסח הערבות הבנקאית, לפי העניין; בעל הזיכיון שילם את החוב שאינו ניתן לפריסה כהגדרתו בסעיף 102א1(א), בתוך 14 ימים מיום תחילתו של תיקון מס' 32, וכן שילם, בתוך התקופה האמורה, את יתרת החוב הכולל כמשמעותה בסעיף 102א1(ג) או שמועד תשלום יתרת החוב הכולל נדחה בהתאם להוראות הסעיף האמור.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: גברת גלזר, תסבירי את הסעיפים שהקראת.

אופיר אקוניס: יש לנו כאן תאריך אחד שכבר פג תוקפו, בסעיף 5.

אופיר אקוניס: ההצעה אושרה במליאה רק ב-23 בנובמבר, ולכן בוודאי אי אפשר לקיים את התאריך כאשר בוודאי כבר עבר 24 בנובמבר.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: לא, זה אושר בקריאה ראשונה: 11 קולות בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים, אם אני לא טועה אלה יחסי הכוחות.

אופיר אקוניס: צריך לחשוב על המועד החדש להשלמת העניין.

ליאת גלזר: התאריך היה אמור להיות תאריך יעד לביצוע פעולה שתתבצע על-ידי מועצת הרשות השנייה, לא משהו שנדרש מן הכנסת.

ליאת גלזר: כלומר על פניו גם אם החוק הונח ב-23 בנובמבר ניתן היה לקיים את התאריך שנקבע בתיאום עם הרשות השנייה, הוא לא נקבע בעלמא.

אופיר אקוניס: תמשיכי להסביר, בבקשה.

אתי בנדלר: תסבירי את התנאים.

ליאת גלזר: הסעיף הזה מדבר על מספר תנאים שצריך בעל הזיכיון לקיים, ואם כל התנאים מתקיימים יוארך הזיכיון בשנתיים נוספות, מה שנקרא כאן תקופת ההארכה הראשונה.

ליאת גלזר: נזכיר שהזיכיון צפוי להסתיים ב-27 או 28 בינואר 2010.

ליאת גלזר: התנאי הראשון והתנאי השני שמופיעים בסעיפים קטנים (1) ו-(2) מדברים על הגשת תוכנית להשלמת מחויבויות עבר.

ליאת גלזר: סעיף קטן (1) מדבר על הגשת תוכנית להשלמת מחויבויות הסוגה העילית, וסעיף קטן (2) מדבר על הגשת תוכנית להשלמת מחויבויות עבר בקולנוע בסכום של 20 מיליון שקלים.

ליאת גלזר: כאמור, בעל הזיכיון נדרש להגיש את שתי התוכניות האלה, ולפיהן, השלמת המחויבויות צריכה להיעשות עד התאריך הנקוב כאן – סוף שנת 2011.

ליאת גלזר: בסעיף קטן (3) נדרש בבעל הזיכיון- -

אופיר אקוניס: אנחנו יודעים.

אופיר אקוניס: נשאיר את זה פתוח ל-(4).

ליאת גלזר: סעיף קטן (4) מדבר על בדיקה שתיעשה של כשירות בעל הזיכיון להיות מתמודד במכרז או בעל זיכיון.

ליאת גלזר: זה סעיף יחסית סטנדרטי; בסעיף קטן (5) נדרש, כאמור, שהמועצה תאשר את תוכניות השלמת מחויבויות העבר בקולנוע וסוגה עלית עד לתאריך מסוים.

ליאת גלזר: כמו שהסברתי בדיון הקודם, הרעיון היה שזה יהיה לפני אישור החוק על ידי הכנסת.

אתי בנדלר: החלטת הוועדה הייתה שהחוק לא יונח, אלא אם כן התוכניות הוגשו.

אופיר אקוניס: סיכמנו את העניין הזה על דעת כולם.

אופיר אקוניס: השאלה היא רק מתי זה יקרה.

אתי בנדלר: בישיבה האחרונה על החוק נמלא את התאריך.

אופיר אקוניס: זה נכון, אבל אולי אפשר בינתיים נקבל את התאריכים, וזה אנחנו עושים בסופו של דבר לקראת ההתכנסות לסוף החקיקה.

אופיר אקוניס: ההליך הזה מתחיל להתקיים?

אופיר אקוניס: אני שואל את הרשות השנייה.

קריאה: הבעיה היא ישראל 10, לא הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: אני מעביר את השאלה למר ורשבסקי, ואז תענו לנו.

מנשה סמירה: העברנו פנייה רשמית לישראל 10 להגיש הצעה בהתאם להצעת החוק ב-15 בנובמבר.

מנשה סמירה: אנחנו ממתינים להצעה של ישראל 10 שמחכים לתהליך הזה.

מנשה סמירה: אז הנה, ישראל 10- - -

זבולון אורלב: אחרי שהם מגישים תוך כמה זמן אתם צריכים- -

אופיר אקוניס: רגע, חבר הכנסת אורלב, הרי אנחנו הסכמנו שאנחנו בולמים את ההעברה למליאת הכנסת לקריאה שנייה ושלישית עד שהדבר הזה עובר את אישורה של הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: אתם צריכים שבוע?

נורית דאבוש: מרגע ההגשה, שבוע.

אופיר אקוניס: ואתם תעמדו בשבוע?

אופיר אקוניס: כי אנחנו רוצים לקדם.

אופיר אקוניס: מטרתנו היא להעביר את זה.

נורית דאבוש: הוא יעמוד בזה.

אופיר אקוניס: יפה.

מנשה סמירה: אז מה אמרנו, שבתוך שבוע הם יגישו הצעה?

אופיר אקוניס: בתום החקיקה.

קריאה: בתום ההקראה.

אופיר אקוניס: נכון מאוד, המבנה נשמר.

אופיר אקוניס: זה מה שדיברנו.

אופיר אקוניס: הוא היה מקובל על כולם.

קריאה: מקובל גם עכשיו.

אתי בנדלר: אני רוצה להיות בטוחה שהבנתי.

אתי בנדלר: לאחר שהוועדה תאשר את הצעת החוק לקריאה שנייה ולשלישית, רק אז יהיה ברור מהם התנאים שיחולו על ישראל 10.

אתי בנדלר: אז היא תגיש את התוכניות שלה; בתוך שבוע ימים הרשות השנייה תאשר- -

מנשה סמירה: לא.

מנשה סמירה: יש פה שבועיים- -

אתי בנדלר: זה מה שאני אומרת: היא תגיש בתום שבוע ימים - -

אופיר אקוניס: זאת הערה חשובה.

יוסי ורשבסקי: ערוץ 10 יוכל להגיש בפחות משבוע.

אתי בנדלר: נניח לצורך העניין שערוץ 10 יגיש בתוך שלושה ימים, ונניח לצורך העניין שהרשות השנייה תאשר או לא תאשר בתוך שלושה ימים, hopefully היא תאשר כדי שנוכל להניח את הצעת החוק.

אתי בנדלר: בכל מקרה זה אומר שבמקרה האופטימי ביותר לא אניח את הצעת החוק, אלא בתום שבוע מהמועד שבו אישרה הוועדה את ההקראה.

אופיר אקוניס: קצת יותר.

אתי בנדלר: אני בטוחה שקצת יותר כי הכנת הצעת החוק לשנייה ושלישית תיקח לי את הזמן הזה כך או כך.

אופיר אקוניס: תודה.

נורית דאבוש: אנחנו מדברים על זה שזה יהיה עד שבועיים.

נורית דאבוש: אנחנו יודעים לעשות את הפעולות האלה בקצב קצת יותר מהיר.

נורית דאבוש: מרגע שערוץ 10 יגיש את התוכנית הדרג המקצועי יעבוד על זה ונגיש את זה לחברי המועצה.

נורית דאבוש: יש לנו אפשרות גם להגיש לחברי המועצה 48 שעות לפני כן.

נורית דאבוש: אנחנו נגיש 48 שעות לפני כן לחברי המועצה.

נורית דאבוש: לכן אפשר לסכם שזה יקרה עד שבועיים, לא צריך יותר מזה.

אופיר אקוניס: יפה.

מנשה סמירה: מה שחשוב הוא לקבוע את מועד הגשת ההצעה לישראל 10.

מנשה סמירה: מיד בתום ההקראה ישראל 10 יגישו את ההצעה.

אתי בנדלר: לא בתום ההקראה, אלא לאחר שהוועדה תאשר את הנוסח לקריאה שנייה ושלישית.

נגה רובינשטיין: ההקראה יכולה להסתיים גם היום.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: המשיכי, גברת גלזר.

ליאת גלזר: התנאי שמופיע בסעיף קטן 6 הוא תנאי שדורש מישראל 10 להוסיף ערבויות בסך 20 מיליון שקלים או בדרך של פיקדון- -

זבולון אורלב: ב-(5) צריך למחוק את התאריך, ואז יהיה כתוב: "המועצה אישרה את התוכנית"?

אתי בנדלר: לא, בישיבה האחרונה אנחנו נמלא את התאריך, ממש עם סיום הדיונים.

אופיר אקוניס: אנשי ישראל 10 ואנשי הרשות השנייה אומרים שבתוך שבועיים הדבר הזה יכול להסתיים.

אופיר אקוניס: ואז כשנדע מתי נסיים כאן ניתן גרייס- - -

זבולון אורלב: אני מעדיף שיהיה כתוב: "המועצה אישרה את התוכנית".

נגה רובינשטיין: אז לפני קריאה שנייה ושלישית אפשר יהיה לכתוב את זה כדי שזה יהיה בזמן אמת.

אופיר אקוניס: זה יהיה כתוב, בוודאי.

לאה ורון: אפשר לכתוב כבר עכשיו.

נגה רובינשטיין: אבל כרגע המועצה לא יכולה לאשר כי התוכנית עדיין לא הוגשה על-ידי ערוץ 10, והיא לא בחנה אותה.

לאה ורון: - - -

אופיר אקוניס: לא, אנחנו רוצים תאריך, זה טוב לכולם.

