הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 31, 2009-11-17 13:00

אורי מקלב: שלום לכולם.

אורי מקלב: אנחנו יודעים ששליש מילדי ישראל נמצאים מתחת לקו העוני.

אורי מקלב: יחד עם זאת אנחנו גם כן נמצאים בצל של דוח העוני של הביטוח הלאומי שהתפרסם לפני כמה ימים שבו הובאו נתוני העוני בישראל היום.

אורי מקלב: הנתונים לא היו כל כך מעודדים.

אורי מקלב: כל אדם רביעי בישראל הוא מתחת לקו העוני.

אורי מקלב: כל ילד שלישי בישראל, שליש מילדי ישראל נמצאים בתוך קו העוני.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את המשמעות.

אורי מקלב: זה לא רק מספרים.

אורי מקלב: מדובר על אנשים, על משפחות שלא יכולים לגמור את החודש, לא יכולים לכלכל את משפחתם כראוי.

אורי מקלב: הם מתקשים בתשלום החשמל, מים, חימום בחורף, תרופות, תזונה בריאה לילדים.

אורי מקלב: יודעים שילד שבתוך קו העוני כאשר הוא מתקשה בלימודים והוא צריך חיזוק זה בא לידי ביטוי.

אורי מקלב: פערים נוצרים בעקבות כך.

אורי מקלב: דוח העוני מציין את הפערים בישראל.

אורי מקלב: באותה כיתה יכולים לשבת ילדים שיש להם את האפשרות ולחלקם אין את האפשרות.

אורי מקלב: התופעות וההשלכות הן ברורות מאוד.

אורי מקלב: נתון מעניין שדנו בוועדה הקודמת שלנו.

אורי מקלב: דנו בתופעת ההשמנה בקרב בני הנוער.

אורי מקלב: לתומי חשבתי שאם יש השמנה זה בא מתוך אכילת יתר, מתוך שפע.

אורי מקלב: כמו בארצות הברית.

אורי מקלב: אבל הנתון הוא הפוך.

אורי מקלב: הנתון אומר שכמה שהרמה הסוציו-אקונומית יותר נמוכה כך התופעה של ההשמנה יותר גבוהה וזה בעקבות תזונה לא בריאה ולא מזינה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים מה המשמעות שילדים אפילו לא מבקשים דברים מהוריהם כי הם יודעים שהוריהם לא יכולים למלא את משאלתם.

אורי מקלב: הדוח הוא מ-2008.

אורי מקלב: אמנם בתחילת 2008 המצב היה יותר טוב אבל במחצית 2008 המצב התדרדר.

אורי מקלב: יש חלק גדול מאזרחי המדינה שחוששים שם ייכנסו לתוך קו העוני בעקבות המצב הכלכלי שלא משתפר.

אורי מקלב: הקיצוצים בתקציב ישפיעו על המשפחות החלשות יותר.

אורי מקלב: היטל הבצורת למשל.

אורי מקלב: אנחנו חייבים לפעול בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו מצווים גם בחסד וגם לעזור לעני.

אורי מקלב: זה ברור לכולם.

אורי מקלב: אנחנו מדברים מעבר לזה.

אורי מקלב: יש כאן הפן החברתי.

אורי מקלב: הבסיס לחברה זו עזרה הדדית.

אורי מקלב: מה שמופיע אצלנו בתורה, את קרבנות הציבור שהיו מקריבים כל יום לא היו מקריבים מהכסף ומהזהב של העשירים.

אורי מקלב: היו מקריבים ממחצית השקל שנותן כל אחד.

אורי מקלב: גם העשיר לא יכל להרבות.

אורי מקלב: היסוד של ציבור שכולם יכולים לתת.

אורי מקלב: החלק המוסרי בעניין הזה הוא ברור.

אורי מקלב: לפי דוח הבינלאומי, ישראל במקום הראשון בעולם המערבי בעוני והוא גבוה אף מתורכיה ומקסיקו בשיעור העוני.

אורי מקלב: זה לא מחמיא.

אורי מקלב: תעודת עניות.

אורי מקלב: אף אחד לא מתגאה בעניין ואף אחד לא מתכחש לעניין.

אורי מקלב: גם ראש הממשלה וגם שר האוצר לא מתעלמים מכך.

אורי מקלב: גם השרים הממונים על המשרדים בעיקר שר הרווחה מתריעים על כך.

אורי מקלב: ראוי לציון שר הרווחה מתריע שרפורמת המים תשפיע באופן ישיר על הציבור החלש בישראל.

אורי מקלב: אנחנו גם רוצים לציין את הצד היפה.

אורי מקלב: אמנם זו לא תכלית הדיון שלנו אבל אנחנו בצורה עקיפה נשמע מה שנעשה בתחום הזה.

אורי מקלב: מעבר לתקציב הממשלתי מי שפועל אלה הן העמותות העוזרות למשפחות הנזקקות.

אורי מקלב: סוגי העזרה הם רבים.

אורי מקלב: אין מה לאכול זה דבר אחד.

אורי מקלב: יש משפחות שמחלקות את הלבן לשני ילדים, את הביצה לשניים.

אורי מקלב: העזרה היא מגוונת מאד, זה גם באוכל,גם בשיניים, גם בתרופות, גם בלימודים.

אורי מקלב: יש מגוון.

אורי מקלב: הדוח הבינלאומי לא התייחס לדבר מסוים, אין לי ספק שאנחנו במקום ראשון בעזרה.

אורי מקלב: זה ללא תקדים באף מקום.

אורי מקלב: באים ללמוד אצלנו מעמותות שונות איך הן פועלות בכל המישורים.

אורי מקלב: ראוי לציין את זה גם ביום העוני הבינלאומי.

אורי מקלב: תקציבי העזרה בתקציבי הממשלה הם חלק נכבד מאוד בנושאים שונים.

אורי מקלב: בחינוך, בטכנולוגיה.

אורי מקלב: בסופו של דבר תכליתה של המדינה שהציבור שגר בה יוכל לגור בה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שתהיה תעשייה ויצוא לתכלית הזאת שלאזרחים יהיו חיים טובים והם יוכלו להתפרנס בכבוד.

אורי מקלב: הדבר האחרון, העמותות פועלות בעזרת הממשלה.

אורי מקלב: מכיוון שבאופן מעשי לא פועלת ישירות מול האזרחים אלא עובדת דרך רשויות מקומיות, קונה שירותים.

אורי מקלב: קשה לתת שירות ישיר למיליונים.

אורי מקלב: המדינה מחויבת גם להרבה קריטריונים.

אורי מקלב: אז היא לא יכולה בחלק מהדברים, תמיד יש אנשים שיוצאים מהמסגרת.

אורי מקלב: העמותה רואה את הפרט.

אורי מקלב: היא מפוזרת בפרישה ארצית.

אורי מקלב: היא שמה לב למשפחה הענייה.

אורי מקלב: אנחנו נעשה סבב שמות.

אורי מקלב: כל אחד שמדבר יגיד את שמו ויגיד את שם העמותה שהוא מייצג.

אורי מקלב: לפני כן אני אציג את חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ’ שבאה להשתתף איתנו.

אורי מקלב: אם תרצי להגיד כמה דברים בהתחלה או בסוף אנחנו נאפשר לך.

ניסים כהן: ניסים כהן, מנכ"ל עמותת ברכת מרגלית שממוקמת בשלומי.

ניסים כהן: יש פרויקטים שהעמותה מקיימת באזור קו העימות, שלומי, מעלה יוסף, מעלות.

ניסים כהן: יש פרויקטים אחרים, כמו פסח, פרויקט ילקוטים וראש השנה שאנחנו עושים בכל הארץ.

ניסים כהן: אנחנו מגיעים עד ערד.

אורי מקלב: אתם מקבלים תמיכה ממשלתית?

ניסים כהן: אנחנו מקבלים תמיכה ממשלתית בפסח, לפעמים גם בילקוטים.

שלומית אבינח: מה הקשיים?

ניסים כהן: הקשיים שלנו, כל פרויקט שאנחנו מקיימים, אנחנו צריכים להגיש דיווחים מעורך דין, מרואה חשבון, ועוד כמה נספחים.

ניסים כהן: הדברים האלו עולים לעמותה כסף.

ניסים כהן: אנחנו משתדלים להשיג את הכול דרך תרומות, גם את שכר עורך הדין וגם את שכר רואה החשבון.

ניסים כהן: אבל כל זה מתבטא בכסף.

ניסים כהן: במקום שאני אתן לרואה חשבון כסף או לעורך דין אני יכול לתת את זה למשפחה.

אורי מקלב: מה ההיקף הכספי שלכם?

ניסים כהן: בפסח סדר גודל של 6 מיליון שקל.

ניסים כהן: רק פסח.

ניסים כהן: אנחנו מחלקים 30 אלף מנות.

ניסים כהן: יש לנו קו ייצור חשמלי, סרט נע.

ניסים כהן: מספר חברות שותפות לזה.

ניסים כהן: הארגז שאנחנו נותנים למשפחה שוויו בסביבות 400 שקל.

ניסים כהן: אנחנו עובדים עם לשכות הרווחה בארץ.

ניסים כהן: מהן כמעט 8000 אלה משפחות של ניצולי שואה.

ניסים כהן: רק בחודש האחרון סיימתי לשלם את פסח.

אורי מקלב: מה מידת ההשתתפות בסל?

ניסים כהן: אני לא כל כך מכיר את הסכומים כי מי שמטפל בזה זו הגזברית שלנו ועוד מישהו בעמותה.

ניסים כהן: לא הרבה.

ניסים כהן: אם אין גופים אחרים שעוזרים אנחנו בבעיה.

ניסים כהן: השנה היתה לנו בעיה קשה מאוד כי רק בנובמבר, לקראת סוף אוקטובר הצלחתי לסיים את התשלום האחרון של פסח.

ניסים כהן: זה היה מאוד מאוד קשה.

ניסים כהן: ספקים לא רוצים לחכות יותר.

ניסים כהן: אותו דבר ניצולי שואה.

ניסים כהן: אתה בעצם צריך להביא הון מהבית.

ניסים כהן: כסף מהבית כדי להשקיע בפרויקטים שאתה מוציא לקהילה.

אורי מקלב: אנחנו אולי ניתן למשרד הרווחה.

אורי מקלב: אני מבין שיש שלושה פרויקטים.

אורי מקלב: יש פרויקט שנקרא מפעל ההזנה.

אורי מקלב: יש קמחא דפסחא ויש פרויקט סלי מזון.

אורי מקלב: אני לא יודע אם העמותות ידעו לסווג את העזרה שלהן.

אורי מקלב: כי מהנתונים שאני קיבלתי פה, לא ראיתי את ניסים כהן בכלל ברשימה.

אורי מקלב: יכול להיות שהוא נמצא ברשימות אחרות.

אורי מקלב: למשל קמחא דפסחא אני לא רואה את העמותה שלו.

אורי מקלב: זה לא נמצא לפני.

אורי מקלב: רק מפעלי מזון ומסגרת ההזנה.

אורי מקלב: לכן זה חשוב שנשמע את משרד הרווחה.

אורי מקלב: רק תציגי את עצמך.

יוכי אילוז: יוכי אילוז, מנהלת מחלקת העזבונות במשרד הרווחה.

יוכי אילוז: אנחנו מתקצבים שלושה פרויקטים.

יוכי אילוז: המקור התקציבי של הפרויקטים הוא מקרן העיזבונות כאשר אנחנו מדברים על מסגרות הזנה וסלי מזון בקמחא דפסחא, כאשר לקמחא דפסחא אנחנו מקבלים השתתפות של המדינה, של האוצר וקופות הצדקה של המקומות הקדושים של משרד התיירות.

יוכי אילוז: אחת לשנה אנחנו מוציאים פרסום על הבקשה לתמיכה ועמותות שעומדות במבחני התמיכה יכולות להיות מאושרות על ידינו.

יוכי אילוז: כמובן כפוף לכל הדיווחים.

יוכי אילוז: בנושא של סלי מזון, מנות חמות, וקמחא דפסחא להערכתנו לפי הנתונים שיש בידי מדובר בסיוע ל-2 מיליון תושבים נזקקים שזה כולל ילדים, כאשר ההשתתפות של המשרד לסל מזון היא 37 שקלים, לקמחא דפסחא כ-40 שקלים ולמנה חמה בבית תמחוי 2.20 שקלים.

יוכי אילוז: התקציב הוא חד פעמי.

יוכי אילוז: הוא כמובן קטן ולא מספיק אבל הנושא של מקורות התקציב כמובן לא תלוי בנו.

יוכי אילוז: באשר התמיכה בבית תמחוי אנחנו מדברים על בית תבשיל שמוציא לפחות 50 מנות יומיות כאשר הרכב המזון הוא על פי מבחני התמיכה שלנו שהוא מכיל את כל אבות המזון הבסיסיים, והוא מחזיק בידו תעודת כשרות ורישיון עסק.

אורי מקלב: מה העלות של המנה?

יוכי אילוז: אנחנו מעריכים שהמנה עולה בין 12 ל-15 שקלים שזה כולל את הכול.

