ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 96, 2009-11-16 11:30

זבולון אורלב: עדיין בוקר טוב, ברוכים הבאים.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את שר החינוך ואת נציג משרד הביטחון וצה"ל, ראש מינהל גיוס באגף כוח אדם - - -

אמיר רוגובסקי: לא, לא.

אמיר רוגובסקי: רח"ט תומכ"א – הם החזירו אותי אחורה איזה ארבע שנים.

קריאה: כן?

קריאה: הורידו אותו בדרגה?

אמיר רוגובסקי: לא היתה דרגה, אבל כן.

גדעון סער: תדע לך שהרבה מאד אנשים רוצים לחזור.

זבולון אורלב: גם אני.

זבולון אורלב: תדע לך, שמי שנתן לנו – אנחנו לא ממציאים.

זבולון אורלב: פשוט רות בר, מלשכת שר הביטחון, היא מעבירה לנו באימייל, ומה שהיא כותבת – אני מציע לך לברר.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה יש לשר הביטחון נגדך, אבל – אנחנו פשוט מקבלים את זה.

זבולון אורלב: על כל פנים, תת אלוף אמיר רוגובסקי, שמייצג את מערכת הביטחון ואת צה"ל.

קריאה: רגע, אז מה אתה?

קריאה: תגלה לנו.

אמיר רוגובסקי: אני רח"ט תומכ"א – זה ראש חטיבת תכנון כח אדם.

אמיר רוגובסקי: מינהל גיוס, או היחידה שמגייסת, כפופה אלי, פעם גם הייתי המפקד שלה.

אמיר רוגובסקי: אבל התקדמתי מאז קצת.

אמיר רוגובסקי: היו"ר זבולון אורלב: הוא הממונה הישיר.

אמיר רוגובסקי: אנחנו רוצים לעסוק בסוגיה שנקראת עידוד השירות בצה"ל – שירות לאומי אזרחי – כידוע, בקדנציה הנוכחית הכריז השר, בתמיכה ובגיבוי מלא של הוועדה, שאחד מהיעדים החשובים שהוא רואה לנכון לקדם במערכת החינוך, הוא החינוך לערכים.

אמיר רוגובסקי: גם לערכים יהודיים, ערכים ציוניים, ערכים דמוקרטיים, ערכים הומניים – אותם ערכים שחשובים מאד לקיומנו כעם, כחברה וכמדינה.

אמיר רוגובסקי: בין הערכים האלה יש ערך חשוב מאד שזאת הנתינה, לחברה, לאומה, למדינה, שגולת הכותרת שלה הוא כמובן השירות בצה"ל, ומי שאינו יכול לשרת בצה"ל ישרת שירות לאומי או שירות אזרחי.

אמיר רוגובסקי: מצד אחד, אנחנו יכולים להיות גאים בכך שמיטב הנוער מתגייס ומתנדב ליחידות הקרביות ביותר בצה"ל ויש לנו צבא ולוחמים מוסריים, ראויים, שבאמת מחרפים נפשם, כדי שנוכל להתקיים כאן, בביטחון.

אמיר רוגובסקי: אבל מאידך גיסא, עדיין יש לנו פערים בתוך מערכת החינוך, שבאים לידי ביטוי בחוסר גיוס, בניסיון השתמטות, שבהם צריך לטפל.

אמיר רוגובסקי: מחד גיסא לעודד את המתגייסים, ומצד שני לטפל באלה שעדיין – באותן נקודות תורפה וחוליות חלשות בתוך המערכת.

אמיר רוגובסקי: שמעתי, באחת ההזדמנויות, שמישהו ביקר את השר ואמר שאנחנו כביכול מחנכים לחברה צבאית, והשתמש גם במילה לועזית.

אמיר רוגובסקי: אני רוצה לגנות כל מי שסבור שאנחנו גרים בנורווגיה או בשבדיה ואנחנו יכולים להרשות לעצמנו לחיות בחברה אזרחית שרואה בשירות הצבאי איזשהו דבר צדדי.

אמיר רוגובסקי: עבורנו השירות הצבאי הוא שירות קיומי.

אמיר רוגובסקי: איננו רואים אפשרות להתקיים במדינת ישראל, כמדינה יהודית-דמוקרטית, עצמאית וריבונית, אם לא יהיה לנו צבא חזק וצבא ראוי.

אמיר רוגובסקי: מורי ורבי בפוליטיקה, השר זבולון המר זכרונו לברכה, שהיה שר החינוך בעבר, באחד המאמרים שלו למערכת החינוך, הוא תמיד אמר שמאד מאד חשוב ואנחנו מאד גאים על כך שהצבא מפתח טכנולוגיות חדשות, טילים חדשים, טנקים חדשים, מטוסים חדשים.

אמיר רוגובסקי: אנחנו בוודאי בחזית הטכנולוגיה בעולם.

אמיר רוגובסקי: אבל, הוא תמיד אמר, שבסופו של דבר הטייס חשוב יותר מהמטוס, ומי שמפקד על הטנק יותר חשוב מעובי ה - - - של הטנק.

אמיר רוגובסקי: וכן גם מי שמפעיל את הטיל – יותר חשוב מהטיל עצמו.

אמיר רוגובסקי: היום אנחנו מדברים על האדם.

אמיר רוגובסקי: האדם כגורם אנושי מכריע ועיקרי.

אמיר רוגובסקי: לכן אני מודה לשר שבהידברות בדיון החודשי שהוא משתתף בו, אנחנו רוצים להקדיש את הדיון בהשתתפותו בסוגיה שעבורנו נראית סוגיה מאד מאד חשובה, וזה עידוד השירות בצה"ל, ואנחנו נכבד את השר בפתיחה לדיון.

אמיר רוגובסקי: בבקשה.

גדעון סער: תודה, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת.

גדעון סער: לחינוך יש מרכיבים ערכיים ומרכיבים חברתיים, לצד המרכיבים הלימודיים.

גדעון סער: ולא בכדי המשרד נקרא: "משרד החינוך" ולא "משרד הלימוד".

גדעון סער: ואחד הערכים החשובים ביותר, בו נגע היושב ראש, הוא הערך של התרומה לחברה, הערך של הנתינה.

גדעון סער: השירות הצבאי הוא לא רק חובה חוקית.

גדעון סער: אני הייתי כאן בסוף חודש אוגוסט, הצבנו את היעדים שלנו לקראת תחילת שנת הלימודים, ואחד היעדים של משרד החינוך בראשותי, הוא נושא החינוך לתרומה לחברה ובהקשר הזה השירות הצבאי הוא ביטוי מובהק לתרומה לכלל.

גדעון סער: זה חלק חשוב מהנחלת ערכים ציוניים ומהנחלת ערכים חברתיים.