ליאת גלזר: כאמור, התנאי בסעיף קטן (6) הוא שישראל 10 נדרשת להמציא ערבויות נוספות בסך של 20 מיליון שקלים כדי להבטיח את אותן תוכניות השלמה שדיברנו עליהן.

ליאת גלזר: הערבויות האלה הן נוסף לערבויות שקיימות כיום ברשות השנייה, ושישראל 10 נדרשת להעביר מכוח הוראות החוק הנוכחי.

ליאת גלזר: סעיף קטן (7) מדבר על הסדר החובות הכספיים של ישראל 10, חובות דמי הזיכיון והתמלוגים, ונדרש מישראל 10 כצעד ראשון לשלם את אותם רכיבי חוב שלא ניתנים בפריסה בתוך 14 ימים מיום שהתיקון שאנחנו מדברים עליו יעבור; ומוצעים בחוק מנגנוני פריסת החוב, וישראל 10 תבחר או לשלם את החוב באופן מידי או שיתאפשר לה לדחות את החוב בהתאם למנגנונים שנגיע אליהם בהמשך ההקראה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: דיברנו על זה בהרחבה.

ליאת גלזר: אולי נסיים את (א2) ואת (א3)?

אתי בנדלר: למה?

אתי בנדלר: אלה כל התנאים.

אופיר אקוניס: אני מבקש כמה דקות להערות כי את הדיון עצמו כבר מיצינו.

אופיר אקוניס: האם מר ורשבסקי רוצה להעיר הערות?

יורם בונן: אם אפשר, אני אדבר.

אופיר אקוניס: מי אתה?

אופיר אקוניס: מה תפקידך?

יורם בונן: אני היועץ החיצוני.

יורם בונן: פסקות (1) ו-(2) בעצם מציפות את הבעייתיות שדיברנו עליה קודם.

יורם בונן: בין הסכומים שאליהם מפנה פסקה (1) בעניין סוגה עלית יש פער לעומת הסכומים שסוכמו בהסדר המנהלי.

יורם בונן: קודם כול יש פער של כ-8 מיליון שקלים לגבי המחויבות בשנת 2009- -

אתי בנדלר: מה התנאים להארכת הזיכיון.

אופיר אקוניס: עכשיו ישראל 10 משמיעים את הערותיהם על הסכומים.

יורם בונן: לפי המתווה שסוכם עם הרשות השנייה, הסכום של המחויבות בסוגה עלית בשנת 2009, כולל המחויבות השוטפת היה אמור לעמוד על 72 מיליון שקלים, ולמעשה, הסכום שהצעת החוק מדברת עליו הוא 80 מיליון שקלים.

אתי בנדלר: זה לא בתוספת השנייה?

יורם בונן: זה מפנה.

אתי בנדלר: אבל נניח שבתוספת השנייה יהיה כתוב "שקל 1", אין לכם הערות לפסקה (1).

יורם בונן: לא, אין לנו הערות.

יורם בונן: בנושא הקולנוע- -

זבולון אורלב: מדוע את ממליצה לדחות את הדיון על הכספים ועל התוספת?

אתי בנדלר: אני לא רוצה, אני פשוט רציתי לברר האם יש לו באמת הערות לפסקה הזאת.

אופיר אקוניס: אין הערות לחברת ישראל 10, אולי לאחרים יש הערות.

זבולון אורלב: את יודעת שבתוספת יהיה כתוב סכום של 72 מיליון.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: יש עמדת הממשלה, יש עמדת הזכיין, ותהיה גם עמדת הוועדה.

נגה רובינשטיין: 72 מיליון לשידור, 39 מיליון בשנה הראשונה כחובה.

מנשה סמירה: לא, זה השתנה.

מנשה סמירה: אני מזכיר שיש להוסיף 2.2.

אופיר אקוניס: הוספתם 2.2.

מנשה סמירה: 80.2, הצגתי את זה בישיבה הקודמת.

אופיר אקוניס: אני מוכרח לציין שכיושב ראש הוועדה, ויצטרפו לכך חברי הכנסת, מרגישים מאוד לא נוח להתעסק בסכומים האלה ובאיזושהי הידברות עסקית.

אופיר אקוניס: זה לא מקומו של המחוקק, אבל הגענו עד הלום ולכן נמשיך את זה עד הסוף.

אופיר אקוניס: הפור נפל בבניין הסמוך.

חנא סוייד: יש לי הערה בעניין הזה.

חנא סוייד: אתה אמרת נכון: אני מרגיש שאנחנו יושבים בוועדת מכרזים- -

אופיר אקוניס: במשא ומתן עסקי.

חנא סוייד: - - ובמיוחד שב-(2) נוקטים סכומים – 20 מיליון שקלים.

חנא סוייד: אני מוצא את עצמי בתוהו ובוהו ב-(1).

חנא סוייד: אם יכולים לכמת את הסכומים ב-(2), למה לא מכמתים ב-(1), אם כבר אנחנו ועדת מכרזים?

אופיר אקוניס: זה בא בהמשך.

אתי בנדלר: הסכומים נמצאים בתוספת השנייה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית העירה, וערוץ ישראל 10 - - -

זבולון אורלב: התוספת השנייה היא חלק בלתי נפרד מהחוק או שהיא נתונה לשיקול דעתו של השר?

אתי בנדלר: לא, היא חלק בלתי נפרד מהחוק.

אתי בנדלר: יש בחוק מנגנון כיצד ניתן לשנות את התוספת השנייה.

אתי בנדלר: בין היתר, לצורך שינוי התוספת השנייה יש צורך גם באישור הוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה.

חנא סוייד: יש לי עוד שאלה לפני (א1): המושג "הארכה ראשונה" נגזר מהחוק?

נגה רובינשטיין: כן.

נגה רובינשטיין: כבר היום חוק הרשות השנייה מאפשר הארכת הזיכיון של ערוץ 10 בשתי תקופות.

חנא סוייד: כי כשמדברים על הארכה ראשונה מיד מדברים על עוד הארכה ועוד הארכה.

חנא סוייד: זה יוצר תשתית של הארכות.

אתי בנדלר: החוק שתוקן בשנת 2005 מאפשר שתי הארכות בנות שנתיים כל אחת.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להמשיך, עורך דין בונן?

יורם בונן: כן.

יורם בונן: בעניין פסקה 2 לבד מהערות הנוסח שנדבר עליהן הבעיה היא מהותית – אין מנוס מלומר את זה.

יורם בונן: הרי אחת הסיבות המרכזיות שהגענו לכאן היא שלישראל 10 אין מקורות להשלים את ההוצאה להפקה לסרטים ישראליים – 20 מיליון שקלים.

יורם בונן: זה המצב.

אופיר אקוניס: מה הצעתכם?

יוסי ורשבסקי: אנחנו עשינו משא ומתן ארוך ומקיף עם הרשות השנייה.

יוסי ורשבסקי: לו היו לנו מקורות לא היינו מגיעים לפה.

יוסי ורשבסקי: אני לא אכנס לסמנטיקה אם רק על הקולנוע או לא רק על הקולנוע, אבל סעיף הקולנוע היה הסעיף הבעייתי.

יוסי ורשבסקי: היו הידברויות עם משרד האוצר כדי שיקים קרן לטובת הקולנוע.

יוסי ורשבסקי: לפי מיטב ידיעתי, משרד האוצר – אני לא רוצה להגיד שהוא חזר בו מהבטחתו, אולי לא הבנו את הנקרא או את הנאמר נכון, אבל אנחנו הבנו שמשרד האוצר יקים קרן לצורך חובות העבר, ולכן היה צורך בחקיקה.

יוסי ורשבסקי: לצורך זה אנחנו פה.

יוסי ורשבסקי: לו היו לנו המקורות הכספיים לא היינו צריכים להגיע לכאן.

אופיר אקוניס: היו גם פרסומים לגבי הקרן שמר ורשבסקי הציע.

אופיר אקוניס: נשמע מה אומר האוצר.

אופיר אקוניס: עורך דין מסינג, בבקשה.

אסי מסינג: מעולם לא דובר, ובטח לא סוכם, על קרן שתכסה את חובות העבר.

אסי מסינג: כל מה שדובר הוא שתקום קרן שבמסגרתה יוזרם כסף לקולנוע ולתוכניות אחרות.

אסי מסינג: המתכונת של הקרן מגובשת.

אסי מסינג: אבל אני כבר אומר שכדי להעביר כסף לקולנוע כדי שתהיה יצירה במדינת ישראל, לא בהכרח הדבר צריך לעבור באמצעות הזכיינים, מכיוון שאם מדינת ישראל רוצה לתמוך בקולנוע אין צורך שהכסף יעבור דווקא דרך הזכיינים.

זבולון אורלב: אתה רוצה לתקן את חוק הקולנוע?

אסי מסינג: לא בהכרח.

אסי מסינג: יש אפשרות לעשות תמיכות באמצעות סעיף (א3) שלא מחייב תיקון חקיקה.

נגה רובינשטיין: כסף נוסף.

אסי מסינג: כסף נוסף.

אסי מסינג: הרי זו המטרה.

אופיר אקוניס: ולכן הצעתך היא להשאיר את הסכום.

אסי מסינג: לא רק כמובן בסוגה עלית.

זבולון אורלב: יש כאן הצעה שהיא שינוי יסודי.

זבולון אורלב: אם 20 מיליון נמצאים בחקיקה ראשית אז גם 20 מיליון מעוגנים בחוק.

זבולון אורלב: עכשיו אתה אומר לי שאתה תיתן איזה גמ"ח, ברצותו – נותן, ברצותו – לא נותן, זה לא מעוגן בשום דבר.

אסי מסינג: אולי דבריי לא הובנו, אדוני, אז אני אחזור שוב: מה שיש כאן בסעיף 2 זה חובות עבר של הזכיין.

אסי מסינג: החובות של הזכיין, אף על פי שהוא היה צריך ליישמם עד סוף הזיכיון המקורי, מוצע כאן להאריך את האפשרות להעביר כספים לקולנוע עד סוף תקופת ההארכה.