יוכי אילוז: כמובן שהעמותות מדווחות גם על שווי תרומות.

יוכי אילוז: הן לא רוכשות את כל המזון על ידי העמותה.

יוכי אילוז: יחד עם זה ברור שהתקציב הוא תקציב די זעום.

יוכי אילוז: לנושא של קמחא דפסחא השנה היתה תוספת תקציבית בסך 6 מיליון שקלים לתקציב שלנו שהיה 2.5 שקלים ומהמקור של העיזבונות היה לנו 1.3 מיליון שקלים כאשר כל הפרויקט היה בערך כ-10 מיליון שקלים ואותם אנחנו חילקנו ל-54 עמותות.

יוכי אילוז: עלות הסל, ההשתתפות שלנו היהת כ-40 שקלים כשאנחנו דורשים שערך הסל לא יפחת מ-150 שקל מזון נטו.

יוכי אילוז: אני הבנתי גם מהמנכ"ל שהיה עוד פרויקט שלא קשור למחלקה שלנו שנעשה באמצעות קרן ידידות.

יוכי אילוז: היתה העברה של 18 מיליון שקלים ל-47 אלף משפחות נזקקות שמקבלות השלמת הכנסה.

יוכי אילוז: כל משפחה קיבלה 400 שקלים לחג הפסח.

יוכי אילוז: בנושא של ניצולי שואה.

יוכי אילוז: ישנה שותפות כבר משנת 2002 עם ה-claims מארצות הברית כשמייצגים אותם בארץ ועידת התביעות.

יוכי אילוז: אנחנו משתתפים בפעילות למנות חמות לניצולי שואה בסך של 2 מיליון דולר בשנה ועוד חצי מליון דולר לקמחא דפסחא.

יוכי אילוז: בנוגע למבחני התמיכה, כמובן אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד המשפטים.

יוכי אילוז: נמצא פה הנציג שלהם.

יוכי אילוז: הם באמת משתדלים לבוא לקראתנו במה שניתן על מנת גם להבטיח להעביר את התמיכות באופן מסודר לעמותות ולוודא שאכן הכספים הולכים לייעודם.

יוכי אילוז: חשוב לנו מאוד שיהיה איזשהו רף תחתון של עמותה שמחלקת לפחות 200 סלים בחודש, או 200 סלים לקמחא דפסחא שהיא בעצם עמותה הכי קטנה מבחינתנו.

יוכי אילוז: בנושא של הקלות על עמותות לשנים הבאות.

יוכי אילוז: אנחנו ישבנו עם משרד המשפטים בעקבות פניה של עמותה שפנתה לשר וביקשה להחיל את הנושא של מוצרי ניקיון וכל מיני מוצרים בסיסיים מלבד מזון בערך הסל.

יוכי אילוז: כאשר אנחנו היינו מבצעים את התשלומים היינו צריכים להפחית את כל המוצרים שאינם מזון.

יוכי אילוז: לעיתים היינו צריכים להוריד מהתקציב שהוקצב לעמותה.

יוכי אילוז: השנה אנחנו שינינו את הנושא הזה.

יוכי אילוז: אני מקווה שזה יעבור.

יוכי אילוז: זה כרגע נמצא בשלב פרסום ואני מקווה שהנושא הזה גם יקל על עמותות שקונות ורוכשות עבור הנזקקים גם מוצרים שאינם מזון.

יוכי אילוז: אנחנו מדברים על 10 מוצרים בסיסיים של חומרי ניקיון למטבח, טיטולים , מטרנות, וכאלה שהם לא היו נכללים בסל המזון הבסיסי שדרשנו מהעמותות.

אורי מקלב: הנושא של הנעלה, הלבשה, ספרי לימוד.

אורי מקלב: כל העמותות שעוזרות בנושאים האלה הן לא נכנסות לקריטריונים של עזרה?

יוכי אילוז: של סלי מזון לא אבל בקרן העיזבונות כן.

יוכי אילוז: המשרד באמצעות קרן עיזבונות המדינה במשרד המשפטים מתקצב עמותות שמסייעות לנזקקים בכל התחומים.

יוכי אילוז: כמובן שזה לא גובל בכפל תמיכות מהמשרד.

יוכי אילוז: לא עמותות שמנהלות פנימיות וכדומה לנוער בסיכון.

יוכי אילוז: עמותות שעובדות עם הקהילה אנחנו מתקצבים אותן באמצעות קרן העיזבונות ואנחנו הגוף הממליץ בעצם לשאר התחומים, ושם באמת יש כסף הרבה יותר גדול.

אורי מקלב: זאת אומרת כל מי שפועל ולא בתחום המזון לא יכול בכלל להיכנס לקריטריונים שלכם.

אורי מקלב: אני מכיר עמותה שמחלקת נעליים בהיקפים של מיליונים, כאלה שמחלקים לבוש, נותנים שוברים ללבוש, כאלה שעוזרים בספרי לימוד, בכלי כתיבה, כאלה שנותנים עזרה בלימודים, כאלה שמסייעים בטיפולי שיניים.

אורי מקלב: סוג של עמותות לא יכול להשתלב בכלל גם לא בתמיכה של כספי עיזבונות?

יוכי אילוז: מכספי עיזבונות כן, אבל לא בתמיכה של הנושא של המזון.

אורי מקלב: סך הכול מה הוא התקציב של כספי עיזבונות?

יוכי אילוז: השנה כ-35 מיליון שקלים אישרו לנו.

יוכי אילוז: אנחנו ממתינים לפרוטוקול הסופי של השופט שיתקבל בחודש הבא.

אורי מקלב: אני אשאל את השאלה הזאת את כולם.

אורי מקלב: האם יש לכם סיכום של התקציב?

אורי מקלב: עמותות שכן נתמכות על ידיכם מה ההיקף התקציבי שלהן?

אורי מקלב: אם אנחנו מחברים את התקציב של העמותות שכן עמדו בקריטריונים באיזה היקפים הן נתמכים?

יוכי אילוז: בנושא של מזון העזרה היא מאוד סמלית.

אורי מקלב: מהמכתבים שהגיעו אלינו אנשים טוענים שזה פחות מאחוז אחד מסך תקציבם.

יוכי אילוז: זה סדר הגודל.

יוכי אילוז: זה נובע ממגבלות התקציב שלנו.

יוכי אילוז: כמובן ההנהלה של המשרד פועלת להגדיל את סכום הסיוע בנושא מזון.

יוכי אילוז: המנכ"ל נחום איצקוביץ עמד בראש ועדה לביטחון תזונתי שהגישה את המלצותיה לראש הממשלה אשר קיבלה רק חלק מהן.

יוכי אילוז: כרגע ישנה פעולה לקראת השנה הבאה להבטיח את הנושא של הביטחון התזונתי בסכום של כמה מיליוני שקלים.

יוכי אילוז: הנושא כרגע בגיבוש.

יוכי אילוז: סדר גודל של אחוז הוא בהחלט סדר הגודל.

אורי מקלב: ואני מבין שהמשרד לא מרוצה.

יוכי אילוז: בוודאי.

יוכי אילוז: יש לדעתי כמה סיבות.

יוכי אילוז: היה שינוי בכללי הוועדה הציבורית של משרד המשפטים של ועדת העיזבונות, היה סעיף שהמשרד מקבל 10% מכלל כספי העיזבונות לנושא מזון.

יוכי אילוז: הם הורידו את זה ל-10% מנושאי רווחה ולא יותר מ-4 מיליון שקל.

יוכי אילוז: היה להם פעם איזה תקציב של עשרות מיליונים שהם קיבלו.

יוכי אילוז: כנראה הם חששו להעביר את זה אלינו.

יוכי אילוז: הנושא של כללי הוועדה הציבורית זה באחריות משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה.

יוכי אילוז: כל ההתנהלות של הוועדה.

יוכי אילוז: מכלל כספי עיזבונות המדינה היינו מקבלים תמיד 10%.

יוכי אילוז: היתה איזו שנה שהמדינה קיבלה כמה עשרות מיליוני שקלים ואז נוצר מצב שהם צריכים להעביר אלי 10%.

יוכי אילוז: מאן דהוא שינה את הכללים.

יוכי אילוז: זה היה יוצא הרבה.

יוכי אילוז: אז הורידו את זה ל-10% מכספי הרווחה ולא יותר מ-4 מיליון שקלים.

יוכי אילוז: זאת אומרת שהתקציב לנושא מזון מעיזבונות 4 מיליון שקלים.

יוכי אילוז: מחלקים את זה ל-3.

יוכי אילוז: לקמחא דפסחא, שלי מזון ובתי תמחוי.

יוכי אילוז: זה 1.33 לכל פרויקט.

אורי מקלב: עמותה נותנת שוברים לקנייה.

אורי מקלב: 150 שקל או 200 שקל.

אורי מקלב: זה לא מכספי העיזבונות.

אורי מקלב: רק לאלה שמחלקים מזון בפועל.

אורי מקלב: לחלק מזון זה עלות.

אורי מקלב: לחלק שוברים העלות היא הרבה יותר נמוכה.

קריאה: זה גם פחות משפיל.

אורי מקלב: זה גם פחות משפיל.

אורי מקלב: את צודקת מאוד בחלק הזה של הנתינה בעין יפה בצורה מכובדת בהחלט.

אורי מקלב: זה גם יותר מוסתר.

אורי מקלב: אני אעבור למר ברקוביץ הדובר הבא.

אורי מקלב: את מי אתה מייצג אני לא יודע.

יצחק ברקוביץ: מפעל חיים, מאיר פנים, הכוח לתת.

יצחק ברקוביץ: אנחנו למעשה עושים כ-4 פרויקטים עיקריים.

יצחק ברקוביץ: מאיר פנים זו רשת של מסעדות, כ-14 בכל חלקי הארץ, מהצפון לדרום.

יצחק ברקוביץ: אנחנו מחלקים 4000 ארוחות מדי יום במסעדות.

יצחק ברקוביץ: הן במסעדה והן שאנחנו מוצאים החוצה.

יצחק ברקוביץ: הנהנים הם, בין היתר יש לנו גם ניצולי שואה שאנחנו מספקים להם ארוחות הן במסעדה והן שולחים אליהם הביתה.

יצחק ברקוביץ: "הכוח לתת" זה מחסני ציוד, 8 ברחבי הארץ.

יצחק ברקוביץ: למעשה מיועד לאנשים שזקוקים לציוד ביתי, מקררים, כל הציוד הביתי שאנשים זקוקים לו ואין להם את האפשרות לקנות אותו.

יצחק ברקוביץ: הם מופנים אלינו על ידי לשכות הרווחה ברחבי הארץ, מגיעים למחסן, בוחרים את הציוד שהם צריכים ואנחנו מובילים את זה אליהם הביתה.

אורי מקלב: אתם גם מתקנים ומשפצים?

יצחק ברקוביץ: בוודאי ובוודאי.

אורי מקלב: באיזה היקפים התקציב שלכם?

יצחק ברקוביץ: התקציב שלנו הוא 40 מיליון שקל בסך הכול כאשר סכום די נכבד מזה, מדובר בשווה כסף.

יצחק ברקוביץ: כיוון שהם מקבלים מוצרי מזון בתרומה וגם הנושא של הציוד הביתי הם מקבלים אותו כתרומה.

יצחק ברקוביץ: יש לנו 6 משאיות.

יצחק ברקוביץ: אנחנו פרושים בכל הארץ.

יצחק ברקוביץ: יש לנו סניפים בחצור הגלילית, צפת, טבריה, עכו, אור עקיבא.

אורי מקלב: מה היקף התמיכה ממשרדי הממשלה?

יצחק ברקוביץ: העיקר אנחנו מקבלים מועידת העיזבונות לניצולי שואה.

יצחק ברקוביץ: זה התקציב העיקרי שאנחנו נהנים ממנו דרך משרדי הממשלה.

יצחק ברקוביץ: כמדומני שהשנה לא השתתפנו בסלי מזון בקמחא דפסחא.

אורי מקלב: למה לא השתתפתם?

יצחק ברקוביץ: השנה לא עשינו.

יצחק ברקוביץ: רק ברשותך, מה שכן עשינו השנה, אנחנו עושים את זה כבר כמה שנים אבל השנה בצורה מאוד רחבה זה כרטיסי מזון שחילקנו דרך 32 מועצות, עיריות, דרך לשכות הרווחה.

יצחק ברקוביץ: העברנו להם כרטיסי מזון ואת כרטיסי המזון הם חילקו לפי איך שהם הבינו באותה רשות.

יצחק ברקוביץ: כרטיסי המזון היו בערך של 250 שקל לכל כרטיס מזון.

יצחק ברקוביץ: זה היה בראש השנה האחרון ברשתות המזון.

יצחק ברקוביץ: אדם הלך עם כרטיס המזון הזה.

יצחק ברקוביץ: יכול היה לרכוש מוצרים מה שרצה.

יצחק ברקוביץ: מלבד סיגריות ומשקאות חריפים.

יצחק ברקוביץ: מאיר פנים.