גדעון סער: אינני מתייחס – זאת אומרת:

גדעון סער: כאשר אני שומע לעתים ביקורת, אני לרגע יכול לחשוב שמתייחסים לצה"ל כאל צבא של מדינה זרה.

גדעון סער: צה"ל הוא הצבא שלנו.

גדעון סער: נכון אמר היושב ראש שבאזור שאנחנו חיים אין לנו קיום ללא כוח צבאי, אבל אנחנו גם מאד גאים בצה"ל כצבא העם וכאלמנט חשוב מאד בחברה הישראלית, מעבר, הייתי אומר, לתפקיד הצבאי במובנו הצר.

גדעון סער: אני רואה את העניין הזה בהקשר יותר רחב.

גדעון סער: אנחנו פועלים ומעודדים חיזוק של תרומה לחברה בהרבה מאד הקשרים, גם שירות לאומי אזרחי, כפי שאמר היושב ראש, פעילות בתנועות נוער, התנדבות לשנת שירות, מכינות קדם צבאיות – כל אלה הם ביטויים לתרומה לחברה.

גדעון סער: היום מערכת החינוך בראשותי מקיימת שיתוף פעולה עם צה"ל.

גדעון סער: בתי הספר פתוחים, בבתי הספר יש, מתוך הצוות החינוכי, מרכזים לפעילות בנושא הזה, תקצבנו את הפעילות בנושא הזה במסגרת תוכנית היעדים ונקיים בעוד שבועיים כנס ארצי של מנהלי בתי הספר העל יסודיים בהשתתפותי ובהשתתפות הרמטכ"ל, רא"ל גבי אשכנזי.

גדעון סער: נפיץ שם אוגדן שכולל מודל עבודה ומערכי פעילות לבניית תוכנית חינוכית למוסד החינוכי ולרשות המקומית, האוגדן הזה יופץ לבתי הספר ולרשויות המקומיות.

גדעון סער: אנחנו מתכוונים לקיים מאתיים מפגשים בין מפקדים בכירים למחנכים בנושא יחסי צבא-חברה, ייטלו בזה חלק 270 בתי ספר.

גדעון סער: אנחנו מתכוונים לקיים מפגשי הורים עם נציגות צה"לית בכירה לקראת תהליך המיון והשיבוץ של הנער או הנערה – אני חושב שיש לזה חשיבות מאד רבה.

גדעון סער: כל סוגיית המוכנות לשירות והמוכנות לשירות, קודם כל של המתגייס או מתגייסת, אבל גם של התא המשפחתי.

גדעון סער: נקיים מאמץ מרוכז יותר בבתי ספר שבהם שיעור הגיוס הוא נמוך.

גדעון סער: אנחנו גם נשקף את הנתונים על אודות הגיוס הצבאי.

גדעון סער: אנחנו עומדים בימים הקרובים ממש לפרסם או לבצע את הדבר שהצגנו כאן בכנסת ובממשלה לפני מספר חודשים, פיילוט של שקיפות נתונים של בתי ספר – וכפי שאמרתי, נתחיל בפיילוט הזה בחיפה ובפתח תקווה – שיכלול הצגת נתונים לימודיים, גם נתונים חברתיים של כוח החזקה של בית הספר, או במילים אחרות: מניעת הנשרה, וגם שיעורי הגיוס בקרב בנים ובקרב בנות.

גדעון סער: הם יוצגו באתר האינטרנט של המשרד.

גדעון סער: אני חושב ששקיפות זה דבר חשוב בכלל, ואני אומר את זה כי אני חושב שבתי הספר נבחנים גם בהקשרים הערכיים והחברתיים, בנוסף להקשר הלימודי, שהוא כמובן מרכזי.

גדעון סער: אני רוצה לציין עוד שתי נקודות ברשותך היושב ראש, בקצרה.

גדעון סער: אחד, את החשיבות שאני רואה לשלילת ההשתמטות מצה"ל.

גדעון סער: הייתי גם בסיור בבקו"ם, בסיס קליטה ומיון, לפני מספר חודשים.

גדעון סער: אני גם אומר: אני תומך בחקיקה שמוצעת על ידי מערכת הביטחון ואני מקווה שתובא להכרעת הממשלה והכנסת בהקדם, שתכליתה צמצום השתמטות מצה"ל על בסיס הצהרות כוזבות של טעמי דת.

גדעון סער: היה בנושא הזה דוח של מבקר המדינה לפני מספר שנים, אני יודע שיש הצעת חוק ממשלתית מוכנה, הצעת חוק שהכינה מערכת הביטחון, ואני חושב שחשוב לומר את הדברים בצורה ברורה.

גדעון סער: נקודה שנייה: אנחנו מדברים על המוכנות, וודאי שלמפעל המכינות הקדם צבאיות יש ערך אדיר – גם מבחינת הצבא עצמו, דרך אגב, אבל גם – מבחינה חברתית וציונית, ואנחנו בשבוע שעבר התרענו על כך, שלמרות שקיימנו במלואו את חלקנו בתקצוב המכינות הקדם-צבאיות – כפי שאתה יודע, אדוני היושב ראש – על פי חוק, לא עשה את זה משרד הביטחון.

גדעון סער: אנחנו נמצאים באמצע נובמבר.

גדעון סער: שוחחתי אתמול – אני מעדכן את הוועדה.

גדעון סער: תפקידי, כשאני מגיע לכאן, הוא לעדכן את הוועדה, ודאי בנושא שעולה לדיון – שוחחתי אתמול עם שר הביטחון בנושא הזה, אמר לי שתוך ימים העניין הזה ייפתר, שהוא אכן בחן בעקבות שיחתי אותו בשבוע שעבר את הנושא, קיימת חובה חוקית, ומשרד הביטחון – כך אני מקווה – אכן יקיים את חובתו החוקית.

גדעון סער: אחרת הוא מסכן את המפעל החשוב הזה.

זבולון אורלב: אני יכול לומר לך שאנחנו הודענו למשרד הביטחון שאנחנו מקיימים ישיבה בנושא הזה בשבוע הבא.

זבולון אורלב: אנחנו נותנים להם הזדמנות עד שבוע הבא לסדר את העניין.

גדעון סער: אני מברך אותך, ומקווה שמאחר שאמר לי שר הביטחון: תוך ימים – עד שיגיעו לוועדת החינוך, יציגו ביצוע של המחויבות הסטטוטורית של מערכת הביטחון.

גדעון סער: לסיכום, אני חוזר ואומר: אנחנו פועלים בפריסה יחסית רחבה כדי לקדם את הנושא הזה, אני חושב שהוא חשוב לנו, אני מתרשם שכך רואים את הדבר גם בני הנוער עצמם – יש לי לא מעט שיחות על זה גם עם הבת שלי, שהיא בשמינית ולפני גיוס, ואני חושב שנושא הגיוס והנושא של צמצום ההשתמטות, הוא נושא חשוב ביותר.