אסי מסינג: אשר לשאלת הזרמת כסף מאוצר המדינה לטובת הקולנוע – זאת שאלה נפרדת שאינה קשורה לחובות בעל הזיכיון מכיוון שאם מדינת ישראל באה במקום בעל הזיכיון, אז מכאן זה כבר לא חובות של בעל הזיכיון.

אסי מסינג: זה מאוד פשוט.

זבולון אורלב: הצלחת לבלבל אותי.

אסי מסינג: המשמעות היא מחיקת חובות.

אסי מסינג: אם מדינת ישראל באה במקום בעל הזיכיון, כלומר בעל הזיכיון שמט את חובותיו.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

זבולון אורלב: - - -

אופיר אקוניס: לא הבנת אותו?

אופיר אקוניס: אולי מנשה רוצה להסביר לחבר הכנסת אורלב?

מנשה סמירה: ישראל 10 צברו עד כה 20 מיליון שקל חוב בתחום הקולנוע עד סוף 2008.

מנשה סמירה: הם נדרשים להחזיר את זה.

מנשה סמירה: לפי הצעת החוק, נאפשר להם להחזיר את החוב עד תום תקופת ההארכה הראשונה.

מנשה סמירה: ברם ישראל 10 אומרים: אין לי מקום לבצע את זה, אני מבקש את עזרת המדינה.

מנשה סמירה: בשיחות כאלה ואחרות שהיו בין ישראל 10 לבין גורמים שונים במדינה, לרבות משרד האוצר, היה רעיון שתקום קרן שתוכל לאפשר להם למשוך משם כספים ולהשתמש בהם.

זבולון אורלב: למי?

מנשה סמירה: לישראל 10.

אופיר אקוניס: מר ורשבסקי דיבר על זה.

זבולון אורלב: 20 מיליון יישארו כתובים בחוק- -

מנשה סמירה: חייבים להישאר, אי אפשר למחוק אותם.

זבולון אורלב: אני מבין.

זבולון אורלב: הם אומרים שאין להם מקורות, אז האוצר אומר, אל תדאגו- -

מנשה סמירה: לא, לא.

קריאות: לא.

נגה רובינשטיין: האוצר אף פעם לא אומר, אל תדאגו.

אתי בנדלר: הם רוצים שהאוצר יגיד להם, אל תדאגו.

מנשה סמירה: ישראל 10 אמרה, תסייעו לי במקור.

מנשה סמירה: בא האוצר ואמר, מצטערים, אנחנו לא יכולים לתת לכם מקור ישיר, אנחנו מוכנים להקים קרן שתתמוך בקולנוע.

זבולון אורלב: אז לא יהיה כתוב 20 מיליון.

מנשה סמירה: יהיה כתוב, 20 מיליון.

זבולון אורלב: אם כתוב שישראל 10 צריכה לתת 20 מיליון אז היא צריכה לתת 20 מיליון.

זבולון אורלב: זה לא יעזור אם תקום קרן של 100 מיליון.

מנשה סמירה: נכון.

מנשה סמירה: זאת עמדת האוצר.

מנשה סמירה: הבנת.

אסי מסינג: המשמעות של הזרמת הכסף מאוצר המדינה על חשבון חובות עבר היא למעשה מחיקת החובות של ערוץ 10.

זבולון אורלב: לפי גרסתך, יהיה כתוב פה 20 מיליון או לא?

אסי מסינג: זאת הצעת- - -

קריאות: - - -

נגה רובינשטיין: לא מוחק לו את החוק.

אסי מסינג: אני לא מוחק, להפך, אני אומר שלכן אנחנו מציעים לא למחוק חובות.

אופיר אקוניס: מר מסינג מציע להשאיר את ה-20 מיליון.

זבולון אורלב: - - -

אסי מסינג: הקרן לא קשורה לעניין הזה.

אסי מסינג: הקרן תקום כדי שיהיה כסף לטובת היצירה בלי קשר לישראל 10.

מנשה סמירה: בלי קשר למשבר.

אתי בנדלר: יש חילוקי דעות, חבר הכנסת אורלב.

אופיר אקוניס: מנכ"ל משרד התקשורת ביקש להסביר, אז נאפשר לו.

עדן בר טל: זה סלע המחלוקת העיקרי וטוב שדנים בו כרגע, כי אחריו, אם הוא ייפתר או לא ייפתר, שאר התהליך יהיה ברור.

עדן בר טל: יש עוד מספר בעיות יותר קטנות, אבל בעיית הקולנוע היא עיקרית.

עדן בר טל: לכאורה ערוץ 10 היה צריך להיעזר באותה קרן ממשלתית, כמו אגב, זכיינים אחרים של ערוץ 2 כדי שהיצירה לא תיפגע.

עדן בר טל: דהיינו הוא ימשוך את הכספים מאותה קרן, יפיק בהם סרטים חדשים, ההוצאה על יצירה לא תיפגע, וערוץ 10 יוכל לתפעל את זה אף על פי שמשאביו מוגבלים.

עדן בר טל: מקריאה של עקרונות הקרן נראה לי שהקרן לא תהיה הפתרון לעניין, היא לא יכולה להיות הפתרון לעניין, כפי שהיא מוצבת עכשיו, וניסיון לראות בזה פתרון כרגע, הוועדה פשוט תטעה את עצמה.

עדן בר טל: כרגע זה נמצא בשלב שישראל 10 לא יכולה לעמוד גם ב-20 מיליון השקלים שנדחה לה; כמקור שעליו היא הייתה צריכה להסתמך, במקרה הטוב היא תוכל להשקיע 30% כנגד 70% שתזרים המדינה, דהיינו, אם אותם 20 מיליון יגיעו להפקת סרטים, למעשה, יכירו לערוץ 10 רק ב-30% מהסכום.

עדן בר טל: בכך הם ייחשבו מפירים.

אסף אמיר רוזנברג: אפשר להסביר את ה-30%?

אסף אמיר רוזנברג: לא הבנתי.

עדן בר טל: אני מדבר על קריאה של טיוטה ראשונה.

עדן בר טל: המצב הוא כדלקמן: אם המדינה רוצה שהיצירה לא תיפגע ותזרים בכל צורה את הסכום ליצירה, אז היוצרים לא ייפגעו.

עדן בר טל: האוצר מתנגד למחיקת חובות ובכך משאיר את החוב של 20 מיליון שקל לערוץ 10.

עדן בר טל: לחוב שנשאר אין כיסוי בערוץ 10, ואם הוא יישאר בחוק אני לא בטוח שנגיע לקריאה שנייה ושלישית.

זבולון אורלב: אדוני המנכ"ל, מניסיון רב שנים ידענו לעגן את היצירה בקולנוע בחוק – פעם בצורה הזאת ופעם בצורה אחרת.

זבולון אורלב: הסכומים נקובים בחוק.

זבולון אורלב: מה שאתה מציע עכשיו הוא שאם האוצר בין כה וכה הולך לתת כסף מה זה משנה אם נותנים אותו דרך הסעיף הזה או דרך הקרן.

זבולון אורלב: ההבדל גדול מאוד: אם אתה רוצה להגדיל את חוק הקולנוע ב-20 מיליון, אני מבין אותך, אבל זה לא משנה לי אם הקולנוע מקבל את זה דרך חוק הקולנוע או דרך החוק של הרשות השנייה.

זבולון אורלב: אבל זאת לא ההצעה.

זבולון אורלב: ההצעה היא להקים וולונטרית של תמיכות שברצותו – נותן, ברצותו – לא נותן, ברצותו – מקצץ, ברצותו – לא מקצץ.

עדן בר טל: זה מזווית הקולנוע, אבל מזווית ערוץ 10 לא יהיה פה קיום כי קרן הקולנוע הזאת לא תעמיד לזכותם- -

נגה רובינשטיין: הקרן זה לא "ברצותו".

זבולון אורלב: תשכנע את האוצר להגדיל את חוק הקולנוע ב-20 מיליון.

עדן בר טל: זה לא פותר את הבעיה.

עדן בר טל: גם אם יגדילו ב-200 מיליון שקל את קרן הקולנוע זה לא פותר כי ברמה עקרונית יש מולכם דרישה לחוב עבר של 20 מיליון שקל לקולנוע.

עדן בר טל: צריך להבין שאם עומדים על כך ש-20 מיליון השקלים האלה ישולמו במהלך השנתיים הבאות, הנחת העבודה של ערוץ 10 הייתה שתהיה קרן שמתוכה הם יוכלו למשוך 20 מיליון שקל, כמו זכיינים אחרים; לעשות מצ'ינג, לא לעשות מצ'ינג, הלוואה בתנאים כאלה או אחרים, ואז יבצעו את ההשקעה.

עדן בר טל: כרגע זה לא קורה.

אופיר אקוניס: אורן משה ממשרד האוצר יסביר: האם צריכים לשלם 20 מיליון שקל בתקופה הזאת?

אופיר אקוניס: בהצעה עצמה כתוב: "לא עמד בעל הזיכיון במהלך תקופת הזיכיון ושעניינם ההוצאה לשם הפקה של סרטים ישראליים כמשמעותם בכללים שקבע המועצה – בסכום של 20 מיליון שקלים".

אופיר אקוניס: בדברי ההסבר כתוב: "מוצע לקבוע כי בעל זיכיון בערוץ השלישי יידרש למסור לרשות תוכנית להשלמת מלוא המחויבות".

אופיר אקוניס: כלומר יש פה שני דברים שונים.

נגה רובינשטיין: יש כאן שני מהלכים משלימים: הרשות השנייה צפויה לאשר תוכנית שבמסגרתה ישראל 10 פורסת את התוכנית שהסכום במסגרתה הוא 20 מיליון שקל, מכיוון שברור שלא היום הערוץ אמור להוציא 20 מיליון שקלים, אלא מדובר על תוכנית פריסה במשך שנתיים.

אופיר אקוניס: לכמה זמן?

אופיר אקוניס: לשנתיים?

אופיר אקוניס: עד סוף הזיכיון.

ליאת גלזר: עד סוף התקופה ישולמו 20 מיליון שקלים.