אורי מקלב: אתה יכול לציין את הקושי שבו אתם נתקלים?

יצחק ברקוביץ: אם יש קושי נאמר סכום התמיכה הוא מועט.

יצחק ברקוביץ: בשנים האחרונות קשה יותר לאסוף תרומות בגלל המצב הכלכלי הקשה בארץ.

יצחק ברקוביץ: בסך הכול הארגון שלנו מסייע בתקציב באמת גדול וענק אפילו.

יצחק ברקוביץ: לכן קשה לנו.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אנחנו נעבור לארגון נכי ישראל.

אורי מקלב: שלמה נקוה, היושב ראש.

שלמה נקוה: שלום לך אדוני היושב ראש.

שלמה נקוה: שמי שלמה נקוה.

שלמה נקוה: אני יושב ראש ארגון נכי ישראל, עמותה שהוקמה לפני 12 שנה.

שלמה נקוה: למעשה העמותה קמה כדי ליצור שוויון בין הנכים לחברה ולסלול דרך ל-700 אלף נכים כדי שישתלבו בחברה.

שלמה נקוה: במהלך השנים האלה גילינו אלפי משפחות שחיות בתת תזונה.

שלמה נקוה: נכים שגרים במקומות שלא הייתי קורא לזה בתים, מוזנחים.

שלמה נקוה: באמת אין אף יד שבאה לחבק או לעזור.

שלמה נקוה: מבין כל עשרות אלפים האלה יש לנו 4000 משפחות שאיתם אנחנו עובדים יום יום, שבוע שבוע, מספקים להם מזון, ציוד בתי ספר, יעוץ משפטי חינם, כל דבר בירוקרטי שעומד נגדם כל הארגון עומד לרשותם.

שלמה נקוה: אנחנו 43 חברים מתנדבים בארגון.

שלמה נקוה: מאות מתנדבים פזורים בארץ.

שלמה נקוה: אני בא לפה ושומע את הוועדה לפניות הציבור, המאבק בעוני.

שלמה נקוה: אני חושב שמשרדי הממשלה נאבקים בנו, לא בעוני.

שלמה נקוה: הם נאבקים בעמותות.

שלמה נקוה: השבוע נפגשנו עם גברת יוכי אילוז שבאמת עשתה הכול להגיע ולתת לנו את החומר.

שלמה נקוה: באמת על כך מגיעה לה תודה.

שלמה נקוה: אבל נתנו לנו חומר כאילו אנחנו באים לבנות מדינה חדשה.

שלמה נקוה: המדינה צריכה לעזור לנו.

שלמה נקוה: ההשתתפות של הרווחה 10 שקלי, סל מזון לכלב עולה מאה שקל.

שלמה נקוה: איך קוראים לזה סל מזון לחג?

שלמה נקוה: מי עושה סל מזון במאה שקל?

שלמה נקוה: איזו משפחה מתקיימת מ-70 שקל או מאה שקל או מאתיים שקל?

שלמה נקוה: משפחה עם 3 או 4 ילדים.

שלמה נקוה: המדינה הזאת צריכה לעשות מהלך ואני רוצה מאוד לקוות שהדברים האלה יפלו על אוזניים קשובות.

שלמה נקוה: אני לא רואה פה למשל משפחה אחת מהמשפחות שאנחנו מטפלים בהן.

שלמה נקוה: לא פעם אמרתי לאנשים, לכל העמותות, בואו נעצור חודש אחד את חלוקת המזון.

שלמה נקוה: בואו ניקח את הקטסטרופה הזאת, נביא אותה לכנסת.

שלמה נקוה: לא יכול להיות שאנחנו נגן בגופנו על משרדי הממשלה שמבזבזים מיליונים בסלונים ובאוויר ובמוטלים ובבתי מלון ואנחנו המסכנים שלנו שזועקים השמיימה אין להם פה ואין להם מי שייצג אותם.

שלמה נקוה: אין להם פה לובי.

שלמה נקוה: אין להם אוכל.

שלמה נקוה: אין להם תרופות.

שלמה נקוה: אנשים בלי שיניים.

שלמה נקוה: אנשים אוכלים מבלי ללעוס.

שלמה נקוה: מה הרווחה?

שלמה נקוה: למה אתם קוראים לזה רווחה?

שלמה נקוה: איזו רווחה יש פה?

שלמה נקוה: יש פה עוני של ציבור ענק שזו פצצה מתקתקת.

שלמה נקוה: זה מחר יהיה בדלתות שלכם.

שלמה נקוה: העניים האלה הם פצצות מתקתקות.

שלמה נקוה: הם יכולים לעשות שלום עם החמאס.

שלמה נקוה: העניים זה דבר כואב.

שלמה נקוה: ילד שלא מקבל את התנאים שלו, הוא רואה מישהו שנועל נעלי אדידס ממקום אחר הוא מתגרה איתו סתם רק בשביל להרביץ לו, להגיד לו איך הגעת לדבר כזה?

שלמה נקוה: חייבים לתת לנו לעזור.

שלמה נקוה: תרדפו אחרי העמותות.

שלמה נקוה: אני לא אומר אחרי כל העמותות.

שלמה נקוה: אבל עמותה שקיימת 10 שנים, עמותה שעומדת בקריטריונים האלה, תרוצו לעזור לה.

שלמה נקוה: מה אנחנו באים?

שלמה נקוה: פגישות חודשים.

שלמה נקוה: טפסים שנים.

שלמה נקוה: ומה מקבלים?

שלמה נקוה: גרוש וחצי.

שלמה נקוה: כל יום אנחנו עומדים לבקש נדבות מהעשירים שיבואו לעזור לנו להאכיל פה רעבים.

שלמה נקוה: אנחנו צריכים שהרווחה תעזור לנו.

שלמה נקוה: אם למשל הסל מובנה שצריך להיות 100 גרם תפוח אדמה, חתיכת עוף.

שלמה נקוה: אם אין עוף אז אתה נפסלת.

שלמה נקוה: אז תפוח אדמה אני גם יודע מה זה רעב.

שלמה נקוה: אני גם ילד שאכלתי לחם וטבלתי אותו בשמן.

שלמה נקוה: אז מה שיש זה סל מזון.

שלמה נקוה: לא לפסול מזון שהגישה 4 מוצרים ואין לה גזר אז זה לא נחשב.

שלמה נקוה: אני אומר לכם, אנחנו מגישים בקשה.

שלמה נקוה: לא ימלאו את הבקשות שלנו, אנחנו נפנה לכל האגודות לעצור את חלוקת המזון ואת כל האנשים האלה היפים שפה והחברה הטובה שיושבת פה שיתנו לעניים להגיע לרחובות ויראו את הקטסטרופה שכאן החברים פה מונעים בגופם ובנפשם ונותנים את החיים שלהם למען המולדת שתיראה קצת יפה.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: רק תגיד לנו באיזה היקף לפני שחברת הכנסת שמאלו רוצה להוסיף בעניין הזה.

אורי מקלב: בכמה משפחות אתם מטפלים?

שלמה נקוה: אנחנו מטפלים בכל ציבור הנכים.

שלמה נקוה: אבל במקרה הזה של הדיון פה אנחנו מטפלים ב-4000 משפחות.

שלמה נקוה: חברת הכנסת שמאלוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת, יכול להיות שאני מדברת קצת לפני הזמן אבל אני חושבת שהבעיה היא הרבה יותר רחבה ממה שאנחנו מטפלים בה כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדינת רווחה מהי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת מה זה מדינת רווחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לנו ברחובות עניים בזכות אותם האנשים הנפלאים שעושים עבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה פעמים אנחנו שואלים איך מדינת ישראל עדיין מתקיימת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי אנחנו בכאוס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לנו המון בעיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל מקום שאנחנו נוגעים אדוני היושב ראש נוגע בנקודה, רקוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אנחנו מתקיימים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עדיין מדינת ישראל קיימת, זה בגלל האנשים האלה, בגלל העמותות שלוקחות על עצמן את האחריות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שואלת אם לא כדאי להתחיל דווקא מאיתנו, מכאן, מהוועדה הזאת, לבדוק את היחסיות של מה שהממשלה אמורה לעשות מול מה שעמותות אמורות לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עמותה אמורה להיות לעזר לממשלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שאני מרגישה כבר הרבה מאוד שנים ואני שמחה שהיום לי את האפשרות להגיד את זה גם, זה שהאחריות עברה לעמותות ולא מספיק שהאחריות עברה לעמותות, זה שאם אתם לא תעשו את העבודה שלכם כמו שצריך אז נו נו נו לכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה איזה טירוף שחייבים לעצור אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד אשמח אם אנחנו נוביל איתך את התהליך הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה מה זה מדינת רווחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה בכלל האם אני רוצה שהעמותות האלה יחלקו את המזון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך הגענו למצב שיותר ויותר אנשים דורשים מזון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואיך קמו כל בתי התמחוי האלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האחריות היא גם עלינו כחברי כנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה בעצם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש מי שמחלק מזון אז הם כבר יאכלו, וצריך להשאיר את האנשים האלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להגדיל את מספרם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מיליון, נהיה מליון 600 אלף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי זה גם הרבה יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא כולם מוכנים ללכת ולהיחשף ולהגיד שמצבם קשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה שאנחנו צריכים לטפל מה שנקרא אד הוק כרגע איך אנחנו עוזרים לעמותות שקיימות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל איפה בכלל האחריות של הממשלה ומה זה העמותות האלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לשים להם שטיח אדום.

אורי מקלב: זה מה שאנחנו עושים.

אורי מקלב: אנחנו שמים להם שטיח אדום וגם אנחנו רוצים לשמוע מה הבעיות שלהם.

אורי מקלב: שכל אחד יספר פה את הקשיים שלו כדי שאנחנו נגדיר את זה כדי שנדע איפה אנחנו יכולים לפעול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התחושה היא לא רק פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התחושה שולטת בכל הארץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצד אחד אנחנו נורא רוצים התנדבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל ברגע שמישהו מתחיל להתנדב אז זהו, האחריות עליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז למה שאנשים יתנדבו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם בסופו של דבר קורה מצב שהאחריות כולה נופלת על המתנדבים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על העמותות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה בקי יותר ממני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאן אנחנו צריכים להוביל את זה.

אורי מקלב: אנחנו באמת רואים שבמקום שהעמותות ישענו על המדינה זה קורה הפוך שהמדינה נשענת על העמותות.

אורי מקלב: המדינה גם מכבידה.

אורי מקלב: זה אנחנו רוצים לשמוע מהם איפה ההכבדה.

אורי מקלב: יש הרבה כאלה שגם לא מגישים בקשות ופועלים בלי העזרה של המדינה.

אורי מקלב: אין הצאר שווה בנזק המלך.

אורי מקלב: הם גם לא יכולים לעמוד בנטל כמו שכאן אמרו.

אורי מקלב: אנחנו נשמע את כולם וננסה לראות את כל התמונה.

אורי מקלב: גברתי את רוצה לדבר?

חגית נבו: שמי חגית נבו.

חגית נבו: אני מייצגת את ארגון "לתת".

חגית נבו: ארגון "לתת" הוא בעצם ארגון גג של 120 עמותות וארגונים שמחלקים מזון ברחבי הארץ.

חגית נבו: אנחנו מפעילים 3 בנקים אזוריים בצפון, במרכז ובדרום.

חגית נבו: פועלים ב-80 ישובים ומסייעים ביחד עם העמותות לקרוב ל-50 אלף משפחות בשנה על בסיס חודשי.

חגית נבו: היקף הגיוס שלנו קרוב ל-40 מיליון שקל ש-26 מיליון שקל מגיעים מתעשיית המזון במה שנקרא שווה כסף.

חגית נבו: אנחנו עובדים עם חברות המזון הגדולות שמספקות לנו את המזון הבסיסי שאנחנו מחלקים לעמותות.

חגית נבו: סל מזון שאנחנו מחלקים הוא שווה 150 שקל.

חגית נבו: זה בעיקר מוצרים יבשים.

חגית נבו: אנחנו מחלקים 3000 טון מזון בשנה.

חגית נבו: ביחד עם העמותות אנחנו מגיעים לעשרת אלפים טון מזון בשנה.

חגית נבו: האמת שעד היום בגלל שאנחנו ארגון א-פוליטי, א-מפלגתי ונורא רוצים להישאר במקום הזה לא ביקשנו כסף מהממשלה למעט הקשר שיש לנו עם משרד הרווחה וזו בעצם התרומה היחידה שארגון לתת מקבל מהממשלה.

חגית נבו: הקשר שלנו עם משרד הרווחה הוא אחת לשנה.

חגית נבו: אנחנו מגישים בקשה לסיוע ומקבלים מהם תרומה אחת לשנה.

חגית נבו: זו התרומה היחידה שאנחנו מקבלים ממשרדי הממשלה אחרי שאנחנו מגישים בקשה מדי שנה בנושא של סלי מזון.

אורי מקלב: מתוך ה-40 מיליון מה היקף התרומה של הממשלה?