גדעון סער: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני חושב שמפאת חשיבותו של הנושא רצינו להזמין גם כמה מוקדים חיוביים שפועלים בנושא במערכת החינוך, אז נמצאת אתנו גם מנהלת בית הספר המשותף "סולם צור", רגינה אבירם – איפה היא?

זבולון אורלב: כאן.

גדעון סער: יש להם נתונים מצוינים.

זבולון אורלב: שהם היו בית הספר המוביל בחינוך הממלכתי.

זבולון אורלב: בית הספר המוביל בחינוך הממלכתי-דתי שפתחת אתו את שנת הלימודים, שקד - -

גדעון סער: בית שאן.

זבולון אורלב: בית הספר המשותף של קיבוצי ומושבי בית שאן, החליט להקדיש את היום ללימודים ולא הגיע לכאן, ויש גם עוד שני גורמים: קבוצת "אחרי", עמותת אחרי, עומר בר לב שנמצא כאן, וגם גרעין נחשון, בוגרי בני עקיבא, שהחתימו עצומה גדולה מאד של תלמידים נגד הסרבנות.

זבולון אורלב: אז יש לנו עוד כמה - - -

יהודה סקר: יש גם נטל שווה, שהחתמנו 200,000 אזרחים, אדוני היושב ראש.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: אנחנו נעביר את רשות הדיבור לתת אלוף אמיר רוגובסקי, ראש חטיבת תומכ"א – תכנון כוח אדם.

זבולון אורלב: בבקשה.

אמיר רוגובסקי: בוקר טוב, אני חושב שהשירות הצבאי, כפי שנאמר, הוא חובה, אבל מבחינתנו, בחברה הישראלית, בוודאי שהוא גם צורך וצה"ל, כצבא העם, מאמין שהקשר בין הצבא לחברה לא יכול להתחיל וגם לא יכול להסתיים אך ורק בתוך השירות עצמו.

אמיר רוגובסקי: כיוון שכך, צה"ל פועל בתוך החברה הישראלית לעודד לשירות בצה"ל, לעודד לשירות משמעותי, במסגרת תוכנית שנקראת "תוכנית ההכנה לצה"ל", שמכילה למעשה את הגורמים הבאים: בתוך הצבא את קצין חינוך ראשי – מערך מגן – שפועל בבתי הספר וברשויות, את מיטב, שזו יחידת הגיוס של צה"ל, ש - - - מהבקו"ם ומלשכות הגיוס, אנחנו שותפים יחד עם משרד הביטחון , האגף ביטחוני –חברתי, וכמובן עם משרד החינוך – הוא שותף כולל לכל הפעילות.

אמיר רוגובסקי: תוכנית ההכנה לצה"ל שהצבא הכין, מטרתה להכין את המיועדים לשירות ביטחון לשירות בצה"ל, לעודד אותם לשירות משמעותי – בדגש על תפקידי לחימה – ולהשתתפות פעילה בתהליכי המיון, שיבוץ והגיוס לצה"ל.

אמיר רוגובסקי: מבחינתנו, החשיבות של התהליך היא לא רק בעידוד השירות, אלא גם בעידוד השתתפות למעשה בתהליכי המיון והשיבוץ.

אמיר רוגובסקי: מאחר שצה"ל היום ממיין ומשבץ את כוח האדם לפני הגיוס, ומשתדל לסיים את כל התהליכים לפני הגיוס, שלא כמו שהיה בעבר, חשובה לנו, למעשה, כל הפעילות של כיתות י"א י"ב כשותפות מלאה של התלמידים טרם גיוסם, בכל התהליכים, ולא רק בהגעה לגיוס.

אמיר רוגובסקי: בשנים האחרונות אנחנו עדים לירידה במוטיבציה לשירות ובשיעורי הגיוס.

אמיר רוגובסקי: יש לכך הרבה סיבות, אבל בהחלט אנחנו לא יכולים לתלות את הסיבות רק בגורמים חיצוניים, ולכן אנחנו חושבים שנכון לפעול כדי לעודד את הנוער לשרת בצה"ל, ולשירות משמעותי – משמעותי: שיעשה כל אחד כמיטב יכולתו – ומצד שני להוקיע את אלו שבוחרים שלא לשרת או לא לשרת את המדינה, כל אחד לאן שהוא הולך.

אמיר רוגובסקי: בתהליך הזה אני יכול לומר שכשאני מסתכל היום – וכבר אגיע לתוצאה – המציאות של השנה האחרונה מעידה שהפעילות המשותפת הביאה לעליה, גם בשיעורי הגיוס לצה"ל וגם במוטיבציה לשיעור השירות הקרבי.

אמיר רוגובסקי: אם אני לוקח את הגיוס הקרוב, שמתחיל בעוד שבוע – ביום ראשון ה-22 בנובמבר מתחיל גיוס נובמבר – בגיוס הזה, 74% מתוך המתגייסים בנתונים קרביים רוצים לשרת כלוחמים.

אמיר רוגובסקי: השיעור הגבוה ביותר בעשר השנים האחרונות, של הרצון לשרת שירות קרבי.

אמיר רוגובסקי: מבחינת התהליך, אנחנו חושבים שהעידוד לשירות משמעותי צריך להיות תהליך ארוך, אנחנו לא נחים על זרי הדפנה ומפסיקים דווקא עכשיו, כשהנתונים הם נתונים טובים, ולכן חוץ מהתוכנית וחוץ מתקצוב התוכנית, שמשותפים לצבא, למשרד הביטחון ולמשרד החינוך, קבענו גם מדדים ויעדים, ולצורך השגת אותם מדדים, אנחנו כמובן גם צריכים למדוד.

אמיר רוגובסקי: חלק ממה שגם נתבקשתי פה על ידי הוועדה וגם פורסם בעיתונות, הוא מדידת בתי הספר.

אמיר רוגובסקי: חשוב לי לציין – כי הפרסומים לפעמים קצת מטעים – שאנחנו מודדים את בתי הספר בשני פרמטרים מרכזיים.

אמיר רוגובסקי: הפרמטר הראשון הוא שיעור הגיוס לצה"ל והפרמטר השני זה מה שאנחנו קוראים המיצוי בשירות.

אמיר רוגובסקי: זאת אומרת: לא רק מי התגייס, אלא גם לאן הוא שובץ, כאשר כמובן - -

זבולון אורלב: שירות משמעותי.

אמיר רוגובסקי: כן.