אופיר אקוניס: עד סוף תקופת ההארכה.

נגה רובינשטיין: ברור שמדובר בחובות עבר בנפרד מהשוטף.

אורן משה: אם הקרן ברורה, אין טעם שאני אתחיל.

אתי בנדלר: תסביר את זה שוב.

אורן משה: בשום שלב של התהליך הקרן לא הייתה אמורה להעביר כסף לזכיין ישראל 10 או לכל זכיין אחר.

אורן משה: הקרן היא הגדלה דה-פקטו של תקציב התמיכה בהפקות הקולנוע ולסוגה עלית.

אורן משה: במהלך הדיונים הועלו הצעות שיכול להיות שהקרן הזאת תהיה מקור מימון אלטרנטיבי להפקות.

אורן משה: הכול טוב ויפה, אבל משרד האוצר לא קובע מה מוכר ומה לא מוכר לעמידה במחויבויות התוכן, ולכן אין לנו שום דבר חכם להגיד בנושא הזה, למעט שאנחנו מגדילים את ההוצאה לתוכן ממקורות אוצר המדינה.

זבולון אורלב: - - -

אתי בנדלר: האוצר לא רוצה.

זבולון אורלב: הוא אמר שהוא מקים קרן.

אתי בנדלר: האוצר לא רוצה.

אתי בנדלר: אני לא יודעת איך הבנת את זה.

זבולון אורלב: אתי, איך יום בהיר אחד האוצר מקים קרן לטובת הקולנוע?

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: סתם ככה היה לו גילוי של אליהו?

זבולון אורלב: הכול משחקים כאן.

אופיר אקוניס: יושבת ראש הרשות השנייה רוצה לנסות להסביר.

מוש דנון: מדינת הקולנוע שלנו.

אסף אמיר רוזנברג: נורית שהגנה על הקולנוע כל השנים.

אסף אמיר רוזנברג: שחושבת שקולנוע לא צריך להיות בטלוויזיה, דרך אגב.

מוש דנון: פחות או יותר.

נורית דאבוש: חבר הכנסת אורלב שאל שאלה, ואני רוצה לענות עליה.

נורית דאבוש: הולדתה של הקרן הייתה נגמרה במשברו של ערוץ 10.

נורית דאבוש: צריך להגיד את זה- -

קריאות: - - -

נורית דאבוש: סליחה, אני לא הפרעתי לך.

אופיר אקוניס: אתה תתייחס, אני לא אשלול ממך את זכות ההתייחסות.

נורית דאבוש: בדיון שהיה עם שר האוצר שהשתתפו בו גם נציגי הרשות השנייה וגם נציגי משרד האוצר ובוודאי נציגי ישראל 10, שבו הודיע שר האוצר על פתרון למשבר עם ערוץ 10, אף בהודעה לעיתונות מצוינת הקרן שאמורה הייתה לפעול.

נורית דאבוש: לאחר הוויכוח במהלך המשא ומתן אנחנו שואלים את עצמנו למה אנחנו פה, אז בואו נגיד למה אנחנו פה.

נורית דאבוש: הדיון היה לגבי שאלת העיתוי – מתי הקרן הזאת תתחיל לעבוד.

נורית דאבוש: כולם דיברו על כך שבסופו של התהליך היא לא תעבוד עם כניסתה של הרפורמה, אלא בינואר 2011.

אופיר אקוניס: אני אפסיק אותך.

אופיר אקוניס: עודכנתי על ידי מר פולק בעניין הזה, כי לא יכולתי להגיע לפגישה הזאת.

אופיר אקוניס: עודכנתי בדיוק ברוח הדברים האלה שאת מתארת לגבי הקמת הקרן, והוא עדכן אותי בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, זה היה בספטמבר 2009.

אופיר אקוניס: זה למען הדיוק.

אופיר אקוניס: אני תמיד מעדיף לדבר דברים מדויקים ככל האפשר.

נורית דאבוש: לגבי השאלה האם הקרן הזאת תשמש גם לקולנוע או רק לסוגה העלית – רק במהלך המשא ומתן ובעקבות הבעיה שקיימת עם ערוץ 10 בהיעדר מקורות של ערוץ 10 לקולנוע, הוחלט להוסיף לקרן מעבר לסוגה העלית גם את הקולנוע.

נורית דאבוש: דבר שלישי, מדובר בקרן שהייתה אמורה לעבוד בשיטה של מצ'ינג.

נורית דאבוש: אנחנו חשבנו שנכון היה שהקרן הזאת תתחיל לעבוד עכשיו במסגרת הארכת הזיכיון של ערוץ 10; ובמסגרת הזאת, האם מדובר בהוצאה כספית של ישראל 10?

נורית דאבוש: כן; האם יהיה מצ'ינג כי העסק יתחיל לפעול עכשיו?

נורית דאבוש: כן; ואיך הרשות השנייה תרשום את זה – זה לא מעניינו של משרד האוצר.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אמיר רוזנברג, בבקשה.

אמיר רוזנברג: אנחנו צריכים להזכיר שהחוב האמיתי הוא 48 מיליון שקל.

אמיר רוזנברג: החוב, כפי שמעמידים אותו פה, הוא על 20 מיליון בלבד.

אמיר רוזנברג: היינו טמונה בהצעה הזאת הפחתה במחויבויות על כל ההשלכות שיש לכך של 28 מיליון שקלים.

אמיר רוזנברג: לזכותו של מנכ"ל משרד התקשורת ייאמר שהוא אומר בגילוי לב שהיו מצפים שה-20 מיליון שקל יצאו מהחוק הזה.

אמיר רוזנברג: כי לפי הערכה של משרד התקשורת, אם הוועדה תחליט ש-20 מיליון האלה נשארים כאן ערוץ 10 לא יוכלו לעמוד בזה.

אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, יש בחוק מנגנון שיכול להתחיל לשמש פתרון.

אופיר אקוניס: אני מציע שלא נתחיל לעסוק פה בפרשנות, אלא כל אחד יציג את הרעיונות שלו לפתרון כדי שנתקדם.

אופיר אקוניס: אם יכול להיות מצב שבו נצטרך לעשות הפסקה של כמה דקות כדי לדון בחדר ההתייעצויות, נעשה.

אופיר אקוניס: אני אחזור לוועדת החוץ וביטחון להקשיב לסקירה מאוד מרתקת על המצב הביטחוני.

אמיר רוזנברג: מה שעולה על שולחן הוועדה הוא שכולם נתנו את חלקם:

אמיר רוזנברג: אנחנו נתנו את חלקנו הכואב, כי יש לנו התנגדויות לחוק הזה, ואנחנו מקבלים פה מכה קשה; הרשות נתנה את חלקה; ועכשיו ישראל 10 נותנת.

אמיר רוזנברג: יש פה רק גורם אחד שעדיין לא נתן – אותו גורם שאומר, אסור לסגור ערוץ, אנחנו לא מסכימים – המדינה.

אמיר רוזנברג: איך היא לא נותנת?

אמיר רוזנברג: היא אומר שמה שמגיע לה היא רוצה במאה אחוז, אבל היא לא מוכנה לזוז מילימטר.

אמיר רוזנברג: אני רוצה להפנות את תשומת לב יושב ראש הוועדה וחברי הכנסת למה שקרה בחוק הזה בשנת 98'-99'.

אמיר רוזנברג: אז הוציאו סעיף חוק מיוחד 102(א).

אמיר רוזנברג: הערה חשובה היא שתמלוגים לא מועברים ישירות מבעלי הזיכיון למדינה כמו מס, אלא הם מועברים דרך הרשות השנייה.

אמיר רוזנברג: לפי סעיף 102, עשו מנגנון נהדר; האוצר אמר לרשות להשאיר 16 מיליון שקל כפול 2 לשנתיים אצלה, כלומר את הכסף שגבתה מהזכיין שתשאיר אצלה.

אמיר רוזנברג: במקרה 32 מיליון שקל של אז דומים ל-40 מיליון שקל היום שהוא אותו כסף שהאוצר כבר מוכן להוציא מהכיס שלו.

אמיר רוזנברג: כלומר האוצר כבר הודיע שהוא מוכן להוציא כסף.

אמיר רוזנברג: זה לא בעיה של תקציב, זה רק בעיה של מנגנון.

אמיר רוזנברג: אין בעיה של כסף.

אמיר רוזנברג: כלומר אז הוא אמר לרשות שאת הכסף שהיא לקחה מהזכיין היא תשאיר אצלה, הוא מוותר עליו.

אמיר רוזנברג: אין שום בעיה היום שהאוצר יגיד לרשות השנייה – לא לזכיין, הוא לא מוותר על חובות, לא צריך לוותר על שקל – את ה-20 מיליון שקל שאת גובה עבור תמלוגים תשאירי אצלך, 20 מיליון שקל.

אמיר רוזנברג: הוא השאיר אצלה, וזה דומה לקרן שלו.

אמיר רוזנברג: כי במילא הוא רצה שהקרן תלך לגוף ציבורי, אז הקרן הרעיונית תהיה בתוך זה.

אמיר רוזנברג: זה לא משנה, זה אותו כסף.

אמיר רוזנברג: יש לנו כבר תקדים שזה נעשה בחקיקה, ושנית יש תקדים שהם ויתרו על התמלוגים, ואין שום סיבה בעולם במצב שבו אנחנו נמצאים שזה ייפול על הראש שלנו ועל הראש של היצירה.

אמיר רוזנברג: המנגנון נמצא מתחת לאף שלנו.

אתי בנדלר: מה אתה מציע?

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: הסכומים הרלוונטיים.

אתי בנדלר: הוא לא מצפה שאני אעביר עכשיו 20 מיליון שקל.

אתי בנדלר: מתוך התמלוגים אתה מציע?

קריאות: - - -

אמיר רוזנברג: היום המנגנון הוא מנגנון של דחייה ושל הלוואה, ולא מנגנון של ויתור.

אמיר רוזנברג: מה שהאוצר צריך לעשות זה לשנות מילה קטנה, לא לדחות.