חגית נבו: היקף התרומה שלה הוא יחסית נמוך.

חגית נבו: פחות מ-5%.

חגית נבו: 40 מיליון רק ארגון לתת מגייס.

חגית נבו: כל עמותה יכולה לקבל עד 15% מהמדינה.

חגית נבו: מתוך מגמה עד היום לא עשינו את זה אבל היום פשוט אין לנו הרבה ברירה כי גם יש לנו ירידה בהיקף של 30% בתרומות, בעיקר מתעשיית המזון וגם דרישה גוברת של העמותות לספק יותר מזון והרבה אנשים חדשים שהצטרפו למעגל העוני בשנה האחרונה, אז יש לנו מין קונפליקט כזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה במקרה כזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אם המדינה שמה אחריות על לתת ואת אומרת שיש לכם 30% ירידה אז איפה האנשים האלה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאן הם הלכו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי יש בעיה תרומה כי המצב הכלכלי קשה, אז מה קורה?

אורי מקלב: לידיעתי הירידה בתרומות הרבה יותר גדולה כי היו הרבה עמותות שהיו מבססים את ההכנסות שלהן על תרומות מחוץ לארץ.

אורי מקלב: יש עמותות שצמצמו את הפעילות כאשר מנגד רבים נכנסו למעגל המבקשים.

אורי מקלב: נתוני העוני של הביטוח הלאומי שאם זה היה החצי האחרון של 2008, זה מתמשך ל-2009.

אורי מקלב: חלק ממעמד הביניים הצטרף למעגל העוני.

אורי מקלב: מה שנראה בשטח זה הרבה יותר גרוע.

חגית נבו: אני רוצה לחזק את הדברים של חברת הכנסת ביחס לארגון לתת.

חגית נבו: רוב גיוס המשאבים נעשה בתוך ישראל.

חגית נבו: 95% מגיע מתוך ישראל וזה באמת להציג את החברה האזרחית היפה שיש פה שלולא החברה האזרחית הזו יכול להיות שהרבה אנשים היו יוצאים לרחובות ועושים דברים הרבה יותר שערורייתיים מאיך שזה נראה היום.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: הרב יהודה אזרד "כרמי העיר".

יהודה אזרד: אני דווקא אנצל את ההזדמנות בראשית דבריי להודות לגברת אילוז על העזרה לאורך כל השנים לארגון שלנו.

יהודה אזרד: ארגון "כרמי העיר" ממוקם בסמוך מאוד לפה, ברחוב אגריפס, ליד שוק מחנה יהודה, מפעיל גם בית תמחוי, מסעדה שמזינה מדי יום 600 איש.

יהודה אזרד: אנחנו מפעילים חנות בגדים שמחלקת ביגוד חדש שמתקבל כתרומה מארצות הברית, ופרויקטים נוספים של עזרה, סלי מזון.

יהודה אזרד: אנחנו מתוקצבים על ידי משרד הרווחה גם בסלי מזון וגם בקמחא דפסחא וגם בבית תמחוי.

יהודה אזרד: אני מחזיק כאן את הניירת של התקצוב שקיבלנו.

יהודה אזרד: אחרי הדברים שלה לא צריך הרבה להוסיף.

יהודה אזרד: רק בהגשה האחרונה של סלי מזון בשנת 2009 כשביקשנו על 400 סלי מזון שבועיים שאנחנו מחלקים בעזרה מהמשרד אז קיבלנו עזרה ב-400 סלי מזון חד פעמי שנתי.

יהודה אזרד: הפער הוא מובן.

יהודה אזרד: המשרד דורש מאיתנו לשלם 150 שקל לסל מזון שלנו לפחות עולה 300 עד 400 שקל כשבסופו של דבר העזרה היא 37 שקל על סל מזון זה מזערי ביותר.

יהודה אזרד: אני אגיד עוד יותר עמותת כרמי העיר מקבלת בתרומה מדי חודש מיכלים של בגדים מארצות הברית.

יהודה אזרד: אנחנו נאלצים לשלם עליהם מס כמו סוחרים של בגדים.

יהודה אזרד: כדי לשחרר את הקונטיינר אנחנו אמורים לשלם מס ומע"מ תשלום.

יהודה אזרד: אנחנו מדברים רק על בגדים חדשים.

יהודה אזרד: המוטו של הארגון זה לתת בכבוד.

יהודה אזרד: במסעדה מלצריות מגישות את האוכל כל יום.

יהודה אזרד: חנות בגדים שמשפחה נכנסת עם האישור שהיא קיבלה ביגוד כללי.

יהודה אזרד: אם במסעדה זה בבחינת כל דיכפין ייתי וייכול, המקום פתוח לכל אחד, זה גם המקום שהוא חדר המיון שלנו שבו אנחנו מזהים את האנשים.

יהודה אזרד: עשינו את המסעדה בקונספט של מסעדה.

יהודה אזרד: גם כרמי העיר זה נשמע לא נשמע משהו שאומר בית תמחוי.

יהודה אזרד: אפשר להסתיר את זה.

יהודה אזרד: אנחנו משתדלים להביא סוחרים מן השוק שבאמת עוזרים לנו מאוד בירקות ומוצרי מזון לאכול במסעדה כדי גם לאפשר למשפחות שרוצות להיכנס ולאכול.

יהודה אזרד: יש קופה בקצה המסעדה.

יהודה אזרד: כל אחד יכול לשים שקל או מכתב תודה.

אורי מקלב: אם אני משקף את דבריך אז המיקום של העמותה שלכם הוא לא סתם שמה.

אורי מקלב: גם כדי לקבל מהעודפים שיש בשוק מהסוחרים, להכניס את האנשים שתורמים, מצד שני גם לשרת את אלה שמסתובבים מסביב לשוק, במקום שיחטטו בצורה לא מכובדת בפחי זבל מקבלים אצלכם ארוחה בצורה מכובדת.

אורי מקלב: זה לא מקרי המיקום שלכם.

יהודה אזרד: בהחלט בחרנו במקום הזה ליד השוק גם כי השוק מחלק את ירושלים בין הצד החרדי שלה לשאר העיר.

יהודה אזרד: באמת הצד החרדי מלא בארגוני חסד ובתי תמחוי ועזרה.

יהודה אזרד: השוק הוא המקום שבו אדם רעב מגיע ראשון.

יהודה אזרד: הוא בא לחפש את ארגז הירקות שהניחו ולא לקחו אותו.

יהודה אזרד: זה באמת זה מקום שנותן לא אפשרות להיכנס, לאכול, לשבוע.

יהודה אזרד: אפשר לראות אימהות שמגיעות עם הילדים לאכול את ארוחת הצהריים הקבועה או זקנים וזקנות שבאים ואוכלים.

יהודה אזרד: אנחנו מדברים על ארוחת צהריים מדי יום.

יהודה אזרד: אנחנו המסעדה הכשרה היחידה שפתוחה גם בשבתות וחגים.

יהודה אזרד: אנחנו קיימים 5 שנים.

אורי מקלב: תהליך הבקשה, היא עוברת קשיים מול המשרדים הממשלתיים בקבלת תקציבים?

יהודה אזרד: בסופו של דבר הדרישות הן סבירות.

יהודה אזרד: לפחות לגבינו זה עובד בסדר.

יהודה אזרד: מבקשים מאיתנו למלא טפסים.

יהודה אזרד: אנחנו ממלאים טפסים.

יהודה אזרד: בחלק הזה אין לנו תלונות ואם יש לנו קושי מסוים אז באמת המשרד נותן לנו תמיכה מדהימה.

יהודה אזרד: הקושי האמיתי הוא, אם לפני כשנתיים ידענו שמה שנקבל מהמדינה נגיד תודה אבל בסופו של דבר ניסע ויהדות התפוצות תעזור לנו לגייס כל עזרה שנצטרך לקבל.

יהודה אזרד: בשנתיים האחרונות הקושי הוא גדול מאוד.

יהודה אזרד: להביא את הכסף מרחבי העולם הרבה יותר קשה מאשר היה פעם ולכן אנחנו מתייחסים לגרושים האלה ומנסים לראות אולי אפשר לתת איזשהו כוח ודחיפה נוספת.

אורי מקלב: אתם מרגישים שכמות הפניות גדלה?

יהודה אזרד: בהחלט בשנתיים האחרונות יש תחושה שיש יותר פניות.

יהודה אזרד: זה עולה ויורד.

יהודה אזרד: אני לא יודע אם יש איזה מדד מדויק.

יהודה אזרד: אבל בהחלט בשנתיים האחרונות יותר.

יהודה אזרד: אנחנו מנסים בעקבות זה להיעזר בגיוס תרומות מזון בארץ.

יהודה אזרד: יש לנו עגלות בכל סניפי רמי לוי.

יהודה אזרד: עוד יהודי צדיק שנתן לנו אפשרות.

יהודה אזרד: עגלה כזאת יכולה להאכיל 50 משפחות מדי שבוע.

יהודה אזרד: זה בא בתרומות.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: ואנחנו נעבור לרב ישראל הלוי מעמותת "קרן החסד".

ישראל הלוי: אנחנו בשונה מעמותות אחרות עמותה מקומית בעיר מודיעין עילית החרדית שמככבת הרבה בנתוני הלמ"ס בין השאר.

ישראל הלוי: נתונים לא מחמיאים במיוחד, מדי פעם, גם לאחרונה.

ישראל הלוי: העמותה שלי מתרכזת בעזרה מקומית לציבור בכל המישורים.

ישראל הלוי: בעיקר מזון, ביגוד, תרופות.

ישראל הלוי: בעצם כמו לשכת רווחה.

ישראל הלוי: עזרה כספית, עזרה בסלי מזון, ומלבד זאת יש לנו עמותה נוספת שהיא בעצם פרויקט שזה קמחא דפסחא זה חגים, זה בהיקפים גדולים יותר לכל תושבי העיר.

ישראל הלוי: כל תושבי העיר אלו שאינם נצרכים בכל ימות השנה אבל יש להם משפחות ברוכות ילדים וכשמגיעים לחג הם צריכים המון המון עזרה.

אורי מקלב: אולי תציין את נתוני הלמ"ס.

ישראל הלוי: נתוני הלמ"ס אנחנו מככבים במיעוט ההכנסות.

ישראל הלוי: יש טעות קטנה.

ישראל הלוי: תמיד בני ברק וירושלים מככבות בעוני או בשכר נמוך אבל בנתונים האחרונים, אני רואה את זה תמיד,זה באותיות הקטנות, ביתר עילית ומודיעין עילית מככבות תמיד לצד עוד כמה ישובים ערביים ואנחנו לצערי מככבים תמיד בראש הרשימה עם עוד כמה אחוזים בודדים.

ישראל הלוי: אצלנו הקהל הוא עני מאוד, חלקו מתוך בחירה, חלקו הגדול מתוך שמחה, וזה עניין לדיון אחר.

אורי מקלב: אני אתקן אותך הרב לוי.

אורי מקלב: לפי נתוני הביטוח הלאומי קרוב ל-50% מאלה שנמצאים בתוך קו העוני הם משפחות שעובדות.

אורי מקלב: זה לא משפחות שלא עובדות.

אורי מקלב: זאת אומרת 50% מתוך הנתונים הקשים האלה שכל ילד שלישי נמצא בתוך קו העוני או כל אדם רביעי, קרוב ל-50% זה משפחות שעובדות.

אורי מקלב: הן עובדות ועדיין לא מצליחות לפרנס את משפחותיהן.

אורי מקלב: תמשיך הלאה בסקירה על הפעילות שלכם.

ישראל הלוי: עכשיו הפעילות שלנו היא מקומית והיא רב מערכתית.

ישראל הלוי: היא בעצם גוף מקומי שמטפל בכול, שלאחרונה הוא יכול לטפל רק בדברים הבוערים יותר שזה מזון, ביגוד מינימאלי, תרופות, טיפולי שיניים וסלי מזון.

ישראל הלוי: אנחנו והרבה עמותות דומות לנו גוף התנדבותי כולו.

ישראל הלוי: אין לנו השכלה ניהולית.

ישראל הלוי: זה לא העיסוק שלנו.

ישראל הלוי: יש לנו עיסוקים אחרים שבהם אנחנו מקיימים את בתינו.

ישראל הלוי: יש לנו לב טוב ואנחנו עושים את מה שלדעתנו כמו שדיברו פה לא אנו צריכים לעשות אלא אחרים צריכים לעשות, הממסד אמור לעשות, אבל אנחנו משתדלים שלא יישאר יהודי רעב באזורנו.

ישראל הלוי: אנחנו נותנים את העזרה המקומית עד כמה שידינו משגת.

ישראל הלוי: אנחנו מגייסים את התרומות בעיקר מבפנים.

ישראל הלוי: אין הבור מתמלא מחולייתו אבל אצלנו החוליה איכשהו מתמלאת ומשתדלים גם מחוץ לארץ, ארצות הברית, אירופה, שזה מיובש כמעט לחלוטין במה שנוגע לאזורים שאנחנו היינו עוסקים בהם.