אמיר רוגובסקי: שירות משמעותי, כשכמובן, מי שמשרת בשירות קרבי זה מקנה נקודות נוספות, ומי שמשרת בשירות עורפי, מקבל נקודות נמוכות יותר.

אמיר רוגובסקי: אותו ציון שפורסם, מה שנקרא "המדד הבית ספרי", שצה"ל מבצע אחת לשנה, המדד הזה משקלל את שני הפרמטרים שאמרתי כאן.

אמיר רוגובסקי: הוא לא מתייחס רק לשירות, הוא גם לא מתייחס רק לשירות הקרבי, הוא מכיל את שניהם.

אמיר רוגובסקי: בהתאם לזה אנחנו למעשה יכולים לדרג את בתי הספר במדינת ישראל, בהתאם לשירות שלהם, לשיעור הגיוס והמיצוי שלהם בשירות, השירות המשמעותי, כאשר מתוך זה אנחנו מסייגים או מוציאים מתוך הרשימה שתי קבוצות מרכזיות: האחת, את אותם בתי ספר מקצועיים שאליהם אנחנו מתייחסים בצורה אחרת כיוון שהמיצוי שלהם לשירות קרבי מראש מתוכנן להיות פחות, או נמוך, כיוון שאנחנו מייעדים אותם לשרת במקצוע אותו הם למדו, והקבוצה השנייה זה המגזר החרדי ובתי הספר של הבנות הדתיות, כיוון ששם, למעשה, על פי החקיקה הקיימת, במילא שיעורי הגיוס מאד נמוכים ואין טעם לקשור את זה לשיעורי הגיוס לצה"ל.

אמיר רוגובסקי: מעבר לזה כל רשימת בתי הספר נמדדת אחת לשנה.

אמיר רוגובסקי: הנתון הזה הועבר בתחילת שנת הלימודים, בשיתוף משרד החינוך, למנהלי בתי הספר, כל מנהל בית ספר יודע מה מצבו, גם ביחס לשנתון גיוס 88 – שזה השנתון האחרון שמדדנו, וגם ביחס לשנים האחרונות, היכן הוא התקדם ומה המציאות בבית הספר שעליו הוא אחראי.

אמיר רוגובסקי: לשמחתי – ואני אומר את זה באמת לשמחתי – השר פה הביע את זה – משרד החינוך נרתם לשלב את הנתונים האלו בתוך המדידה של משרד החינוך.

אמיר רוגובסקי: אני חושב שכצה"ל, אנחנו לא יכולים להתחמק ולהגיד שהבעיה של שירות בצבא היא רק בעיה של צה"ל.

אמיר רוגובסקי: בצה"ל אנחנו בהחלט זקוקים לשותפות, השותפות היא, כמובן, של משרד החינוך, אבל השותפות גם צריכה להיות של הרשויות המקומיות – שגם אתן אנחנו בקשר וגם אליהן אנחנו מעבירים את הנתונים – וכמובן, של כל מי שעוסק בטיפול בנוער ביישובים וברשויות.

אמיר רוגובסקי: בחלק מן המקרים – אני נוגע בזה פחות עכשיו – אבל גם בנוער שאינו לומד בבית ספר, גם בזה אנחנו עוסקים מול גופים שונים, ולא רק דרך מוסדות בתי הספר.

אמיר רוגובסקי: מבחינת הנתונים, אני חושב שהמדידה והפעילות שהחלה השנה מוכיחים שאפשר לבצע תהליך של שינוי.

אמיר רוגובסקי: אני חושב שמציאות שאנחנו נמצאים היום, השינוי הזה נובע גם, כתוצאה, מהפעילות של ההכנה לצה"ל, מהעלאת הנושא לסדר היום הציבורי, גם הקמפיין התקשורתי, אבל גם מפעילות של הצבא עצמו בתוך התהליכים.

אמיר רוגובסקי: בהנחיה של ראש אכ"א הגברנו את התהליכים של הפעילות שלנו להכנה לצה"ל, אנחנו היום למעשה מבצעים תהליך עבודה מול המלש"בים (מועמד לשירות ביטחון) הרבה לפני תהליך הגיוס, משתפים אותם בתהליך – גם באמצעות האינטרנט, גם באמצעות מרכז מידע ושירות שהוא זמין – אנחנו למעשה יוצרים תהליך שבו המלש"ב יכול לקבוע לאן הוא רוצה להגיע ויכול לקבוע את עתידו בצבא, הוא שותף לכל תהליך המיון, הוא מכיר את כל המידע, הנגישות של הצבא עלתה עשרות מונים, ובנוסף לזה הפעלנו את קציני החיל הראשיים – קצין החי"ר והצנחנים, קצין שריון ראשי, קצין התותחנים, קצין הנדסה וכן הלאה – של היחידות הקרביות, הם מקבלים את רשימת המיועדים לשירות טרם הגיוס ולמעשה פונים אליהם, יוצרים אתם קשר, מבצעים כנסים, מבקרים אותם בבתיהם ומכינים את הנוער לפני הגיוס לקראת הגיוס והשירות שבפניו הם עומדים.

אמיר רוגובסקי: אין לי ספק שכל הפעילויות האלו, יחד עם פעילויות נוספות – וציין פה השר, אני לא רוצה להיכנס לנושא התקציבי, אבל למשל סוגיית המכינות הקדם צבאיות, שהגדלנו את המכסות.

אמיר רוגובסקי: ויתרנו למעשה על שנת גיוס, כדי שילכו לשנה למכינות ולשנת שירות.

אמיר רוגובסקי: הגדלנו את המכסות בתוכנית רב-שנתית.

אמיר רוגובסקי: המכינות ושנת השירות, אחוזי הגיוס שלהן ואחוזי המיצוי לקרבי, עולים עשרות מונים.

אמיר רוגובסקי: אם נסתכל על כל הפעילויות, אני חושב שהסך הכל בהחלט מראה מגמה חיובית, בסך הכל המציאות היא מציאות טובה.

אמיר רוגובסקי: זה באשר לפתיחה שלי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת רחל אדטו.

רחל אדטו: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

רחל אדטו: אני מברכת אותך על הדיון כאן היום, ובאמת הדיון הזה מתנהל – כמו שאמר התת אלוף – תחת ההודעה שהיתה בעמוד הראשון בידיעות, במוסף עיתון סוף השבוע, על מחזור נובמבר הקרוב, שהוא באמת מעלה באחוזים מאד משמעותיים את המתגייסים ליחידות קרביות.

רחל אדטו: אתה דיברת על הבת שלך.

רחל אדטו: אני רוצה לדבר על הפן האישי, שמבחינתי מדגים איך מערכת החינוך באמת מצליחה לדחוף את הנושא הזה, גם יחד עם הצבא, בשיתוף עם הצבא.