אמיר רוזנברג: הוא צריך לוותר על הסכום הזה.

אמיר רוזנברג: הסכום יישאר באוצר.

אמיר רוזנברג: ממילא זה יישאר ברשות השנייה.

אמיר רוזנברג: ממילא הרשות השנייה צריכה להגיע להסדר עם ערוץ 10 לפני שזה הולך לקריאה שנייה ושלישית.

אמיר רוזנברג: היא תקבל הבטחה מישראל 10 שאני משוכנע שייתן פה, ואני גם יודע שהוא ייתן פה, שהכסף שהוא היה אמור לשלם לתמלוגים – במקום ללכת לאוצר – ילך לקולנוע; החוב שלו הוא 13 מיליון שקלים בשנה ואז עוד 7 מיליון שקלים.

אמיר רוזנברג: אני משוכנע לחלוטין שגם ערוץ 2, באותם 20 מיליון שקלים מצ'ינג שמתיישבים עם ה-40 שלהם, ייקח וישלים את הכסף לקולנוע, ואת היתר הוא ישלים בסוגה עלית.

אמיר רוזנברג: ואז יש קרן, ויש הכול – ויש כסף.

אמיר רוזנברג: הפתרון נמצא מתחת לאף.

אמיר רוזנברג: אנחנו מבקשים לדון בזה ולאמץ את זה.

אסי מסינג: הטענה שהמדינה לא עשתה שום דבר בהסדר הזה היא טענה שאין לה כל בסיס.

אסי מסינג: המדינה הודיעה, וכך הצעת החוק מנוסחת, שכפי שצוין בסוף הדברים, התמלוגים שהיו אמורים להיות מועברים כרגע לאוצר המדינה, יועברו רק בסוף 2011.

אסי מסינג: לכך יש להוסיף ש-80 מיליון מתוך התמלוגים ששולמו בשנים האחרונות הועברו לצורך הקמת ה- DTT שמשמשת גם ובעיקר את בעלי הזיכיון- -

זבולון אורלב: זה עבור האזרחים.

אסי מסינג: - - אחרת הנטל של הקמת ה-DTT היה אמור ליפול עלינו.

אסי מסינג: ההצעה כפי שמוצעת כרגע חוזרת שוב לשאלה שלי: אם מסבים את התמלוגים במקום חובות העבר של ערוץ 10 המשמעות היא מחיקת חובות.

אסי מסינג: כלומר המדינה מממנת את החובות במקום בעל הזיכיון.

אסי מסינג: לשאלת הפניית הכסף לטובת היצירה, הוא שהבהרנו – המדינה הודיעה שהיא מגבשת כללים לצורך העברת סכום של 30 מיליון שקל לפחות מתקציב המדינה לצורך מימון הפקות גם סוגה עלית וגם קולנוע.

אסי מסינג: לכן הכסף יועבר ליצירה.

אופיר אקוניס: כמה כסף מועבר לקרן למפעלים במצוקה?

אופיר אקוניס: זה מעניין אותי ברמה האישית.

אופיר אקוניס: אתה יודע, אורן?

אופיר אקוניס: זה מרתק.

אורן משה: - - -

אופיר אקוניס: זה חשוב.

זבולון אורלב: תאמר לי, לאן הכסף אמור להגיע?

אסי מסינג: הכסף אמור בסופו של דבר להגיע במישרין למפיקים.

זבולון אורלב: הקרן מתקשרת ישירות עם המפיקים?

זבולון אורלב: אין מועצת קולנוע?

נגה רובינשטיין: הקרן מקצה מנגנון.

אסי מסינג: מנגנון ההתקשרות בדרך, אנחנו בונים אותו כרגע.

אסי מסינג: את אלה נייסד באמצעות עמותות, כפי שנעשה בקרן הקולנוע, ובין אם באמצעים אחרים.

מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת לשאול את האוצר או את הוועדה, האם בעלי רישיונות שעמדו במחויבויות שלהם כל השנים יוכלו לעשות גם מצ'ינג עם הכסף הזה?

אסי מסינג: גם העניין הזה גם נבחן במסגרת עקרונות הקרן.

מיכל רפאלי כדורי: האם הוועדה תדון בקריטריונים?

מיכל רפאלי כדורי: האם אנחנו נראה אותם?

אסי מסינג: אנחנו נבחן.

אופיר אקוניס: עורך דין בונן, מה הצעתכם?

יורם בונן: אנחנו חושבים שהפתרון הזה הוא אפשרי.

יורם בונן: אני מבקש להעיר שתי הערות בהקשר הזה.

קריאה: איזה פתרון?

אופיר אקוניס: פתרון של המפיקים.

יורם בונן: פתרון של שימוש בכספי התמלוגים שהציעו היוצרים.

אסי מסינג: זה גם נושא - - - הצעת חוק תקציבית.

אסי מסינג: בשני המובנים.

יורם בונן: לא מדובר על מחיקה של חובות, מדובר על שימוש בכספי התמלוגים לצורך הוצאה מסוג אחר.

יורם בונן: למשל בחוק התקשורת יועדו כספי תמלוגים לצורך הפקה של חדשות מקומיות.

יורם בונן: מה מותרות החדשות מהקולנוע?

יורם בונן: אני שם כרגע בצד את כל המחלוקת על עצם החיוב בקולנוע.

יורם בונן: לכן הפתרון במתכונת שלו כבר מופיע בחקיקה.

יורם בונן: שנית, ראוי להזכיר שכבר לפני שנים הפחיתו את התמלוגים שמשלמים כל גופי התקשורת במדינה.

יורם בונן: נמצא כאן משרד התקשורת, והוועדה יכולה לקבל סקירה על שיעור התמלוגים שמשלמים גופי התקשורת.

יורם בונן: היחידים שנשארו מחוץ למסיבה הם זכייני הטלוויזיה המסחרית.

יורם בונן: זאת אומרת שכבר לאורך שנים זכייני הטלוויזיה המסחרית משלמים תמלוגים ביתר.

יורם בונן: לכל היותר מדובר פה על החזר.

יורם בונן: אני לא מכיר שום הבחנה למה לא להפחית את התמלוגים בטלוויזיה המסחרית, ואת הדלתא הזאת אפשר היום להחזיר ולא למחוק.

יורם בונן: זה הפוך.

אופיר אקוניס: הבנתי.

אופיר אקוניס: אתה מאמץ את מתווה רוזנברג.

אופיר אקוניס: ירמי, בבקשה.

ירמי קדוש: יש פה סכומים שמתייחסים להפקות מקור ועל חובות עבר וקולנוע.

ירמי קדוש: אני רוצה לציין שהסכומים האלה לא מגיעים.

ירמי קדוש: אף אחד לא שאל לאן הולך הכסף הזה.

ירמי קדוש: הכסף הזה לא מגיע ליוצרים, לאמנים ולמפיקים שמגיעים מהפריפריה, מעולם.

ירמי קדוש: שקל אחד לא ראינו מהכסף הזה מעולם.

ירמי קדוש: הכספים האלה מגיעים רק למפיקים שפונים לעשירון העליון.

אופיר אקוניס: אני חושב שהכוונה היא ליצירה תל-אביבית, ברשותכם.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: היצירה הזאת אגב נראית על המסך בעוצמה- - ירמי קדוש: - - -

אופיר אקוניס: לא, אבל אנחנו רואים את זה.

אופיר אקוניס: תיבת נוח זאת סדרה מצוינת, רק שהיא פונה רק לתל-אביב.

אופיר אקוניס: נו, באמת.

אסף אמיר: בטלוויזיה- - -

אופיר אקוניס: הוא מדבר על יצירות ועל סוגה עלית.

אופיר אקוניס: סדרה שפונה לתל-אביבים, נו, באמת.

אופיר אקוניס: מה, אנחנו לא יודעים את זה?

אופיר אקוניס: בו נשים דברים על השולחן.

אופיר אקוניס: תאמינו לי שבפריפריה אין צפייה ב"תיבת נוח" ביום שישי בלילה.

אופיר אקוניס: ירמי אומר, זה ברור כשמש.

ירמי קדוש: - - - מסרבים להיפגש איתנו.

אסף אמיר: זה טלוויזיה, זה לא קולנוע.

אופיר אקוניס: בסדר, אני מדבר על כל הסוגה עלית.

אופיר אקוניס: אני הבנתי את הערתו, ואני גם רוצה לשמוע את - - - יש לכם תשובה להערה.

אופיר אקוניס: הבנתי את ההערה – מה המנגנון ולאן הדברים הולכים.

מנשה סמירה: בכבלים ובהפקות יש הקצאה מיוחדת לפריפריה, יש תכנים ויש תוכניות- -

אופיר אקוניס: איך זה בא לידי ביטוי?

קריאות: - - -

מנשה סמירה: סליחה, ביקשתי רשות דיבור כדי להתייחס לסוגיה המרכזית שאנחנו תקועים איתה.

מנשה סמירה: זאת אחת משתי הסוגיות המרכזיות שהפילו את ההסדר המנהלי.

מנשה סמירה: באנו להסדר חקיקה כדי לפתור אותה, ואנחנו תקועים באותו מקום.

מנשה סמירה: אז אני מבקש למפות ולומר מהן האפשרויות כי אין טעם להמשיך לטחון את המים האלה עוד ועוד.

מנשה סמירה: הסיטואציה היא זו: תוכנית ההשלמה שישראל 10 מסוגלת להעמיד על סמך הדרישות שהעמדנו בפניה נותנת מענה למרבית הדברים, למעט סוגית הקולנוע שהם טוענים שכלו כל מקורותיהם, והם לא מסוגלים להעמיד 20 מיליון כדי לממן את זה.

מנשה סמירה: יש עוד איזשהו עניין שנגיע אליו בסדר גודל של 8 מיליון בסוגה העלית, שנגיע אליו בתוספת השנייה.

מנשה סמירה: זה הפער בסכומים.

מנשה סמירה: מקור המימון ל-20 מיליון יכול להיות בכמה אפשרויות: הטכניקה שהציע עורך דין רוזנברג היא לא מדויקת, לא כדאי לבלבל את המוח בפרוצדורה- -

אופיר אקוניס: אין לה היתכנות.