אורי מקלב: מה אחוז התמיכות שאתם מקבלים מהממשלה.

ישראל הלוי: אני תיכף אגיע לזה.

ישראל הלוי: אני רוצה רק עוד מילה אחת.

ישראל הלוי: קודם דיברו בתקציבים.

ישראל הלוי: אני אתמקד יותר בקשיים.

ישראל הלוי: אם נדבר על התקציב שלנו, אנחנו הגשנו פעם אחת בקשה לוועדת העיזבונות.

ישראל הלוי: יש לי מכתב משנת 2006.

ישראל הלוי: אחרי שאנחנו עברנו ים של בירוקרטיה של מילוי טפסים שעמותות לא צריכות שיהיה להן תחת ידיהן, לא הטפסים הרגילים, היינו צריכים לשבת עם רואת חשבון פעם ופעמיים ושלוש ועוד טפסים ועוד טפסים.

ישראל הלוי: הוגש לנו אישור בשעה טובה.

ישראל הלוי: אושרו לנו 500 סלי מזון.

ישראל הלוי: זה היה בזמנו.

ישראל הלוי: אני לא אלאה אתכם אבל אחרי הרבה זמן הגישו לנו 3500 שקל ל-500 משפחות.

ישראל הלוי: זאת אומרת 7 שקל לסל.

ישראל הלוי: זה בשנת 2006.

ישראל הלוי: ייתכן שמאז זה השתפר.

ישראל הלוי: אני לא כל כך בטוח.

ישראל הלוי: בחלוקה שעשינו באותה שנה שזה היה 800 שקל לסל זה היה פחות מאחוז בנושא של קמחא דפסחא.

ישראל הלוי: מעבר לזה לא קיבלנו ולו שקל אחד של תקציב.

שלומית אבינח: כמה שנים אתם פעילים?

ישראל הלוי: אנחנו פעילים מזה 10 שנים.

ישראל הלוי: אנחנו בעבר לא רצינו להגיש.

ישראל הלוי: ניסינו פעם אחת.

ישראל הלוי: היה לי מנהל חרוץ חדש מתנדב.

ישראל הלוי: הוא אמר אני אכנס לזה.

ישראל הלוי: חודש נכנסנו לזה.

ישראל הלוי: עבדנו במלוא הקיטור.

ישראל הלוי: הזנחנו דברים אחרים.

ישראל הלוי: בסופו של דבר האישור הגיע אחרי החלוקה כמובן.

ישראל הלוי: קודם תחלקו לפי כל מיני נהלים שנגיד לכם ואז ניתן לכם את התקציב.

ישראל הלוי: אחרי שחילקנו את הכול נדרשנו להביא עוד טפסים ועוד טפסים ועוד חשבוניות.

ישראל הלוי: כשעבדנו הכול לפי התקן ויש לנו ניהול תקין, הכול, החלטנו בסוף המרוץ לפרוש ואת הכסף לא לקחנו.

ישראל הלוי: אנחנו לא מעוניינים בו.

ישראל הלוי: אם אני משתגע במשך כל כך הרבה זמן בשביל 3500 שקל ביום אחד של עבודה מאומצת, של פרסום, של גיוס כספים, אולי אני אעבור מדלת לדלת עם קופת צדקה אני אעשה הרבה יותר.

ישראל הלוי: לכן אני מבחינתי, והרבה עמותות שעובדות בסגנון הזה אין לנו בכלל כמעט ציפיות לתקצוב.

ישראל הלוי: אנחנו עובדים בעבודה אמיתית של לתת.

ישראל הלוי: בתקצוב אנחנו לא רואים בכלל את האפשרויות.

ישראל הלוי: אנחנו מיואשים.

ישראל הלוי: מה שכן ופה אני רוצה להתמקד, מלבד זה שלא נותנים לנו כסף אנחנו מתמודדים עם קשיים של בירוקרטיה.

ישראל הלוי: לדוגמה עכשיו הייתי צריך לחדש 46.

ישראל הלוי: שזה באמת הכופתה המרכזית שהמדינה נותנת לעמותות.

ישראל הלוי: סעיף 46 אומר החזר מס על תרומות עד תקרה מסוימת 30% בשנה.

ישראל הלוי: זה מקובל באירופה, מקובל בארצות הברית, מקובל בקנדה, מקובל גם בישראל.

ישראל הלוי: כל עמותה שפועלת 5 שנים מגישה טפסים ומקבלת אחרי שהיא עוברת כל מיני מבחנים היא מקבלת את התמיכה הזו וזה באמת מכשיר עצום להגברת התמיכה שיש לנו, גם מבפנים, גם מבחוץ.

ישראל הלוי: עכשיו אנחנו כעמותה היה לנו אישור לשנתיים.

ישראל הלוי: בתום שנתיים לא קיבלנו שום מכתב שהאישור אמור להיגמר.

ישראל הלוי: מרוב עבודה אף פעם לא היתה לנו הזדמנות להציץ באינטרנט לראות את האישור הרשמי.

ישראל הלוי: חשבנו לתומנו שזה כמו מלכ"ר.

ישראל הלוי: בחודש השלישי השנה פתאום תורם אלמוני גילה לנו שהוא בדק במחשב והאישור פג תוקפו.

ישראל הלוי: מיד פנינו לרואת חשבון.

ישראל הלוי: היא אמרה לנו נכון.

ישראל הלוי: באמת הייתם צריכים לדעת.

ישראל הלוי: לקחנו את הטפסים, בתוך שבוע הטפסים היו במס הכנסה.

ישראל הלוי: ואז חיכינו, חיכינו חודש וחצי.

ישראל הלוי: חודש וחצי לא היה עם מי לדבר בכלל.

ישראל הלוי: אחרי חודש וחצי של לחץ עם ועדת הכספים, עם הרבה אנשים טובים שלחצו התברר לנו שחסרים טפסים.

ישראל הלוי: קיבלנו לידינו את מה שחסר.

ישראל הלוי: בתוך יומיים היו המסמכים.

ישראל הלוי: אז החל מרוץ שדים של שלושה או ארבעה חודשים כשהרב אבינועם כל יום או יומיים מתקשר ומנסה לאתר.

ישראל הלוי: נוצר קשר טוב עם הפקידים.

ישראל הלוי: כל עבודתו היתה ליצור.

ישראל הלוי: הפקיד הזה אומר לו, עכשיו אני עובד על זה.

ישראל הלוי: זה אצלי על השולחן.

ישראל הלוי: זה בראש הערימה.

ישראל הלוי: זה בתחתית הערימה.

ישראל הלוי: עוד שבוע שבועיים אני אגיע אל זה.

אורי מקלב: בנושא הזה אנחנו מקיימים בקרוב דיון מיוחד רשם העמותות ובודקים את כל ההתנהלות.

ישראל הלוי: בסופו של דבר אחרי הרבה לחץ ואחרי הרבה עוגמת נפש לפני שבועיים אושר לנו האישור המיוחד , אחרי 5 או 6 חודשים של טירוף מוחלט כשבעבר רואת חשבון שלנו אמרה לנו בהתחלה זה עניין של שבועיים.

ישראל הלוי: משבועיים זה גדל לחצי שנה ואנחנו מתקשים מאוד.

ישראל הלוי: עכשיו, בכלל אנחנו אומרים, אנחנו העמותות הקטנות, אולי העמותות הגדולות יש להן את האפשרויות למנכ"לים ואנשים מתמחים בכל מיני תחומים של הגשת בקשות.

ישראל הלוי: אנחנו עסוקים בעבודה.

ישראל הלוי: אין לנו את הכוחות, אין לנו את הידע, אין לנו את האנרגיה להשקיע את כל כולנו בדבר הזה.

ישראל הלוי: אנחנו משקיעים בגיוס כספים ובחלוקה ובטיפול במשפחות.

ישראל הלוי: אנחנו עמותה מרכזית בעיר שלמה.

ישראל הלוי: יש עוד עמותות מקומיות.

אורי מקלב: אתה יכול להגיד מה מביא אנשים להתנדב ולפעול בצורה המופלאה שאתה דיברת עליה?

ישראל הלוי: אני אסביר אולי בקלישאה.

ישראל הלוי: מפעל חיים זו קלישאה.

ישראל הלוי: היה לי פעם יהודי שביקשתי ממנו לפני פסח להכין לי רשימה לצורך קבלת תמיכה, רציתי שהוא יכין לי רשימה של אנשים שהוא מתמקצע איתם שהוא מתעסק איתם, שיכין לי רשימה מסודרת.

ישראל הלוי: לא היתה לו את האפשרות ולא היה לו את הזמן.

ישראל הלוי: הוא שאל אותי כמה כסף, זה בחינם?

ישראל הלוי: אמרתי לו כן.

ישראל הלוי: הוא אמר לי, בחינם בערב פסח?

ישראל הלוי: אמרתי לו, מה אתה חושב?

ישראל הלוי: אני לא בחינם?

ישראל הלוי: אז הוא אמר לי, אתה זה מפעל חיים.

ישראל הלוי: יש את רוח ההתנדבות, יש את מפעל החיים.

ישראל הלוי: לא רק אנשים כמוני שנמצאים בראש פירמידה מסוימת של לחלק ולתת שזה מאוד נעים.

ישראל הלוי: גם ביל גייטס אוהב לתת.

ישראל הלוי: ההיזון החוזר שאנחנו מקבלים הוא טוב, להתעסק עם ציבור.

ישראל הלוי: אנשים כל כך במצוקה שאין להם את היכולת גם להודות.

ישראל הלוי: אין להם את היכולת להכיר טובה.

ישראל הלוי: הם רק נתלים עלינו.

אורי מקלב: לפי דבריך זה כמעט בהגדרה של חסד של אמת.

אורי מקלב: חסד של אמת, לא מקבלים אפילו תודה.

ישראל הלוי: העמותות הקטנות, יש פה שני מישורים.

ישראל הלוי: אנחנו רוצים שיצרו כמו שאמר היושב ראש בהתחלה איזשהם מנגנונים קלים יותר, זמינים יותר לקבלת סיוע למה שאנחנו עושים.

ישראל הלוי: כי אנשים אצלנו לא מקבלים סיוע מהעמותות האחרות המצוינות פה.

ישראל הלוי: זה דבר ראשון ודבר שני, כשאתם לא נותנים לפחות תתנו לנו לחיות.

ישראל הלוי: כתוב, "אלמלא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו".

ישראל הלוי: אני וחבריי מכבדים חוק ושומרים חוק.

ישראל הלוי: אבל תקלו מעלינו את הבירוקרטיה.

ישראל הלוי: אנחנו נצטרך לעמוד מול צינור אחד ואז נהיה מאושרים ונוכל להמשיך לעבוד.

אורי מקלב: משה כהן, מנכ"ל "חסדי נעמי".

משה כהן: "חסדי נעמי" מי שלא מכיר את השם יש לנו את הביתנים עם הציור של העוף והנרות, "אימא הבטחת לנו עוף לשבת".

משה כהן: זה אחת מהדרכים שאנחנו מגייסים מזון לכל הארץ.

משה כהן: יש ביתנים שהם מונחים באופן קבוע בעיקר ליד מרכזי קניות.

משה כהן: הארגון פועל ברמה ארצית כבר 28 שנה.

משה כהן: היקף הפעילות שלנו עומד היום על 300 טון בשבוע שזה כולל מזון יבש ופירות וירקות.

משה כהן: יש לנו למעלה מ-4000 מתנדבים בכל הארץ.

משה כהן: הארגון מחולק למספר מחלקות כאשר כל מחלקה מתפקדת כמעט כארגון עצמאי.

משה כהן: אם אנחנו מדברים על המזון אז כל חלוקת המזון גם היבש וגם בקירור, לוגיסטיקה מאוד גדולה, מספר משאיות.

משה כהן: לקראת חנוכה אנחנו יוצאים בקמפיין נרחב לציבור שיעזרו לנו לרכוש משאית נוספת שהיא בעצם תגדיל בעוד מאה טון מזון לשבוע.

משה כהן: יש לנו מחלקה מיוחדת שמטפלת ביתומים ואלמנות.

משה כהן: מלבד מזון הללו מקבלים קצבה חודשית כמו ביטוח לאומי אבל מ"חסדי נעמי" לפי מספר הילדים.

משה כהן: תחשבו 200 שקל לכל ילד.

משה כהן: זאת אומרת משפחה עם חמישה ילדים תקבל 1000 שקל.

משה כהן: עשרה ילדים, 2000 שקל וכן הלאה.

משה כהן: מיותר לציין שהתקציב הזה מגיע ללא שום עיכובים.

משה כהן: אין שביתות אצלנו.

משה כהן: מזומן בזמן.

משה כהן: דבר נוסף חשוב מאוד בתחילת השנה אנחנו נותנים בידי האלמנה 12 צ'קים.

משה כהן: היא לא צריכה כל חודש לפנות אלינו או לבקש.

משה כהן: זה כמובן מלבד מצרכי המזון.

דינה נמדר: בעזרת הצ'קים האלה האלמנה יכולה לחתן ילד או לערוך בר מצווה.