רחל אדטו: שני הבנים שלי הם בוגרי תיכון הראל, שמופיע ברשימה של 50 בתי הספר המובילים - - -

גדעון סער: איפה התיכון הזה?

רחל אדטו: במבשרת.

רחל אדטו: ושניהם מופיעים ברשימה, ושניהם באמת לוחמים ביחידות עילית של חיל הים.

רחל אדטו: התיכון הזה בעשור האחרון מדגים מה המשמעות של בית ספר – מעבר לבית, לתנועות הנוער, לחברה וכדומה.

רחל אדטו: התיכון הזה הובל עד לפני שלוש שנים על ידי מנהל שהיה איש צבא בעבר, והיתה לו מודעות גבוהה במיוחד לכל הנושא של הגיוס לצבא.

רחל אדטו: אחד הדברים שהאשימו בהם את בית הספר והאשימו את המנהל זה, שילדים הולכים לבית ספר, וכבר בהתחלה הם יודעים שהם הולכים להיות קרביים, כי זאת רוח בית הספר.

רחל אדטו: אבל הדבר הזה מושג, לא באמצעות זה שמנהל בית הספר יושב ומטיף.

רחל אדטו: ממש לא דרך זה, אלא דרך זה שהמורה לספורט ביום שישי אחר הצהרים, בשעה 15:00, לוקח את כל הילדים של כיתה י"א וכיתה י"ב, ורץ אתם בהר איתן מסלול של ארבעה-חמישה קילומטר, ונותן להם שלוש נקודות זכות בציון בהתעמלות.

רחל אדטו: כלומר, זה נבנה בלי להרגיש.

רחל אדטו: בלי להרגיש, הם כבר מובלים לקראת הנושא הזה.

רחל אדטו: וזה כלה בזה שבאמת מגיעים נציגי הצבא – וזה עושים גם לאחרים – אין ספק שלבית הספר ולאווירה של בית הספר יש תפקיד מאד משמעותי באחוזים של הגיוס.

רחל אדטו: מה שהייתי מציעה, שאני חושבת שזה נכון לעשות – וזה מופנה לשר החינוך – אני חושבת שבתי ספר שמופיעים ברשימות ה-50, או כל מדד שהוא, יהיו בתי ספר שבסופו של יום לא רק יופיעו בדירוג, אלא גם יקבלו איזשהו פרס בדרך כזו או אחרת, על זה שהם מצליחים.

רחל אדטו: אני יודעת שיש כאלה שמתנגדים לזה, שחושבים שאסור לעודד למגמה כזאת של אווירת צבאיות בבתי ספר, אני לא מסכימה לזה, אני בהחלט חושבת שכן כדאי לעודד, ולכן הייתי מצפה שבתי ספר ראויים, הם בתי ספר שיקבלו את ההכרה בנושא הזה.

זבולון אורלב: אני עכשיו אכבד את מנהלת בית הספר המשותף בסולם צור, שעשתה את הדרך הארוכה מקיבוץ גשר הזיו בצפון הארץ עד לפה, רגינה אבירם, בבקשה.

זבולון אורלב: בהנחה שקראו את המכתב היפה שלך.

רגינה אבירם: לא, לא חילקתי אותו, כי לא קיבלתי אישור.

זבולון אורלב: מה את אומרת.

רגינה אבירם: אני אשמח לחלק אותו עכשיו.

זבולון אורלב: תוכלי עוד מעט לחלק אותו, אין בעיה.

זבולון אורלב: אחרי שתסיימי לדבר תחלקי אותו.

זבולון אורלב: ראוי לשלוח את זה לכל המנהלים.

רחל אדטו: היא סותרת את ההופעה של מנהלות בתי הספר.

רחל אדטו: אמרתי שאת הורסת את התדמית של מנהלת בית ספר.

רגינה אבירם: תודה, תודה.

רגינה אבירם: קודם כל, אני מאד גאה להיות כאן, ולשבת באנשים שמובילים במדינת ישראל את החינוך ואת הנוער.

רגינה אבירם: אני חושבת שלמנהלי בתי הספר יש חלק מאד חשוב בייצוג של העתיד של התלמידים שלנו, והמסר שמועבר, כמו שאמרה חברת הכנסת, הוא מסר מאד מאד ברור אצלנו.

רגינה אבירם: אצלנו הנושא של תרומה לקהילה מובנה בתוכנית החברתית של בית הספר, החל מכיתה ז'.

רגינה אבירם: אני יודעת שלפי חוזרי מנכ"ל הם מחויבים לתרום כך וכך שעות בכיתה י'.

רגינה אבירם: אצלנו זה לא כך, החל מכיתה ז' כל תלמיד מחויב לתרום לקהילה, בהתחלה זה כיתתי, אחר כך קבוצתי, וב-י', י"א ו-י"ב הם מחויבים לתרום 80 שעות בכל שנה.

רגינה אבירם: זה לא תמיד פשוט, אבל התרומה שהילד, התלמיד, מקבל מהתרומה שלו, היא מאד מאד גדולה.

רגינה אבירם: אנחנו גם – נושא של שנת שירות הוא נושא מאד מאד מובנה בתוכנית שלנו, והמסר המאד ברור מהבוגרים.

רגינה אבירם: כל שנה יש תלמידים שבאים, שסיימו את בית הספר שנה קודם, נמצאים בשנת שירות, הרבה מהם במכינות הקדם צבאיות, הרבה בפנימיות, בחברה להגנת הטבע, כל מיני ארגונים כאלה.

רגינה אבירם: החבר'ה שלנו מסתובבים בכל הארץ ועושים את העבודה שלהם.

רגינה אבירם: אני חושבת שהם תורמים ונתרמים באותה מידה.

רגינה אבירם: גם הצוות החינוכי, המחנכים – אין פשרות בעניין הזה.

רגינה אבירם: חלק מתוכנית הלימודים זה החינוך החברתי והתרומה.

רגינה אבירם: רק אתמול היה לנו איזה דיון בבית ספר, האם הסמינר הוא חובה או לא – הוא חובה, הוא חלק מתוכנית הלימודים, בדיוק כמו תנ"ך, ספרות וכולי – העניין הזה של דירוג בתי הספר עושה לתלמידים גאוות יחידה מאד גדולה ששולחת את הגלים שלה בהמשך כל השנה.

רגינה אבירם: ואין בכלל – כשאני אומרת לתלמידים: אני נוסעת היום לירושלים, אז אין בכלל – יש שטיח אדום ביציאה מבית הספר.

רגינה אבירם: ואני חושבת שזה חלק מאד מאד חשוב.

רגינה אבירם: מעבר לזה, אנחנו גם תושבי פריפריה, שהנושא של הצבא הוא - - -

גדעון סער: הגיוס הגבוה הוא בעיקר בפריפריה.