מנשה סמירה: אני מדבר על העיקרון.

אופיר אקוניס: אני שואל אותך אם יש לה היתכנות או לא.

מנשה סמירה: אני מדבר על העיקרון.

מנשה סמירה: בהצעת הרפורמה משרד האוצר ממליץ להפחית את התמלוגים מ-4% ל-1% החל בשנת 2010.

מנשה סמירה: אם משרד האוצר ייאות - -

אורן משה: - - -

מנשה סמירה: יש הפחתת תמלוגים לאפס בהצעת הרפורמה.

אורן משה: ב-2012.

מנשה סמירה: בהצעת הרפורמה יש המלצה של האוצר להפחית את התמלוגים לאפס.

אופיר אקוניס: ב-2012.

מנשה סמירה: בסדר.

מנשה סמירה: יש משא ומתן עם האוצר זה זמן רב על הפחתת התמלוגים לגופי השידור בטלוויזיה כי 4% נראה לנו גבוה כבר שנים רבות, ואנחנו והזכיינים זועקים את זה.

מנשה סמירה: אם האוצר ייאות לשקול הפחתה נוספת, למשל מ-4% ל-2% בשנת 2009, כי אנחנו עדיין בתוכה, וזה עדיין לא ייקרא רטרואקטיבי כי אנחנו בתוך שנת 2009, אזי זה יכול לספק לישראל 10 ולזכייני ערוץ 2 מקור מימון שיפטור את הנטל המוטל עליהם בעת המשבר הזה.

מנשה סמירה: זאת הכרעה של משרד האוצר.

מנשה סמירה: זאת אפשרות אחת.

מנשה סמירה: הפרוצדורה שהציע עורך הדין רוזנברג היא לא רלוונטית, כי את הכסף הזה דחו במסגרת הצעת החוק – נעזוב את הטכניקה.

מנשה סמירה: האפשרות השנייה היא לומר לישראל 10, אכפת לכם, אתם רוצים, תמצאו עוד 20 מיליון שקל.

מנשה סמירה: להגיד להם פשוט שזה המצב.

מנשה סמירה: או שהם יגידו, אני לא רוצה לדבר בשמם.

מנשה סמירה: אין טעם, אנחנו טוחנים כבר חצי שנה את המצב הלא נעים הזה.

מנשה סמירה: לכן כדאי להגיע לנקודה ולסמן אותה ולדעת איפה אנחנו נמצאים.

אופיר אקוניס: הגברת דאבוש, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחריה חברי הכנסת.

נורית דאבוש: אני רוצה לענות.

נורית דאבוש: אנחנו עוקבים לא רק אחרי משבר ערוץ 10, אלא גם אחרי הזכיינים של ערוץ 2.

נורית דאבוש: אנחנו מזהים שלמעשה כשאנחנו מחפשים את הכסף האמיתי של היצירה ואת הפערים, אנחנו מוצאים את הכסף הזה בתמלוגים ובדמי הזיכיון.

נורית דאבוש: לפני 4 שנים פנינו ואמרנו, רבותיי, תיישרו קו, כמו שאמרה הוועדה הציבורית, ועדת גרונאו.

נורית דאבוש: העובדה שלא יישרו קו אכן יצרה מצב שבו חלק לא מבוטל מהכסף, במקום שילך ליצירה, הולך לאוצר המדינה ולדמי הזיכיון.

נורית דאבוש: לכן היום הפתרון שהציעו פה היוצרים הוא פתרון מקובל, כי ממילא כולם מבינים שבהיבט הציבורי יש כאן אמירה חד משמעית: הכסף הזה צריך ללכת ליצירה במקום לקופת המדינה.

נורית דאבוש: כשאנחנו מדברים על שוויון אנחנו מדברים על 4 שרי אוצר לפחות שפנינו אליהם, ו-4 שרי תקשורת – שכולם אמרו, גם לציטוט וגם לייחוס, שאכן צריך להשוות את התנאים של גופי השידור למערכי התקשורת האחרים שקיבלו את אותם תנאים.

נורית דאבוש: לכן אין כאן שום שאלה בכלל.

נורית דאבוש: אם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה של ערוץ 10, נבוא לערוץ 10 עם פתרון ונגיד, רבותיי, תשימו פה 20 מיליון שקלים – אם היו להם 20 מיליון שקלים לא היינו יושבים פה, היינו יושבים במועצה כבר לפני חצי שנה וסוגרים את העניין הזה.

אופיר אקוניס: אני יכול לברר את עמדת שר האוצר, רבותיי?

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה עמדת שר האוצר הנוכחי לגבי ההפחתה.

אופיר אקוניס: אני אברר איתו.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להשמיע את עמדתו?

אורן משה: את עמדת המשרד.

אופיר אקוניס: עמדת המשרד היא לא תמיד עמדת השר.

אופיר אקוניס: אני אדבר איתו היום, אני לא יודע מהי עמדתו.

אורן משה: העמדה שאני מוסמך למסור לוועדה היא שעמדתנו לא השתנתה לגבי התמלוגים.

אורן משה: מעבר לכך שיש פה מחיקה של חובות דה-פקטו, לדעתנו, תמלוגים במסגרת הנוכחית הם הכנסה של המדינה.

אורן משה: אנחנו מתנגדים עקרונית לכל שינוי בהכנסת המדינה שתהווה התערבות בקביעת סדרי עדיפות.

יורם בונן: יש גם הנמקה להבחנה בין גופי השידור או שההנמקה היא מה שחשבנו בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: שואלים על ההבדל בין הוט לבין יס בערוץ 2 ובערוץ 10 והסלולר.

נורית דאבוש: - - - בוא נגיד את זה.

נורית דאבוש: למה אלה כן ואלה לא?

נורית דאבוש: כי הסלולר עושה יצירה ישראלית?

אופיר אקוניס: מתי הייתה הפחתה לגופים האחרים?

קריאות: - - -

אורן משה: רפורמה כוללת.

נורית דאבוש: הצעת הרפורמה הכוללת דיברה על כל גופי התקשורת במדינת ישראל, היא דיברה על רפורמה.

נורית דאבוש: אתה מדבר על ועדת גרונאו, תקרא את ועדת גרונאו.

נורית דאבוש: אין שום סיבה בעולם שהזכיינים לא יקבלו את זה, והכסף שלהם ילך ליצירה, ואסור לנו - - -

זבולון אורלב: ההצעה שלי היא מאוד פשוטה: מכיוון שאין הבור מתמלא מחולייתו, ונס פך השמן הוא רק ביום שישי הקרוב, ואין לנו רצון להסתובב כמו סביבון כאן, לא יודעים על איזה צד זה ייפול: על נ', על ג', על פ', על ה' – או שהזכיין משלם או הממשלה משלמת.

זבולון אורלב: אם הרשות השנייה אומרת לך שמהעז הזאת לא נוציא יותר חלב – לוותר על היצירה לא נוותר.

זבולון אורלב: כך על כל פנים אני רואה את זה.

זבולון אורלב: אז יש שתי אפשרויות: או שיוציאו מהעז שאין לה חלב, או שיוציאו מהעז שיש לה חלב, האוצר.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים לחייב את האוצר כי אז הצעת החוק הופכת להיות הצעה תקציבית וצריכים לגייס לה רוב של 50, ואני לא יודע אם אדוני רוצה ללכת נגד הממשלה- -

אופיר אקוניס: לא, התשובה היא לא.

זבולון אורלב: - - אז הואיל ושר התקשורת הניח את החוק, אני מציע לחזור לשר התקשורת ולומר לו שנתקענו, ולכן שיחזור לשר האוצר, והממשלה תעשה בירור.

זבולון אורלב: לכן צריך לחזור לוועדת השרים ולומר להם שהצעת החוק כפי שהיא, פירושו של דבר שהמסך נסגר, ולשאול אותם האם הם מבינים את המשמעות – כן או לא.

זבולון אורלב: אם הממשלה, בגלל 20 מיליון שקלים האלה ו-8 מיליון שקלים האחרים שבפער רוצים לסגור את המסך, שיגידו את זה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת סוויד, בבקשה.

אופיר אקוניס: האם יש לך פתרון לסעיף 2?

חנא סוייד: עקרונית אני מתחבר לדברים שאמר חבר הכנסת אורלב כי צריך למצוא מקור שבהחלט יכול לשלם.

חנא סוייד: אני רק רוצה להתחבר לעניין הזה דרך פסקה 4 כאן.

חנא סוייד: נכון שהדיון מתרכז בעיקר על כספים ועל מי שישלם או לא ישלם, אבל מדברים בעצם על כך שבשביל לתת לבעל זיכיון אפשרות להארכה הוא צריך לקיים את התנאים המנויים בחוק זה.

חנא סוייד: אני מניח שחלק מהתנאים מדברים על פלורליזם, ועל כך שהפקות בסוגה עלית או בקולנוע מהווים או מייצגים פלורליזם.

חנא סוייד: אני לא רוצה להבין את הפלורליזם שדובר עליו רק בקבוצות זכיינים, שיש יותר מאחד שמעוניין, שיש לו כסף ומוכן להשקיע; אני רוצה להבין את הפלורליזם גם בתכנים.

חנא סוייד: עניין הפריפריה שדיברו עליו הוא, כמובן, מושג מאוד רחב, ואני רוצה לדבר באופן מדויק יותר על השידורים לאזרחים הערבים במדינת ישראל במסגרת ערוץ 10 ובמסגרות אחרות.

חנא סוייד: איפה הפלורליזם?

חנא סוייד: האם האוכלוסייה הערבית והצופים הערבים מקבלים נתח, ולו שולי שבשולי, מהשידורים האלה?

חנא סוייד: זה אכפת לי.

חנא סוייד: אחר-כך נדבר על עוד מיליון פה ומיליון שם – יסתדרו בסופו של דבר, במיוחד אם האוצר יזרים כסף.

חנא סוייד: זה כסף של המדינה.