דינה נמדר: כך שזו עזרה גדולה.

משה כהן: המטרה שלנו היא להקל עליהם כמה שיותר.

משה כהן: כמו שהזכירו פה, לכבד את המשפחות.

משה כהן: זו גם כן נקודה מאוד חשובה ב"חסדי נעמי" בכלל ובאלמנות בפרט.

אורי מקלב: איך ההתנהלות שלכם מול המשרדים הממשלתיים?

משה כהן: קיבלנו מהם בסביבות 50 אלף שקל מקרן העיזבונות.

דינה נמדר: קרן העיזבונות וסלי מזון.

דינה נמדר: זה הסתכם ב-200 אלף שקל השנה מתוך מחזור של 50 מיליון שקל לשנה.

דינה נמדר: הודות למחלקת הרווחה ולגברת אילוז הדברים מתנהלים באמת במישור חלק ויפה ואין לנו שום עיכובים.

דינה נמדר: מה שאנחנו נדרשים אנחנו מגישים והכול פועל בזמן.

דינה נמדר: באמת תודה רבה.

דינה נמדר: זו הזדמנות גם להודות.

אורי מקלב: מתוך 25 גופים אתם אולי מקבלים את התמיכה השלישית הכי גבוהה בעקבות ההיקפים שלכם.

משה כהן: כן.

משה כהן: צריך להבין שזה היקף של 50 מיליון שקל.

משה כהן: 125 אלף שקל בקירוב תמיכה.

חגית נבו: זה גם סדר הגודל.

חגית נבו: מקודם לא הובנה הנקודה.

חגית נבו: זה גם סדר הגודל שארגון לתת מקבל ממשרד הרווחה.

משה כהן: עוד שתי נקודות בקצרה ברשותך.

משה כהן: יש לנו מחלקה מיוחדת שמטפלת בנישואים של כלות וחתנים יתומים.

משה כהן: כשאנחנו מדברים על נישואים אנחנו מדברים כמו שכל אחד מאיתנו מחתן את הבן או את הבת שלו, דואג לצלם, לשמלת כלה, לאוכל, לכול.

משה כהן: אותם חתנים וכלות יתומים באים אלינו ואנחנו דואגים להם לחתונה קומפלט.

משה כהן: הכי טוב.

משה כהן: יש לנו עוד מחלקה אחת של ביגוד והנעלה.

משה כהן: גם כן כמובן דברים חדשים שאנחנו מחלקים לאותן משפחות נזקקות.

אורי מקלב: זה בפרישה ארצית.

אורי מקלב: איפה הסניף הראשי שלכם?

משה כהן: הסניפים הראשיים שלנו הם בבני ברק, בירושלים, בפתח תקווה.

משה כהן: אבל מפוזרים בכל הארץ בנקודות חלוקה שמפעילים אותם מתנדבים.

מרים שמעוני: אני מרים שמעוני.

מרים שמעוני: אני אחות של ישראל טויטה זכרונו לברכה מקים גיטרה לחם.

מרים שמעוני: העמותה שלו רשומה אצל רשם העמותות אבל אני קוראת לעצמי גמ"ח מכיוון שאני מתנהלת ללא כספים בכלל.

מרים שמעוני: העמותה הזאת מטפלת ב-150 משפחות בגן יבנה.

מרים שמעוני: לפני זה אני רוצה להגיד משפט שאחי אמר אותו ואני חושבת שהוא מאוד נכון ואני רציתי להגיד אותו בתגובה לדברי חברת הכנסת.

מרים שמעוני: הוא אמר, היום אני מחר אתה.

מרים שמעוני: זה תרתי משמע.

מרים שמעוני: תן לאדם חכה ואל תיתן לו את הדג.

מרים שמעוני: לכן בהקשר לדבריה, מה שהיא אמרה, מה עושים הלאה?

מרים שמעוני: אנחנו מטפלים כרגע באקמול.

מרים שמעוני: צריך לדאוג למקומות תעסוקה.

מרים שמעוני: אנחנו כעמותות עושים כי אנחנו רוצים.

מרים שמעוני: הממשלה לא אגיד כמה היא עושה.

מרים שמעוני: למה אתה לא יכול להוציא את האנשים לרחובות?

מרים שמעוני: כל עוד יהיו בתי תמחוי וכל עוד יהיו עמותות שיתנו בחינם אין כסף לאנשים אנשים לא יטרחו ולא יתמודדו ולא יתאמצו בשביל להביא את הלחם הביתה.

מרים שמעוני: הם יודעים שיש מי שידאג להם.

מרים שמעוני: עכשיו מי שבאמת זקוק לא מגיע.

מרים שמעוני: אנשים שבאמת צריכים לאכול ולשתות הם לא מגיעים.

מרים שמעוני: אתה שומע עליהם מפה לאוזן.

מרים שמעוני: יש בעיות מעבר לנושא של מזון וביגוד.

מרים שמעוני: מה קורה עם נפגעי המשכנתאות?

מרים שמעוני: אנשים נזרקים לרחובות.

מרים שמעוני: אני מתמודדת עם זה יום יום.

מרים שמעוני: אנשי ההי טק.

מרים שמעוני: הם יגיעו אליכם לעמותות?

מרים שמעוני: הם לא יגיעו.

מרים שמעוני: זה אנשים שנפלו למצולות.

מרים שמעוני: הם נשארים בלי שום דבר.

מרים שמעוני: עכשיו בנושא של עמותות העל.

מרים שמעוני: סליחה זה לא אישית נגדך.

מרים שמעוני: אני חייבת לציין את זה מכיוון שמספר פעמים פניתי לעמותת "לתת" מכיוון שאני עמותה מאוד קטנה ומתקיימת אך ורק מתרומות.

מרים שמעוני: עכשיו איך התרומות האלה נעשות?

מרים שמעוני: ראשית אני מפעילה את המחויבות האישית של בית ספר תיכון בגן יבנה.

מרים שמעוני: בני הנוער בני ה-15 מתנדבים פעם בשבוע, אוספים משחקים, מזונות במוקדי שירות המזון, במרכולים, אוספים בין החברים, עושים שירות בכיתות.

מרים שמעוני: המשמר האזרחי מספק לי מתנדבים של המשמר האזרחי שעושים את החלוקה כולל קמחא דפסחא או ראש השנה או איזה אירועים מסוימים כמו חנוכה שצריך להוציא את הילדים האלה קצת להתאוורר ומועדון הנוער בגן יבנה.

מרים שמעוני: עכשיו למה אני מדברת מאוד כעוסה?

מרים שמעוני: אני אסביר.

מרים שמעוני: אני פניתי לעמותת "לתת" מספר פעמים.

מרים שמעוני: זה היה לפני יותר משנה.

מרים שמעוני: אמרו לי תשיגי את הטפסים, טופס 46.

מרים שמעוני: זה כל כך לא חשוב לי כי זה לא כסף.

מרים שמעוני: אני צריכה לתת אוכל.

מרים שמעוני: לא מסמכים.

מרים שמעוני: פניתי מספר פעמים.

מרים שמעוני: תשיגי את זה תשיגי את ההוא.

מרים שמעוני: עשרות טלפונים.

מרים שמעוני: הוזמנתי לכנס עמותות אצלם.

מרים שמעוני: סליחה, אני שוב מתנצלת.

מרים שמעוני: כואב לי הלב.

מרים שמעוני: היה כנס עמותות של לתת שנערך ברמת אפעל.

מרים שמעוני: הגענו לשם.

מרים שמעוני: שולחנות עמוסים כל טוב.

מרים שמעוני: מכל טוב הארץ.

מרים שמעוני: אני שואלת וגם שאלתי שם.

מרים שמעוני: סליחה, נכון שזה מתרומות אני יודעת.

מרים שמעוני: הכול נעשה כתרומות אבל האם אני או הוא אנשי העמותות שמחלקים צריכים את האוכל הזה לאכול או עדיף לארוז אותו ולחלק אותו לבתי תמחוי או לאנשים שאכן זקוקים לו?

מרים שמעוני: עם כל הכבוד לכיבוד.

מרים שמעוני: יש עמותות על.

מרים שמעוני: אני כעמותה קטנה כאשר אני רוצה להעמיד עגלת מזון באחד המרכולים באזור מגורי ואז אומרים לי זה שייך לעמותה הזאת או לעמותה הזאת.

מרים שמעוני: העמותה הגדולה מסרבת לתת לך עגלה.

מרים שמעוני: איך אני אמורה לקבל את המצרכים אם חוסמים לי את הדרך לפני שאני מגיעה לשם?

מרים שמעוני: מה קורה עם העמותות הקטנות שלא מצליחות לקבל את התקנה 46 וכן מטפלים ועובדים דרך משרד הרווחה ועובדים עם המועצה המקומית ומפעילים ציבור שלם, איך הם אכן יכולים לעזור לאותה אוכלוסיה?

אורי מקלב: יש לעמותה שלך שם?

מרים שמעוני: אני פועלת היום על שם העמותה של אחי זכרונו לברכה שהפכתי אותה לגמ"ח.

מרים שמעוני: יש לי רישוי במשרד המשפטים עם מספר.

מרים שמעוני: לא מקבלת בכלל תמיכות.

מרים שמעוני: אני עובדת נטו מתרומות ממקום מגורי בלבד ומתנדבים תושבי גן יבנה וגם כמובן פתחון לב שהם היחידים שפתחו את הדלת ואמרו בואי נריץ אותך וניתן לך ועזרו לי בסלי מזון.

מרים שמעוני: אנחנו בגן יבנה 18 אלף תושבים.

אורי מקלב: אני כן מקבל את דבריך שגם עמותה קטנה צריכה להיות ממוסדת ולהיות מוכרת על ידי המשרדים הממשלתיים על אף שהיא קטנה.

אורי מקלב: היא לא צריכה להחזיק עורך דין ורואה חשבון.

אורי מקלב: שיתנו גם לעמותות הקטנות את האפשרות לפעול ולא לדחוק אותן לצד.

אורי מקלב: אין כמו עמותה מקומית קטנה שרואה את הנצרך.

אורי מקלב: יכול להיות שאפשר לתת לכם מה שנקרא המסלול הירוק בהקלות מסוימות.

חגית נבו: ממש כואב לי מה שאת אמרת.

חגית נבו: ארגון "לתת" פועל לפי איך שהמדינה מכתיבה.

חגית נבו: כל 120 הארגונים והעמותות שעובדים איתנו לכולם יש אישור 46, ניהול תקין, כל הטפסים שנדרשים על מנת לקבל סיוע מארגון לתת.

חגית נבו: זה המנדט שהציבור נתן לנו ותעשיית המזון נתנה לנו ואנחנו נתפסים כלגיטימיים בעיניהם.

חגית נבו: אנחנו פועלים לפי קריטריונים של המדינה.

חגית נבו: יש לנו סף כניסה.

חגית נבו: גם כל עמותה שאנחנו מסייעים לה זו עמותה שמסייעת למעל 200 משפחות בעיר מגורים שלה.

אורי מקלב: אני מציע לייסד אצלכם מחלקה מיוחדת כדי שתוכלו לסייע לעמותות הקטנות האלה שיוכלו להיכנס.

חגית נבו: אותו יום כאשר נפגשנו והיה את כנס העמותות בגלל שאנחנו רואים את עצמנו כארגון גג אנחנו גם מספקים הרבה כלים.

חגית נבו: ביניהם כל הנושא של גיוס משאבים וכל הנושא של איך לנהל עמותה באופן תקין.

חגית נבו: כולם מוזמנים לפנות אלינו ואנחנו יכולים לעזור להם לעשות את זה.

חגית נבו: זה חלק מהתפקיד שלנו.

ניסים כהן: השותפים האסטרטגיים שלנו הם "חסדי נעמי".

ניסים כהן: בזכותם אנחנו מחלקים הרבה מאוד מזון.

ניסים כהן: בגלל שהלוגיסטיקה של "חסדי נעמי" היא גדולה היא עוזרת מאוד ללתת וחלק גדול מאזור המרכז מתמקד בחסדי נעמי.

ניסים כהן: אנחנו צינור שלהם לתת.

ניסים כהן: מעבירים לחסדי נעמי ואנחנו מעבירים להרבה מאוד עמותות.

ניסים ציוני: כל המהלך הזה הוא מתוכנן.

ניסים ציוני: משדולה של לתת.

ניסים ציוני: כדי שנוכל לחזק אותם.

ניסים ציוני: אני מייצג את ארגון פתחון לב.

ניסים ציוני: אני שמח לשבת כאן בין אנשים שמממשים כמעט את הדרגה הגבוהה ביותר של צדקה.

ניסים ציוני: אני אחלק את דבריי הקצרים לשלושה חלקים.

ניסים ציוני: החלק הראשון, אני אספר מעט על הארגון.

ניסים ציוני: החלק השני אני אספר על הבעיות שאנחנו סובלים מהן.

ניסים ציוני: החלק השלישי, מה בעצם אני חושב שניתן לעשות.

שלומית אבינח: הקמת איזה יוזמה, איזה פורום בכנסת הקודמת ששר הרווחה היה שותף לזה.