גדעון סער: רואים את זה מהנתונים בצורה הכי ברורה.

רגינה אבירם: נכון.

רגינה אבירם: במלחמה האחרונה בית הספר היה בסיס של גולני, והחבר'ה היו ממש עולים לרגל כדי לעזור שמה במה שאפשר.

רגינה אבירם: סך הכל, אני חושבת שהעבודה של מנהלי בתי הספר היא עבודה חשובה מאד, היא נמצאת בחזית, עם הנוער.

זבולון אורלב: תגידי לי.

זבולון אורלב: מאחר שלפנינו מונחת רשימה, לא רק של 50 מוסדות החינוך שבהם הגיוס הגבוה ביותר, אלא גם לצערנו 50 בתי הספר שבהם אחוז הגיוס הוא הנמוך ביותר, וכמו שאמר השר בלשונו העדינה, הגיוס הגבוה הוא בפריפריה.

זבולון אורלב: מכאן משמע איפה הגיוס הוא לא גבוה.

זבולון אורלב: מה העצה שלך?

זבולון אורלב: מה היית אומרת למנהלים באותם מקומות שאחוז הגיוס הוא לא גבוה, ושמה יש תלמידים שמחתימים על עצומות שקוראות להשתמטות מהשירות בצה"ל ולסרבנות לו?

זבולון אורלב: איך היית מתמודדת?

זבולון אורלב: תכף נשמע כאן גם כאלה תלמידים –בוגרים, יותר נכון, שהפיצו עצומה, אני חושב, של אלפי תלמידים בארץ בעד גיוס, אבל מה העצה שלך?

זבולון אורלב: מה היית אומרת לאותם מנהלים?

זבולון אורלב: איך את מציעה להתמודד עם זה?

זבולון אורלב: השר לפנייך.

רגינה אבירם: קודם כל, אני חושבת שהגיוס לצה"ל במדינת ישראל הוא הכרח.

רגינה אבירם: גם אלה שגרים במדינת תל אביב יודעים שזה הכרח יודעים שזה הכרח וצריך להסביר להם את זה.

זבולון אורלב: אבל את יודעת שיש 70 דרכים להשתמטות.

רגינה אבירם: כן, אני יודעת.

רגינה אבירם: גם יש ילדים שזה באמת קשה להם.

רגינה אבירם: אז אני חושבת שהצבא עושה – גם לי יש ילדה שהיתה בצבא, ועוד אחת שמתגייסת עוד חודש, ואני חושבת שהצבא עושה עבודה נפלאה גם לקבל את הילדים.

רגינה אבירם: באמת לקבל אותם ושהם ירגישו שיש מי ששומע אותם.

רגינה אבירם: אני לא מתכוונת לזה שההורים מתקשרים כל רגע למפקד, אבל באמת ה - - -

זבולון אורלב: אני אמקד יותר את השאלה שלי.

זבולון אורלב: מחר תקבלי העברה ועלייה במשכורת, ויעבירו אותך לנהל את בית הספר הנמוך ביותר באחוזי הגיוס לצה"ל.

זבולון אורלב: מה היית עושה שמה?

רגינה אבירם: הייתי מתחילה מהתרומה לקהילה – אצלנו זה בית ספר שש-שנתי, מכיתה ז'.

רגינה אבירם: התרומה שהתלמיד נתרם מהתרומה שלו לקהילה, היא לאין ערוך ממה שהוא תורם אחר כך, ובזה זה מתחיל.

רגינה אבירם: ילד שתורם יודע שזה חשוב, הוא רואה ילד אחר מחייך, משפחה אחרת מחייכת.

רגינה אבירם: אנשים אחרים.

רגינה אבירם: אני חושבת שמפה זה מתחיל.

זבולון אורלב: יפה מאד.

גדעון סער: היושב ראש, אם אני יכול בהערה רק – אני זוכר שבמסגרת ההכנות לשנת הלימודים הייתי במחוזות.

גדעון סער: ומחוז תל אביב הציגו – יש היום תוכניות מיוחדות שמפעילות רשויות מקומיות.

גדעון סער: אני לא זוכר אם זה בבת ים או בחולון, נדמה לי בבת ים.

גדעון סער: - -

קריאה: חולון.

גדעון סער: חולון.

גדעון סער: שעשו את התוכנית הזאת וזה באמת הקפיץ בצורה מאד משמעותית – אולי תגידו יותר מאוחר את האחוזים – ואני יכול רק לגלות בסוד שהמלצתי לעוד מספר ראשי רשויות באזור המרכז לאמץ את התוכנית הזאת.

זבולון אורלב: לא, תגלה לנו בסוד אם הם קיבלו את העצה.

גדעון סער: אני לא יכול - -

זבולון אורלב: להדליף.

גדעון סער: להסגיר יהודים.

גדעון סער: להסגיר יהודים זה דבר שהוא נגד המורשת שלי.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עומר בר לב, "אחרי".

עומר בר לב: כן.

עומר בר לב: תודה רבה, דבר ראשון, שהזמנתם אותנו, כבוד השר וראש הוועדה.

עומר בר לב: עמותת "אחרי" זו עמותה שהקמנו לפני 12 שנים, המטרה שלה היא לעסוק בבני נוער לא מהעלית.

עומר בר לב: או לכאורה לא מהעלית.

עומר בר לב: אנחנו עוסקים בבני נוער בפריפריה, ולצערנו במדינת ישראל כמעט הכל זה פריפריה.

עומר בר לב: זו או פריפריה גיאוגרפית, או פריפריה סוציו-אקונומית.

עומר בר לב: התחלנו לפני 12 שנה עם קבוצה אחת בשכונת התקווה, היום יש לנו קרוב ל-150 קבוצות.

עומר בר לב: הכנה לצה"ל, הכנה לבגרות שמשולבת בהכנה לצה"ל, שנת שירות, פעילות בקרב בני נוער אתיופים, יש לנו גם מכינה ואנחנו מלווים את הבוגרים גם במהלך השירות בצה"ל וגם אחרי.

עומר בר לב: כי בעצם מה שאנחנו מאמינים בו, והמטרה שלנו היא – אנחנו רואים את עצמנו כעמותה חברתית, שבאה לשלב בין החינוך, בין השירות לצה"ל לבין להיות אזרח טוב, מזדהה עם המדינה, מאמין בערכים הציוניים הדמוקרטיים והשוויוניים שלה.

עומר בר לב: ובעצם כל הסיפור הזה זה רצף אחד גדול.

עומר בר לב: לכן אנחנו יוצרים קשר עם בני הנוער החל מגיל 15 עד ערב הגיוס שלהם לצה"ל.