חנא סוייד: זה חשוב מאוד- -

אופיר אקוניס: כלומר, אתה מתנגד שהמדינה תזרים- - - הפריפריה או המגזר הערבי.

חנא סוייד: אין לי בעיה שהמדינה תזרים, אבל על אחת כמה וכמה גם למגזר הערבי.

חנא סוייד: גם אם הכסף יבוא מערוץ 10, גם צריך לשקול- - -

אופיר אקוניס: אין בעיה, הבנתי.

אופיר אקוניס: לא המדינה רוצה לשלם ולא הזכיין רוצה לשלם.

אסי מסינג: אני שוב מדגיש שהמדינה הודיעה שהיא מוכנה לתמוך ביצירה.

אסי מסינג: השאלה כרגע היא האם לזקוף את זה על חשבון חובות של ערוץ 10 – זאת השאלה שנמצאת כרגע במוקד- -

אתי בנדלר: נכון, כולם הבינו.

אסי מסינג: - - ואני חוזר שוב, המשמעות היא מחיקת חובות של ערוץ 10.

אתי בנדלר: נכון, זה מובן.

זבולון אורלב: עבור העיקרון הזה משרד האוצר מוכן לסגור את ערוץ 10?

זבולון אורלב: זאת השאלה.

אסי מסינג: זה לא עניין של עיקרון.

אסי מסינג: אם רוצים למחוק את החובות- -

מוש דנון: יש עמידה בחוק, חבר הכנסת אורלב.

אסי מסינג: זה לא עניין של משרד האוצר.

אסי מסינג: אם רוצים - - -

אתי בנדלר: אסי, מחקו חלק מהחובות, ואפשר - - - מכלל הציבור.

אתי בנדלר: מדוע זה לגיטימי?

אתי בנדלר: - - - רק הציבור ישלם - - -

זבולון אורלב: אנחנו לא נמחק חוק אם זה מדובר על היצירה הישראלית.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים במקום זה מקור חלופי.

אסי מסינג: זאת המשמעות, כי ההצעה היא כרגע גם וגם.

קריאות: - - -

זבולון אורלב: או שהאזרח ישלם או שהאוצר ישלם את ה-20 מיליון.

אתי בנדלר: אסי, אני רוצה שתתייחס להערה שלי.

אתי בנדלר: מחלו כאן בהצעת החוק על הרבה מיליונים לסוגה עלית שהיו צריכים להגיע לציבור.

אתי בנדלר: מדוע לגיטימי למחול על סכומים לציבור כולו במרבית המסך ולא למחול על כספים שמגיעים לאוצר המדינה?

נגה רובינשטיין: אני אסביר למה, זה לא אותו דבר.

אסי מסינג: זה לא קשור.

אסי מסינג: לא יכול להיות שיראו קיום של בעל חובות בעצם תשלום מאוצר המדינה.

אסי מסינג: זה עיקרון שלא מסתדר.

אסי מסינג: זה לא קיום חובות.

אתי בנדלר: אם יחליטו למחול אני מציעה לכתוב את זה ברחל בתך הקטנה, מחילה.

אתי בנדלר: אני לא מציעה לראות בזה קיום או לא קיום בתשלום זה או אחר.

אתי בנדלר: לא משולם, פשוט מחילה.

נגה רובינשטיין: אתי, מה שנמצא כאן זה לא מחיקת חובות per-se, אלא יש הצדקות וטעמים שהוצגו בפני המדינה, והמדינה החליטה שיש הצדקה לשינוי החובות בדרך של הפחתה.

נגה רובינשטיין: לעניין הקולנוע הדבר הזה לא נעשה.

נגה רובינשטיין: לכן לא נמצאת כאן מחיקה לעניין הקולנוע, זה לא אותו דבר.

אופיר אקוניס: הבנתי.

אופיר אקוניס: אף אחד לא רוצה לשים את הכסף, זאת המסקנה.

אופיר אקוניס: הזכיין לא רוצה לשים, הוא אומר שהוא לא יכול, המדינה אומרת, לא- -

אתי בנדלר: אני לא מדברת על הפחתה לקולנוע, אני מדברת על הפחתה - - - לא עם חיוב לקולנוע.

אופיר אקוניס: המדינה אומרת שיש לה צפי הכנסות, והיא לא מורידה את התמלוגים, כי כך היא צופה- - -

חנא סוייד: אז למה יש הצעת חוק- - -

קריאות: - - -

זבולון אורלב: כבוד היושב ראש, זה הכול משחק מילים.

זבולון אורלב: יש להם קרן, הם מקימים קרן, זה הכול משחק מילים.

חנא סוייד: רק בטלפתיה- - -

מנשה סמירה: במהלך ההסדר המנהלי עלה רעיון שהאוצר דחה אותו, ובשביל ההגינות נשים אותו על השולחן.

מנשה סמירה: אנחנו אמרנו להם, שהם בלאו הכי רוצים להעמיד קרן ולתרום ליצירה סכום כלשהו- -

זבולון אורלב: בלי קשר.

מנשה סמירה: בדיוק.

מנשה סמירה: אנחנו הצענו את החלופה הבאה: במקום להקים את הקרן במנותק, ומכיוון שלא ניתן לתת את זה לישראל 10 כי זה נשמע לא הוגן, הצענו שהקרן תוקם במסגרת הרשות השנייה ויתאפשר לנו לתת את זה כהלוואות לזכיינים תחת פיקוח עם אבני דרך- -

קריאות: - - -

מנשה סמירה: רגע, אני מבקש להסביר את הרעיון.

מנשה סמירה: מקור כספי יש, כי הקרן קיימת.

מנשה סמירה: הפרוצדורה תהיה באמצעות הרשות השנייה שתוסמך בחוק לתת הלוואות לזכיינים עם אבני דרך, ובזה אנחנו מגשרים על הפער שיש אצלם.

מנשה סמירה: המקור הכספי בשימוש, ואנחנו נעשה את פעולת הגישור הזאת, אבל כהלוואה.

קריאות: - - -

יורם בונן: חוק צריך לקיים.

אופיר אקוניס: בסדר, אולי נשנה את החוק.

אתי בנדלר: זאת ההצעה הכי גרועה שיכולה להיות.

אתי בנדלר: הכי גרועה.

אופיר אקוניס: את רוצה להעיר הערה להצעתו של מר סמירה?

נורית דאבוש: אנחנו קצת מגלגלים פה עיניים לשמים, ואני חייבת לחזור קצת להיסטוריה.

נורית דאבוש: הקמתה של הקרן תופיע ביחס למשבר ערוץ 10.

נורית דאבוש: צריך להגיד את זה.

נורית דאבוש: זה מה שאמר השר שלך לאורך כל הדרך.

נורית דאבוש: לבוא לפה ולהגיד היום אם זה יכסה חובות עבר או לא יכסה חובות עבר – אף אחד לא קם בבוקר והחליט שהוא עושה משהו לטובת היצירה הישראלית לעולמי עד.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: בואו רק נעשה סדר בדברים.

אופיר אקוניס: שר האוצר ושר התקשורת הצביעו בעד מה שנמצא כאן.

אופיר אקוניס: לכן אם אני רוצה לשאול מהי עמדת השרים, זאת עמדת השרים.

אופיר אקוניס: סעיף 2 מול עמדת השרים הוא עמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: נורית חזרה לספטמבר לקרן הקולנוע, וגם אני שמעתי את הדבר הזה.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: מה לעשות?

נורית דאבוש: תשמע, אנחנו - - -

אופיר אקוניס: בסדר, אני מסכים איתך, גם אני שמעתי את הדברים.

אופיר אקוניס: אבל עכשיו זה דבר אחר, והוויכוח הוא על הדבר הזה.

נורית דאבוש: מצד שני הם הציעו פה הצעה למקור, ושוב שואלים את השאלה אם זה יכול לכות או לא.

נורית דאבוש: אם משרד האוצר מוותר על ההכנסה של התמלוגים זה חוזר אליהם, והם יממנו את הקולנוע.

אופיר אקוניס: אני הודעתי שאני עומד לברר את עמדת שר האוצר.

אופיר אקוניס: שמעתי את עמדת המשרד, ואני אשמע את עמדת שר האוצר, ונהיה יותר חכמים.

אופיר אקוניס: לרגע זה המשרד מתנגד.

אופיר אקוניס: זאת העמדה, זה מה שהבנתי כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המשרד מתנגד לא רק לזה, הוא מתנגד באופן כללי.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: אני גם אמרתי קודם שלא תמיד עמדת השר היא עמדת המשרד, לא רק במשרד האוצר, אלא בכל משרדי הממשלה.

אופיר אקוניס: לפעמים יש חילוקי דעות.

אופיר אקוניס: רק השר קובע בסופו של דבר או כך המנהל התקין אומר.

אופיר אקוניס: בבקשה, חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הישיבה הזאת מאוד חשובה לי, אבל יצאתי לרגע כדי לעזור לאיליה טובבין שזקוק למח עצם, והיום יש כאן התרמה למענו בקומה הראשונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד אשמח אם חלק מהאנשים שנמצאים פה - -

אופיר אקוניס: נכון, אני גם צריך לעשות את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן ממש נקרעתי בין מה שאני רוצה לומר לבין זה שהייתי צריכה לרוץ כי אני התחלתי איתו את הקמפיין הזה, וזה מביא תוצאות, ואני גם מקווה שהוא יבריא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רציתי להגיד שיש דברים שהם הרבה יותר קשים מערוץ 10 ומערוץ 2.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה החיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני כבר אמרתי לא פעם, ואני אגיד את זה שוב ושוב, שמדינת ישראל לא יכולה לחייב את ערוץ 10 ואת ערוץ 2 – ואני בכוונה מדברת גם על ערוץ 2 כי אני מאמינה בעקרון השוויוניות – להפוך להיות טלוויזיה ממלכתית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שדורשים מהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן לא יכול להיות שמצד אחד אנחנו מבקשים מהם הרבה מאוד כסף עבור הפקות סוגה עלית, ומצד שני הם משלמים את דמי התמלוגים ואת דמי הזכיינות שנה אחרי שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ניסיתי לבדוק ונפגשתי עם כל הגורמים הבכירים בתקשורת במדינת ישראל – שכולם יושבים כאן, דרך אגב – והגענו למסקנה, אדוני היושב ראש, שכדי להוביל את התהליך הזה, הפתרון האידיאלי הוא לבטל את דמי התמלוגים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצדי הייתי גם מבטלת את דמי הזכיינים, אבל אני מבינה שאי אפשר לעשות את זה מכיוון שמועצת הרשות השנייה מושתתת על זה.