שלומית אבינח: בעצם אתה פנית אלינו בקשר לקשיים שבהם נתקלת.

שלומית אבינח: האם השתנה משהו בעקבות הישיבות?

שלומית אבינח: בעקבות המעורבות של השר?

ניסים ציוני: לא השתנה שום דבר.

ניסים ציוני: היה רצון טוב אבל הרצון הזה התמסמס בתוך האירועים השוטפים שפועלים על כולנו.

ניסים ציוני: אז משם לא יצא שום דבר.

ניסים ציוני: אני אולי אמקד.

ניסים ציוני: במקום לדבר על מה פתחון לב עושים אני אדבר על הבעיות שאנחנו סובלים מהן.

ניסים ציוני: הבעיות שלנו, אחת, העמותות עדיין נאלצות לשלם מע"מ וזה איזשהו עיוות מטורף.

ניסים ציוני: אין הדרכה לעמותות שתבוא מהיוזמה של הממסד והוא יגיד בהתאם לפעולות של כל ארגון עושה לאיזה מקורות הוא יכול לפנות על מנת לקבל תקציבים ולקבל תרומות.

ניסים ציוני: אנחנו צריכים לרוץ, לפענח.

ניסים ציוני: המקום היחידי שאנחנו מקבלים שמה טיפול יפה זה באגף שיוכי יושבת שם, ובאמת זה כבר שנים, ואיפה שיש קושי מיד פותרים ומדריכים ברוח טובה ובאהבה גדולה.

ניסים ציוני: מעבר לזה אנחנו לא יכולים לדעת.

ניסים ציוני: יש לנו גם מרכז חינוכי.

ניסים ציוני: אנחנו לא יכולים לדעת מאיפה אפשר בכלל לפלס את הצעד הראשון בכיוון של לקבל משהו כשותפות בעניין הזה.

ניסים ציוני: הפרוצדורות לקבל את התמיכות הן קצת ארוכות מדי לטעמי אבל כמו שאמר כאן ידידנו אפשר לעמוד בזה וזה בסדר.

ניסים ציוני: לא בסדר שהמדינה משתתפת ב-0.95% ממחזור הפעילות של ארגון פתחון לב.

ניסים ציוני: זה מעט מדי.

ניסים ציוני: צריך לעשות משהו בעניין הזה.

ניסים ציוני: היו הצהרות של ראש הממשלה בתקשורת, נדמה לי בפסח 2008 שהולכים להקצות סיוע מיידי לעמותות.

ניסים ציוני: אפילו אני חושב שקיבלנו איזשהו טלפון ממקור כלשהו.

ניסים ציוני: והיו הצעות של הממשלה נדמה לי על הקצאה של 100 מיליון שקלים שרוצים להקצות לעמותות.

ניסים ציוני: הגשנו את כל הטפסים, את כל הבקשות.

ניסים ציוני: אני יודע שזה התקבל.

ניסים ציוני: אנחנו מאוד מצפים לראות מה תהיינה התוצאות.

ניסים ציוני: יש עוד בעיה שהיא אקוטית מאוד זו בעיית הארנונה שבאופן אישי מאוד מקוממת אותי ואני אספר.

ניסים ציוני: משרדי ההנהלה שלנו ישבו באזור ליד חולון שם במשך 5 שנים.

ניסים ציוני: אנחנו שילמנו שם 3200 שקלים ארנונה בכל חודש.

ניסים ציוני: כל הפניות שלנו כדי לקבל הקלות נפלו על אוזניים אטומות.

ניסים ציוני: שני שליש אנחנו יכולים לקבל ואנחנו מקבלים.

ניסים ציוני: יש לנו את הפטור שאנחנו מקבלים והכול מסודר ויפה.

ניסים ציוני: אבל מה?

ניסים ציוני: כשמשרדי ההנהלה הצנועים ישבו בעיר שנקראת אזור לא קיבלנו את הפטור.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: רוב הפעילות, אתם לא עומדים בכמה קריטריונים שיש.

אורי מקלב: רוב הפעילות היא לא שם.

ניסים ציוני: זה מטופש ברמות הכי גבוהות שרק אפשר להמציא.

ניסים ציוני: כאן התפקיד שלכם כחברי כנסת, כממסד להגיד חברים, עושים סדר בעניין.

אורי מקלב: אם אתה לא מגורים ואתה לא עמותה אז אתה נהפך למסחרי.

אורי מקלב: זה זורק אותך מיד לתעריף הכי גבוה.

אורי מקלב: יצוין ששר הפנים אלי ישי ער לבעיה הזאת ובימים האלה אנחנו מקיימים ישיבה שחלקה גם מתייחסת לנושאים האלה.

ניסים ציוני: אז בנושא הארנונה כדי להשלים את זה כדי שיובן עד כמה זה דחוף עברנו מאזור עם פרוץ המשבר הכלכלי בשלהי 2008, התמודדנו עם שורה שלמה של קשיים מטורפים ולא רצינו שזה יפול על גב מקבלי הסיוע.

ניסים ציוני: במסגרת הזאת אנחנו צמצמנו את השטח של המשרדים שלנו, עברנו מאזור לראשון לציון, גם כדי להיות תחת המטרייה של עיריית ראשון כי שם יש לנו פטור למרכז הסיוע בראשון, עשינו את כל המהלך הזה, עברנו, זה היה קרב מטורף, גם לצמצם בכוח אדם, גם לצמצם בהוצאות, גם לעבור משרדים.

ניסים ציוני: הגענו לראשון והטילו עלינו עיקול על חשבון הבנק של ארגון פתחון לב.

ניסים ציוני: כשביררנו למה אמרו לנו, על המשרדים שלכם אתם לא שילמתם את הארנונה בגובה המתאים.

ניסים ציוני: אין לכם פטור.

ניסים ציוני: ומפה אני בכוונה יורד פה טיפה לעומק ומיד יוצא החוצה.

ניסים ציוני: טפסים וניירות וטלפונים ופגישות וריצות של מנהל מרכז סיוע לעיריית ראשון ולהיפגש עם זה ולהיפגש עם ההוא, ומלחמת התשה שלמה על מנת להבין למה אנחנו לא מקבלים את הפטור למשרדים שלנו.

שלומית אבינח: מי הטיל את העיקול?

ניסים ציוני: עיריית ראשון.

ניסים ציוני: אבל גם עיריית ראשון לא אשמה.

ניסים ציוני: חברים אנחנו כולנו אחים, כולנו בני ישראל, הניצוץ היהודי נמצא בלב של כל אחד.

ניסים ציוני: יש להם כללים, יש להם הוראות.

ניסים ציוני: יד ימין עושה ככה לפי ההוראות, יד שמאל עושה ככה.

ניסים ציוני: יד ימין שולחת לנו אלפי אנשים מקבלי סיוע עם מכתבי הפניה מעובדות סוציאליות, ויד שמאל פועלת לפי החוק.

ניסים ציוני: מעקלת.

ניסים ציוני: צריך לתקן את העניין של הארנונה.

ניסים ציוני: מה שקורה גם, שהעבודה שלנו, אני לא יודע איך עובדים בארגונים אחרים, אני מתאר לי שזה אותו דבר.

ניסים ציוני: העבודה היא קשה, יש מלחמה יומיומית.

ניסים ציוני: זה כמעט כמו לנהל עסק.

ניסים ציוני: יש תוכניות עבודה שנתיות ויש יעדים ועושים בקרות ומקבלים דיווחים, קרב שלם.

אורי מקלב: מי עומד מאחורי העמותה שלכם?

ניסים ציוני: אנחנו עמותה של אנשים מהחברה הישראלית.

אורי מקלב: איך זה התחיל?

ניסים ציוני: זה התחיל שלפני 11 שנה אני הייתי בעל חברה שעסקה בהשמעת מוסיקה באירועים והחיים שלי היו מלאים ביופי ובשמחה ובריקודים, והייתי גם שדר בתחנת רדיו.

ניסים ציוני: תמיד דרך הרדיו הקפדתי לעשות פעולות כדי לעזור לאנשים.

ניסים ציוני: אחת מהפעולות האלה שעשיתי שזה היה איסוף תנורי חימום ושמיכות לחורף הגיעה אימא עם שני ילדים, אמרה, תציל אותי מרעב, אנחנו מתים.

ניסים ציוני: ואני שמה מצאתי את עצמי מחובר עם כל האנרגיה והכוח כדי להתחיל לעשות פעולות למען הארגון.

ניסים ציוני: סגרתי את העסק, עזבתי את הרדיו שמאוד אהבתי, ככה זה התחיל, עם חברים ועם אנשים טובים שהצטרפו.

ניסים ציוני: אנחנו מתקיימים מתרומות.

ניסים ציוני: מחזור הפעילות של ארגון פתחון לב בשנת 2008 לפי מאזן שנתי מבוקר וחתום הוא 17 מיליון 860 אלף.

ניסים ציוני: מתוך זה 0.95% פחות מאחוז אחד זה מה שהארגון מקבל מהממסד.

ניסים ציוני: הוצאות הנהלה וכלליות אם כבר מדברים על מספרים בארגון פתחון לב לפי אותו דוח מבוקר הוא 8.95%.

ניסים ציוני: בעצם לפי ההוראות אנחנו יכולים מחזור פעילות עד 25 מיליון שקל להגיע עם הוצאות הנהלה וכלליות ל-18% ממחזור הפעילות.

ניסים ציוני: זה נתון יפה שאנחנו מאוד שמחים עליו.

ניסים ציוני: עכשיו אולי כמה מילים על הארגון.

ניסים ציוני: הארגון נוסד לפני 11 שנה.

ניסים ציוני: סיפרתי איך בעצם היה טריגר.

ניסים ציוני: החלום היה לחלק מזון ל-500 משפחות.

ניסים ציוני: היום אנחנו מחלקים 4000 סלי מזון בחודש בכל רחבי הארץ למשפחות נזקקות שעובדות סוציאליות מפנות אלינו עם מכתבים.

ניסים ציוני: אחרי 3 שנים אנחנו הבנו שלתת אוכל זה חשוב אבל זה לא יפתור את הבעיה.

ניסים ציוני: לכן הקמנו מרכז חינוכי על שמו של אילן רמון.

ניסים ציוני: אנחנו מפעילים שם תוכנית מאוד אפקטיבית בת 7 שנים.

ניסים ציוני: אנחנו לוקחים את הילדים מגיל 15.

ניסים ציוני: 3 שנים הם מקבלים גם עזרה בלימודים כי היעדים שלנו של פתחון לב זה שהם יסיימו בית ספר תיכון בהצלחה עם תעודת בגרות ויתגייסו לצבא.

ניסים ציוני: זה קורה במשך 3 שנים.

ניסים ציוני: לקראת הגיוס אנחנו עושים להם הכנה גם מנטלית וגם פיזית לגיוס לצה"ל.

ניסים ציוני: מלווים אותם במשך שלוש השנים של השירות לוודא שאין נפילה ולקראת תום שירות עושים להם הכנה ליציאה לחיים האזרחיים, מי לעבודה, מי ללימודים.

ניסים ציוני: מה שבטוח שילד שנכנס אלינו בגיל 15 לעולם לא יעמוד בתור כדי לקבל מזון באחד מהארגונים של החסד.

ניסים ציוני: המיקוד של הארגון הוא בחינוך.

ניסים ציוני: אנחנו לא מחפשים להגדיל מעבר ל-4000 סלי מזון בחודש.

ניסים ציוני: אנחנו כן רוצים להגדיל את תחום החינוך כמה שיותר.

ניסים ציוני: הרמב"ם קבע את דרגות הצדקה והדרגה הגבוהה ביותר זה ללמד, לחנך ולתת לאנשים אפשרות ללמוד מקצוע ולפרנס את עצמם.

ניסים ציוני: זה היה קצת על הארגון.

ניסים ציוני: הבעיות שאני העליתי קודם הן חשובות, זה הנושא של ארנונה והנושא של מע"מ והנושא של מיפוי מקורות שאנחנו יכולים לפנות אליהם כדי לקבל כספים לגיטימיים על מנת לעזור לנו לעשות את העבודה.

חגית נבו: אנחנו נתחיל להגיד, איזה משרד יכול לעזור לנו בתחום של חינוך וכדומה.

חגית נבו: יש מה שנקרא קול קורא.

חגית נבו: הם די מפרסמים את זה.

חגית נבו: צריך להסתכל על המכרזים של משרדי הממשלה.

חגית נבו: יש להם את זה מסודר.

חגית נבו: הם שולחים כל חודש.

ניסים ציוני: אני יודע וניסינו ופנינו לביטוח הלאומי.

ניסים ציוני: זה מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת.

ניסים ציוני: לא רוצים שהממסד ירדוף אחרי הארגונים אבל הממסד יכול בהחלט לבוא ולהגיד אתם מפעילים מרכז חינוכי, אתם יכולים לפנות אל הביטוח הלאומי ואל משרד החינוך.

ניסים ציוני: פנינו.

ניסים ציוני: אנחנו נענינו בשלילה כי הבירוקרטיה שם, בשביל זה גברת יוכי אילוז אנחנו מעריצים שלך.