עומר בר לב: במקביל לפעילות הצבאית, ההכנה – כושר – אנחנו מנסים גם שיכירו יותר טוב את הצבא וגם להטמיע בהם ערכים נוספים של עזרה לקהילה – א-פרופו מה שנאמר כאן.

עומר בר לב: וכאן כל קבוצה – קבוצה אחת עושה קייטנה בחופשים לילדים ממשפחות קשות יום, וקבוצה אחרת עוזרת לאנשים קשישים, וכן הלאה.

עומר בר לב: ובעצם בכך אנחנו רואים את השילוב המלא.

עומר בר לב: לכן אנחנו מאד תומכים במגמה – שאני מבין שגם כבוד השר מוביל – של לראות את הקטע החינוכי לא רק כהצלחה זו או אחרת במבחני בגרות, כי אם הצלחה של בן נוער ובת נוער שמסיימים תיכון, עד כמה הם מעורבים במה שקורה במדינה, עד כמה אכפת להם, עד כמה הם רוצים להשפיע, ובעצם הנכונות לשירות משמעותי בצה"ל זו בבואה של הנכונות הזאת של בני הנוער.

זבולון אורלב: יש קשר עם צה"ל לתוכנית הזאת?

עומר בר לב: כן.

עומר בר לב: יש לנו קשר עמוק מאד עם צה"ל, משרד הביטחון תומך בנו בצורה מאד משמעותית, בליווי.

עומר בר לב: גם משרד החינוך תומך בנו, בצורה יותר צנועה, ובעצם זה אחד המסרים שלנו והבקשות שלנו, ההמלצות שלנו, זה לחבר בין החינוך הפורמלי והלא פורמלי.

עומר בר לב: קודם הזכיר השר שאחוזי הגיוס לצה"ל בפריפריה הם מאד גבוהים.

עומר בר לב: בקרב בני הנוער שלנו – וכשאני אומר בני נוער, זה בערך 40% בנות נוער - 65% מהם מתגייסים לשירות קרבי, ואני לא אתפלא אם חלק מהמגמה שהיום רואים בסקרים, של אחוז גיוס לקרבי בפריפריה, אני מאמין שלפעילות שלנו במשך, כמו שאמרתי, 12 שנים, והיום אנחנו נוגעים ב-3500 בני נוער כל שנה, יש לה חלק בעניין הזה.

עומר בר לב: וא-פרופו זה, יש לנו בשבוע הבא פגישה עם מנכ"ל משרד החינוך ואני מאמין שהקשר הזה יתחזק, כי הוא בהחלט, אני חושב, תורם את המגמה שכולנו רוצים לראות אותה כאן.

זבולון אורלב: מה צריך לעשות כדי – אני מבין שאתם מקיפים היום כ-3000 בני נוער?

זבולון אורלב: סדר גודל כזה?

עומר בר לב: כן.

זבולון אורלב: מה צריך לעשות כדי להגדיל נפח תוכניות?

זבולון אורלב: אתה מבין לבד ש-3000 ילדים, שמקיפים שלושה שנתונים, זה כמעט טיפה בים.

עומר בר לב: נכון.

זבולון אורלב: שנתון גיוס הוא קצת פחות מ-100,000.

זבולון אורלב: אין כאן סודות צבאיים.

זבולון אורלב: שנתון אחד.

זבולון אורלב: כלומר: שלושה שנתונים – אתה מדבר פה על כמעט אחוז אחד.

עומר בר לב: נכון, אבל שוב: אחוז מהחלק שלפחות מהבית, הם לא באים - - -

זבולון אורלב: לא, אין לי טענות.

זבולון אורלב: אני קודם כל משבח אותך.

עומר בר לב: לא, אני רוצה לענות.

זבולון אורלב: השאלה היא מה צריך לעשות כדי שיהיו הרבה "אחרי".

עומר בר לב: דבר ראשון, אני מצטרף למה שאמרה מנהלת בית הספר.

עומר בר לב: כל העניין של תרומה לקהילה כחלק מהערכים הבסיסיים שלאורם אנחנו מחנכים את בני הנוער, בסופו של דבר יביא גם לפירות בעליית הגיוס לצה"ל בשירות קרבי, ויותר מזה – אחרי שבני הנוער האלה גדלים להיות אזרחים, אכפת להם מה שקורה להם, והם רוצים להיות אזרחים מעורבים.

עומר בר לב: עכשיו, אנחנו רואים, למשל, במקומות שבהם אנחנו פועלים: שנה ראשונה אנחנו בקושי מצליחים לגייס 12 בני נוער לקבוצה כזאת, קטנה.

עומר בר לב: שנה שנייה יש לנו כבר 30 ו-40.

עומר בר לב: אנחנו סימנו לעצמנו באמת את האזורים היותר בעייתיים במדינת ישראל ועל פי היכולות התקציביות שלנו אנחנו מתמודדים עם חלקם.

עומר בר לב: בתוכנית הרב שנתית שלנו – וזה תלוי בתקציב ובגיוסים שאנחנו מצליחים לגייס – שהיום כמעט, הייתי אומר, 70% מהתקציב שלנו הוא תרומות פרטיות, קרוב ל-20%-15% תרומות בשווה כסף של משרד הביטחון, וכמו שהזכרתי קודם, תרומה יחסית קטנה ממשרד החינוך ומעוד כמה גורמים פורמליים אחרים.

קריאה: תמיכה, לא תרומה.

עומר בר לב: תמיכה, כן.

עומר בר לב: לכן לשאלתך: לפחות בראיה שלנו אנחנו מאמינים שאנחנו יכולים להגדיל את יכולת העבודה שלנו, התרומה שלנו, להכפיל אותה ולהשליש אותה.

עומר בר לב: זו שאלה של תקציב.

זבולון אורלב: אוקי.

זבולון אורלב: תשובה.

זבולון אורלב: לפני כמה חודשים שמענו בכלי התקשורת על קבוצה של בני נוער, תלמידי תיכון, שחתמו על עצומה לסרבנות לשרת בצה"ל, ואף הגדילו לעשות ונסעו ברחבי העולם, ונתנו במה רחבה לדבריהם, על כך שהם מתנגדים לשירות בצה"ל בגלל - - - מולם קמה קבוצה של בוגרי בני עקיבא, של גרעין נחשון, עם קבוצות נוספות שגם ביקרו כאן בכנסת, והם מסרו לנו עצומה רק לפני חודש ימים בדיוק, אגב, 14 באוקטובר, של למעלה מ-1200 תלמידים שחתמו על עצומה נגדית וגינו את אותם בני נוער, וקראו לדתיים, חילוניים, ימין ושמאל, להתגייס צבא.

זבולון אורלב: יש כאן שני נציגים שלהם.

זבולון אורלב: רן וידר וענת פוגל.