אופיר אקוניס: לא המועצה, כל הרשות השנייה.

נורית דאבוש: המועצה לא מושתתת על כלום.

אופיר אקוניס: נכון, כל הרשות.

נורית דאבוש: מחפשים אותה- - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז עוד יותר טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כך, יכול להיות שצריך לבטל לגמרי.

אופיר אקוניס: אז את מציעה למחוק גם את דמי הזיכיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך, לדעתי, להעביר את הכסף הזה ליצירה ודרך זה גם ללכת לעקרון השוויוניות בין ערוץ 2 לבין ערוץ 10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יכול להיות שכולם נתנו – גם ערוץ 2 נתן, גם ערוץ 10 נתן, ורק המדינה לא נותנת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: המדינה זה האוצר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האוצר צריך להרים את הכפפה הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שהוא עשה עם הסלולר שיש בו לא פחות תוכן מטלוויזיה, ומשום מה ביטלו להם, והם הרוויחו מיליונים או מיליארדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אין שום סיבה שלא יבטלו את זה לערוץ 2 ולערוץ 10, ובמקביל, אדוני היושב ראש, אנחנו חייבים לראות איך אנחנו חושבים להקים טלוויזיה ממלכתית חזקה כי כל הדרישות שיש לנו מטלוויזיה מסחרית יעברו למקום שיש, ואנחנו נדרוש מהטלוויזיה המסחרית לא חוקי "תעשה", אלא חוקי "אל תעשה".

אופיר אקוניס: בכמה כסף המדינה צריכה לעזור למפעל "תפרון" ולמפעל "גיבור סברינה" ולמפעלים אחרים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הייתי יודעת שהמדינה לוקחת את הכסף מערוץ 2 ומעבירה את הכסף הזה עכשיו ל"גיבור סברינה" ולעוד מפעלים, יכול להיות שהייתי שותקת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני בטוחה שזה לא ככה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודיע שאנחנו נפסיק את הדיון הזה לרבע שעה.

אופיר אקוניס: תחשבו בנפרד על הסעיף הזה יחד עם מר ורשבסקי והיועצים המשפטיים של חברת ישראל 10.

אופיר אקוניס: אנחנו נכנס את הדיון בעוד רבע שעה, ואני מאוד מקווה שנמצא פתרון לדבר הזה.

אופיר אקוניס: אחרי שנחזור מההפסקה נחשוב על רעיון יצירתי.

אופיר אקוניס: (הפסקה – רבע שעה)

אופיר אקוניס: רבותיי, אני מחדש את הישיבה, ואני מצפה לתשובות- -

קריאה: מי משלם?

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: עדן, הגעתם לאיזשהו רעיון שאתם רוצים לשתף אותנו?

אופיר אקוניס: או אולי האוצר, מר מסינג?

אופיר אקוניס: אני ביקשתי לדבר עם שר האוצר, והוא בתוך דיון עכשיו.

אופיר אקוניס: הוא יחזור מיד כשהוא יתפנה.

אורן משה: אני וידאתי את עמדת שר האוצר, והיא לא שונה מהעמדה שהצגתי בוועדה.

אופיר אקוניס: שר האוצר מתנגד להפחתת התמלוגים ודמי הזיכיון.

אופיר אקוניס: אנחנו מודים לך על העדכון.

אופיר אקוניס: אני עוד לא דיברתי איתו, ואני מניח שאני אשמע את אותה תשובה.

אופיר אקוניס: מנכ"ל משרד התקשורת, בבקשה.

עדן בר טל: עו"ד דרור שטרום רוצה- -

אופיר אקוניס: אבל מה קורה מבחינתכם?

אופיר אקוניס: המצב הוא כעת שגם שר התקשורת וגם שר האוצר הצביעו בעד ההצעה שעומדת על שולחננו.

אופיר אקוניס: האם שר התקשורת משנה את עמדתו ובא עם מתווה אחר?

אופיר אקוניס: כי אנחנו יכולים להחזיר את זה לממשלה.

אופיר אקוניס: אני יכול לנעול את הישיבה עוד דקה ולהחזיר את זה לממשלה.

אופיר אקוניס: אני אודיע עוד היום לראש הממשלה ולשרים שהצעת החוק שממשלתו הגישה לי לא עומדת בשום צורה, יש עליה חילוקי דעות, ושיחזרו ויפתרו אותה ויקיימו בה שינוי.

אופיר אקוניס: אין לי בעיה, רק לעמוד בסד הזמנים של 27 בינואר.

עדן בר טל: זאת בעיה, צריך לזכור את זה.

אופיר אקוניס: ברור.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד לכם שהפקעתי שעות בלוח הזמנים שלי לעניין הזה.

אופיר אקוניס: יש עוד משרדים שמבקשים ממני לעסוק בעניינים לא פחות חשובים כמו משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד החקלאות, משרד התיירות, משרד התחבורה, משרד התשתיות.

אופיר אקוניס: אני מפקיע את הזמן לעניין הזה, ואני מגיע לכאן, ואין פה פתרון.

אופיר אקוניס: עדן, תציג את עמדת משרד התקשורת.

אופיר אקוניס: אנחנו ננסה להבין מה קורה כאן, ואם לא נבין אני אסגור את הישיבה.

עדן בר טל: תחת הנחת המוצא שלא מוותרים על יצירה, השאלה מי משלם 20 מיליון שקל – כבר ראינו שיש מקור תקציבי לזה.

עדן בר טל: החור שקיים הוא בנושא אי הוודאות שמול ערוץ 10 לגבי קרן הקולנוע או המקור הכספי שבו הם יצטרכו לעשות שימוש כדי לעמוד בחוב העבר של 20 מיליון שקל.

עדן בר טל: מבחינת האוצר, ממה שהבנתי בחוץ – וכל אחד מפנה אל האחר – ערוץ 10 יעשה שימוש בכסף, והבעיה היחידה היא חוסר ההכרה של הרשות השנייה בהוצאה שתהיה לאותם סרטים לטובתו של הזכיין.

אתי בנדלר: אני לא הבנתי.

אופיר אקוניס: גם אני לא.

עדן בר טל: אני אסביר שוב.

עדן בר טל: אורן, אתה רוצה להגיד את זה?

אופיר אקוניס: לא, אתה.

עדן בר טל: ממה שהבנתי מאורן, ברגע שהם העמידו את הקרן מבחינתם, הם סיימו את מלאכתם.

עדן בר טל: לכאורה זה נכון, אבל אני לא רוצה שנטעה את עצמנו: אז הבעיה תהיה במה יכולה הרשות השנייה להכיר כהוצאה לסרטים חדשים.

עדן בר טל: היות שהעקרונות של הקרן יהיו כאלה שלא יאפשרו למועצת הרשות השנייה להכיר במאה אחוז מההוצאה, כי חלקה יבוא ממקורות של האוצר- -

אסף אמיר: זה קדימה.

אסף אמיר: כמו תזרים מזומנים.

אסף אמיר: זה קדימה, ואת הכסף עכשיו- - -

עדן בר טל: השאלה היא קצת יותר פורמלית: למי עובר הכסף מהאוצר?

עדן בר טל: הוא עובר ישירות למפיקים.

אסף אמיר: הוא לא יעבור בחיים למפיקים.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: לא יעבור למפיקים, לא יעבור מפה ושם, לא יגיע מכלום.

אופיר אקוניס: יש פה סכום שאף אחד לא מתכוון לעסוק בו.

אופיר אקוניס: יש כאן חוק עם מספר, ואף אחד לא מוכן לעמוד בדבר הזה.

אסי מסינג: ההצעה מאוד ברורה.

אופיר אקוניס: ההצעה היא מאוד ברורה, ואני חוזר ואומר שהממשלה אישרה את מה שכתוב כאן.

נגה רובינשטיין: נכון, אנחנו עומדים מאחורי הצעת החוק הזאת.

אופיר אקוניס: אבל ערוץ 10 אומר שהוא לא יוכל לעמוד בזה.

נגה רובינשטיין: בסדר, לא כל חוק חייב להיעשות בהסכמה.

אופיר אקוניס: עדן, בבקשה.

עדן בר טל: קודם כול להערה של המפיקים.

עדן בר טל: מדובר על דרך תווך שצריך להיקבע, לא על העברה ישירה ליוצר או למפיק.

עדן בר טל: אבל עדיין התווך הזה איננו זכיין.

עדן בר טל: בהיותו גורם אחר שאיננו זכיין, למועצת הרשות השנייה יש, כנראה, קושי להכיר בזה.

עדן בר טל: צריך לשאול אותם.

יוסי ורשבסקי: עדן, אתה מטעה, אין בעיה של הכרה.

אופיר אקוניס: יוסי, סליחה, נמקד את זה.

אופיר אקוניס: חברת ישראל 10 תגיד לנו עכשיו, האם היא יכולה או לא יכולה לעמוד בסכום הזה.

אופיר אקוניס: אם היא לא יכולה, והמדינה אומרת שהיא לא נותנת מסיבותיה המאקרו-כלכליות – אנחנו פה, עם כל הכבוד, לא במשא ומתן עסקי, אנחנו בכנסת.

אופיר אקוניס: אנחנו מתכוונים לחוקק חוק, אנחנו לא יכולים לחוקק חוק לפי מה שאני לומד מהישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: לכן יוסי, אתה יכול לעמוד או לא יכול לעמוד בזה?

יוסי ורשבסקי: לא.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.

אופיר אקוניס: תמצאו את הפתרון בממשלה.