ניסים ציוני: אתה פונה, עושה מה שצריך, מקבלים את מה שמקבלים, יש תוצאה.

ניסים ציוני: במקומות האחרים אין תוצאה.

ניסים ציוני: לסיום, יש כמה רעיונות טובים לביצוע שיכולים לשנות פה את ההתייחסות לנושא של עוני בישראל.

ניסים ציוני: צריך מישהו שירים את הכפפה הזאת.

ניסים ציוני: אני מדבר על מעבר לפעילויות השוטפות ומעבר לרצון הטוב של אלה שנמצאים בממסד.

ניסים ציוני: הלוואי ומישהו יבין שהפעילות במלחמה בעוני מתחלקת לשני חלקים פשוטים.

ניסים ציוני: אחד מתן מענה מיידי לכל מי שרעב ולכל מי שצריך עזרה בכל התחומים של הלבשה.

ניסים ציוני: מאוד מחמם את הלב היה לשמוע על העזרה ליתומים שמתחתנים.

ניסים ציוני: זה במיידי, זה מישור אחד.

ניסים ציוני: המישור השני שתקום כאן איזושהי קבוצה של אנשים, חברי כנסת, זה לא משנה מי, ושידאגו שתהיה תוכנית רב שנתית לצמצום ממדי העוני.

ניסים ציוני: אם יפן אחרי מלחמת העולם השנייה שהכול היה הרוס שם הצליחה לשקם את עצמה ולהיות מעצמה עולמית אנחנו עם הגניוס היהודי בטח שיכולים לעשות את זה.

ניסים ציוני: אני מקווה שמישהו ירים את הכפפה הזאת ואז כשתהיה תוכנית כזאת בעזרת השם אז נא להקפיד שזה לא יהיה תלוי בממשלה כי הממשלות כאן מתחלפות בגלל שיש פה ליקויים אחרים של מבנה הבחירות ושיטת הממשל.

ניסים ציוני: אבל שזה יהיה מנדט שנמצא אצל חברי הכנסת.

אורי מקלב: זה התפקיד של המשרד.

אורי מקלב: זה מובנה אצלם כמו במשרד הרווחה.

ניסים ציוני: לא.

ניסים ציוני: זה חשוב.

ניסים ציוני: שר הרווחה יכול להיות בעוד שנה לא בתפקידו.

ניסים ציוני: הוא נכנס לקדנציה אבל היא המנדט הזה יהיה אצל כנסת ישראל, לא משנה איזו מפלגה שולטת, זאת התוכנית הרב שנתית.

אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לך, עם ישראל ביופיו.

אורי מקלב: גברת ליאת מלכה.

ליאת מלכה: "תפארת חן".

ליאת מלכה: העמותה עוסקת בהכנסת כלה.

ליאת מלכה: יש לה סלון כלות שבעצם כל אחת יכולה לבוא ולרכוש את השירותים.

ליאת מלכה: מדובר כמובן ביתומות, אלמנות וגם בנות נורמטיביות כאשר נותנים להן את הבסיס הראשוני להתחלת החיים שזה נדוניה, מכשירי חשמל, ציוד בסיסי.

ליאת מלכה: הן מקבלות את המוצרים הטובים ביותר ולא מתפשרים.

ליאת מלכה: בנוסף עוסקת העמותה בנושא של קמחא דפסחא, חלוקת מצרכי מזון ברמה השוטפת, וגם ברמה של אירועים נקודתיים כמו פסח, ראש השנה, תחילת שנת הלימודים חלוקת תיקים, ובנוסף יש גם סמינרים בבתי ספר ששם אנחנו מנסים להעצים ולהכשיר בנות על מנת שנוכל להוציא אותן ממעגל המצוקה.

אורי מקלב: באיזה היקף כספי אתם פועלים?

ליאת מלכה: ההיקף הכספי הוא 4 מיליון שקל.

ליאת מלכה: ברמה החודשית אנחנו מדברים על 70-80 משפחות.

ליאת מלכה: מדובר על 5000 שנהנים מקמחא דפסחא.

ליאת מלכה: גם מספר לא מבוטל בראש השנה.

ליאת מלכה: אני רוצה לחלק את הדברים שלי לשלושה חלקים.

ליאת מלכה: אחד זה ברמה של הקושי הבסיסי ושניים בראיה המרחבית לגבי כל העמותות.

ליאת מלכה: היום בפורום הזה, זו פעם ראשונה שלי שאני מגיעה לכנסת.

ליאת מלכה: אבל בפורום הזה ציפיתי שיותר שרים וחברי כנסת יגיעו כי המצוקה היום היא קשה.

ליאת מלכה: זה משהו שהחברה צריכה להכות על חטא.

ליאת מלכה: זה משהו שצריך להיות בסדרי עדיפות לאומית.

ליאת מלכה: העמותה שלנו מתבססת על מתנדבים.

ליאת מלכה: אני בעצמי מתנדבת בנושא האדמיניסטרטיבי.

ליאת מלכה: הקשיים הם קשיים של כולנו לאור המשבר הכלכלי שפוקד אותנו ואת העולם.

ליאת מלכה: שנית, בנושא הלוגיסטי התשתיתי, להיערך בדברים הפשוטים.

ליאת מלכה: גם אם אני מבקשת מקרן עיזבונות והם עוזרים לי במעט מאוד אחוזים מהסל שאנחנו נותנים למשפחות ברוכות ילדים, אז אני מדברת על לאחסן את הדברים, לסדר, למצוא מקום.

ליאת מלכה: העלויות הן מאוד גבוהות.

ליאת מלכה: לגייס מתנדבים, לשמר אותם בתוך המערכת.

ליאת מלכה: זה ממש ניהול עסק שבו אתה צריך להניע אנשים מתוך אידיאולוגיה.

ליאת מלכה: המענה שהעמותות מקבלות מהממסד הוא מועט יחסית.

ליאת מלכה: ברמה הכספית הממסד נותן מענה מאוד זניח.

ליאת מלכה: לפעמים אנשים לא רוצים למלא את הטפסים בשביל כמה שקלים האלו.

ליאת מלכה: דבר נוסף במענה ההדרכתי, הניהולי, ארגון המשאבים, הנושא שהיום אתה לא יכול לפנות באופן מסודר ואין שום מאגר שאתה נכנס בתור עמותה ויש לך את הכול לנגד העיניים.

ליאת מלכה: אתה רוצה לפעול כך או אחרת.

ליאת מלכה: זה רב תחומי.

ליאת מלכה: כי העמותות מתעסקות גם עם אוכל, גם עם חלוקת בגדים, גם עם טיפולי שיניים.

ליאת מלכה: זה מגוון רחב.

ליאת מלכה: אתה מתחיל עם משפחה.

ליאת מלכה: הרבה פעמים זה נסחף לעוד הרבה מאוד דברים.

ליאת מלכה: היום אם אני רוצה להביא קונטיינר מחו"ל אני צריכה להתעסק שעות בלראות איך אני מסדרת הקלות.

אורי מקלב: זאת אומרת את מציעה לרכז את כל המידע.

אורי מקלב: אולי במשרד הרווחה.

ליאת מלכה: אני מציעה לייצר איזושהי סינרגיה בין המערכות הממשלתיות לבין המערכות של העמותות.

ליאת מלכה: השלם הוא יותר מסך חלקיו.

ליאת מלכה: חייבים להגדיל את התקציבים כי מעגל הפונים רק גדל וגדל.

ניסים כהן: דיברו כאן על ארנונה.

ניסים כהן: יש פה גם נושא של כיבוי אש.

ניסים כהן: מגיעים אלי למחסנים הגדולים.

ניסים כהן: ההוצאה שהם רוצים היא בערך 30 אלף שקל.

ניסים כהן: אתה לא יודע איפה תשים את הכסף.

ניסים כהן: הם רישוי עסק לכל דבר.

אורי מקלב: עורך דין חנן ארליך ממשרד המשפטים שהוא בעצם ממונה על תחום התמיכות במשרד המשפטים.

אורי מקלב: אין פרופורציה בין מה שהעמותות מבקשות לבין מה שהן מקבלות.

אורי מקלב: יש הרבה ארגונים לא הגיעו היום.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שצריכים להיות קריטריונים מסוימים.

אורי מקלב: יש ניירת רבה.

אורי מקלב: הגבלות.

אורי מקלב: ועוד דברים.

אורי מקלב: האם אתה יכול להאיר את עינינו בקשר לעמותות שההיקפים שלהן יותר קטנים.

אורי מקלב: וכן בקשר לעמותות הגדולות.

חנן ארליך: להגן על בירוקרטיה זה לא תענוג גדול.

חנן ארליך: אני אנסה להסביר קצת את הרעיון של התמיכות.

חנן ארליך: למעשה עומדים פה על כפות המאזניים מצד אחד הרצון להקל על העמותות, לאפשר את התמיכה והעברת הכסף.

חנן ארליך: כל מהותה של התמיכה היא לא חובה שבחוק שמוטלת על המדינה.

חנן ארליך: אפשר להגיד חובה מוסרית.

חנן ארליך: המדינה באה ואומרת אני רוצה לסייע.

חנן ארליך: זה מצד אחד.

חנן ארליך: מצד שני, אנחנו כאזרחים רוצים שיקרה לגבי כל תחום שבו משתמשים בכספי ציבור וזה הכספים ישמשו למטרות באופן יעיל ובעיקר לפי כללי המנהל התקין.

חנן ארליך: אנחנו לא רוצים שהכסף יבוזבז או לא יגיע ליעדו וכולי.

חנן ארליך: אלה שתי כפות המאזניים וביניהם אנחנו מתמרנים.

חנן ארליך: כל הטפסים והניירת שדובר עליהם כאן בעיקרם בודק אותם ועוסק בהם החשב הכללי במשרד האוצר.

חנן ארליך: מנפק אותם.

חנן ארליך: זה רוחבי לגבי כלל התמיכה במדינה.

חנן ארליך: זאת אומרת לא רק לגבי סלי מזון, קמחא דפסחא אלא כל תחום ותחום.

חנן ארליך: אם זה תחום הבריאות, אם זה תחום החינוך וכו'.

חנן ארליך: כלל התחומים שהמדינה תומכת בהם דרך המשרדים השונים, נדרשים המסמכים הללו, כאשר לכל עניין יש את התכלית.

חנן ארליך: אם זה רישיון עסק, אם זה רישוי ניהול תקין, אם זה דוחות על כמות האנשים שנהנים מהפעילות במקרה הזה מקבלי סלי המזון או הסועדים במסגרות ההזנה.

חנן ארליך: כל מסמך יש לו את הייעוד שלו.

חנן ארליך: אנחנו שואפים מצד אחד ליעילות ומצד שני למנהל תקין.

חנן ארליך: יש מטרה נוספת ואנחנו במשרד המשפטים מתעסקים בזה וזה הנושא של השוויון.

חנן ארליך: לפי סעיף 3א' לחוק יסודות התקציב מחייב שחלוקת כספים של משרדי ממשלה למוסדות ציבור תיעשה באופן שוויוני בהתאם למבחני תמיכה שוויוניים.

חנן ארליך: אחד מהמדדים של שמירה על השוויון זה לדעת כמה אנשים נהנים מהפעילות.

חנן ארליך: יש מדדים נוספים.

חנן ארליך: גם בקשר לזה צריכים מסמכים.

חנן ארליך: יש הקלה לעמותות בעלי מחזור כספי נמוך.

חנן ארליך: זה גם מופיע בנהלים.

חנן ארליך: יש סוגים מסוימים של מסמכים שהם לא נדרשים להגיש.

חנן ארליך: לגבי היקף התקציב, זה דבר שלא תלוי בי, לא תלוי במשרד המשפטים ובסופו של דבר לא לגמרי תלוי במשרד הרווחה.

חנן ארליך: זה עניין של מדיניות כללית ממשלתית כמה היא מקציבה.

חנן ארליך: לגבי עמותות קטנות יש כאן עניין של כדאיות.

חנן ארליך: המשרד אומר אני לא תומך בגופים שהם קטנים מאוד אלא מרמה מסוימת.

חנן ארליך: העניים בכל זאת מקבלים.

חנן ארליך: כמעט כל עמותה שעומדת בתנאי סף די נמוכים מקבלת תקציב.

אורי מקלב: אני חייב לסיים.

אורי מקלב: יוכי אילוז קיבלה מחמאות מכל העמותות שנמצאות פה.

אורי מקלב: אנחנו ראינו כאן את עם ישראל ביופיו, את המסירות, את ההתנדבות, את הערכים.

אורי מקלב: אני פתחתי ואמרתי איפה אנחנו נמצאים בקו העוני לכן חשובה כל כך עזרה הדדית.

אורי מקלב: המדינה נשענת על עמותות יותר מאשר העמותות נשענות על המדינה.

אורי מקלב: אנחנו מציינים את יום העוני הבינלאומי.

אורי מקלב: אני מודה לכל מי שהשתתף.

אורי מקלב: תודה רבה לכולם.