זבולון אורלב: מי לוקח את רשות הדיבור?

זבולון אורלב: אגב, השר, רק שתדע, שאני רק לאחרונה התוודעתי לכך שלא נותנים לחניכי תנועות הנוער להיכנס עם חולצות תנועות נוער לבניין - -

גדעון סער: דיברתי על זה עם יושב ראש הכנסת.

זבולון אורלב: רק ביום של הישיבה שעשינו ביחד כאן, שבוע תנועות הנוער, עשו חריג.

זבולון אורלב: נתנו ביום מסוים להיכנס לתנועות הנוער, וגם ביום שהם הגישו את העצומה, קיבלתי היתר שבאולם נגב שבו הגישו את העצומה, מותר להם להחליף את החולצות ולהיות בחדר עם חולצות של תנועות הנוער.

קריאה: איך אתה לבשת – תפסנו אותך לובש את החולצה שלך.

גדעון סער: תוציא מכתב ליושב ראש הכנסת, שתי שורות.

זבולון אורלב: אני לבשתי את שלי.

זבולון אורלב: חלק מהמחאה היתה גם שאני לבשתי את חולצת בני עקיבא.

זבולון אורלב: אני אומר: זה פשוט לא עלה על דעתי - -

גדעון סער: אני דיברתי אז עם יושב ראש הכנסת, אני אפנה אליו שוב.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: שחיילים וחיילות – אני חושב שאנחנו צריכים להיות גאים שחיילים וחיילות יכולים להופיע במדים, עם התגים, וכל אחד יודעים מהו, והנה מופיע כאן תת אלוף בבגדיו, ואילו הוא חניך בתנועות הנוער, לא יכול להופיע עם הסמל הצנוע של התנועה שלו, ואני מכבד את כל תנועות הנוער, החל מהצופים - - -

גדעון סער: לרבות – חשבתי שתתחיל מבית"ר, אבל בסדר.

גדעון סער: אתה כבר יודע שהבנות שלי בצופים, אז - - -

זבולון אורלב: תשאל את יוסי לוי.

זבולון אורלב: אני לא חושב שבית"ר עדיין מוכרת כתנועה.

גדעון סער: אה, אתה זורה מלח על פצעים.

גדעון סער: במבחן.

גדעון סער: איך זה נקרא?

יוסי לוי: בהתאוששות.

גדעון סער: בהתאוששות.

גדעון סער: הם בהתאוששות כבר הרבה שנים.

יוסי לוי: התאוששות מתמדת.

זבולון אורלב: טוב, אז ערן או ענת.

זבולון אורלב: מי?

ענת פוגל: ענת.

זבולון אורלב: בבקשה.

זבולון אורלב: תאמרי כמה מילים על גרעין נחשון.

ענת פוגל: אין בעיה.

ענת פוגל: שלום לכולם.

ענת פוגל: אנחנו נציגי שנת השירות של בני עקיבא, גרעין הנחשון.

ענת פוגל: אנחנו עובדים בתחום החינוך, פועלים כרגע ברמת גן.

ענת פוגל: זה אומר שאנחנו נמצאים בבתי הספר – דתיים, חילוניים, יסודי, תיכוניים, אוכלוסיות חלשות, שכבות יותר חזקות.

ענת פוגל: אנחנו מפעילים מועדוניות נוער, מועדוניות רווחה – אנחנו עובדים דרך העירייה.

ענת פוגל: כמו שיושב ראש הוועדה התחיל להגיד, בקשר לחולצות הנוער, רצינו באמת להתנצל שאנחנו על לבוש אזרחי – פשוט לקחו לנו בכניסה את החולצות והיינו צריכים להפקיד אותן, לצערנו.

קריאה: טוב שהיה לכם מה להחליף.

ענת פוגל: היה, היה.

ענת פוגל: אנחנו מודעים לזה פשוט מהפעמים הקודמות.

ענת פוגל: אז בחודש האחרון היינו עדים לתופעה מאד מצערת של השתמטות של בני נוער מהצבא, משירות לאומי, בגינוי פומבי בכלי התקשורת.

ענת פוגל: כאמור, מכתב השמיניסטים.

ענת פוגל: אנחנו כנוער לא יכולנו לעמוד מול זה, אנחנו לא יכולים לשתוק על דבר כזה, עשינו – ביחד עם שאר תנועות הנוער, עם מחנות העולים, עם הנוער העובד והלומד, עם השומר הצעיר ובני עקיבא, כאמור – עצומה נגדית.

ענת פוגל: חתמו עליה מעל אלף שמיניסטים – בקריאה להתגייס לצה"ל.

ענת פוגל: מבחינתנו זה עניין בסיסי:

ענת פוגל: אהבת המולדת ולתקן מבפנים.

ענת פוגל: היו טענות שאמרו שהצבא לא מוסרי.

ענת פוגל: במידה שאנשים באמת חושבים ככה, התיקון ייעשה רק מתוך המערכת, עצמה.

ענת פוגל: השבת, כמו שחברת הכנסת מקודם דיברה, פתחנו עיתון ידיעות וראינו שנתוני הגיוס לצה"ל, סליחה, לקרבי, הם גבוהים לאחרונה.

ענת פוגל: מבחינתנו, אני מניחה שגם לרוב האנשים שיושבים כאן באולם, זאת נגזרת ישירה של החינוך.

ענת פוגל: ועוד יותר מזה, החינוך הבלתי פורמלי, תנועות הנוער, הן אלה שמשלימות את החינוך הקיים.

ענת פוגל: החינוך הרשמי.

ענת פוגל: הן משלימות, הן מגבות את החינוך עצמו.

ענת פוגל: כמובן, מדברים על חינוך לציונות, ליהדות.

ענת פוגל: זה ממש לקחת את המושכות על המדינה, להוביל אותה הלאה.

ענת פוגל: דווקא בזמן שאנחנו מאוימים גם מבפנים וגם מבחוץ, במדינת ישראל.

ענת פוגל: כך שתנועות הנוער זה גורם שהוא קריטי.

ענת פוגל: זה נותן מסגרת חברתית שהיא שונה - - -

קריאה: ערכית.

ענת פוגל: ערכית, בוודאי.

ענת פוגל: בכל התנועות יש דיון ערכי גדול מאד על מה שאירע לאחרונה.

ענת פוגל: וכמובן, כל הנושאים של צבא, ביטחון, כלכלה, פוליטיקה – תנועות הנוער מעורבות בכל.

ענת פוגל: לפיכך, יש צורך באמת לגבות אותן.

ענת פוגל: אם זה אומר – מבחינת תודעה, מבחינת ארגון, מבחינה תקציבית, יש צורך מאד גדול, בין השאר.

ענת פוגל: כמובן, מנהיגים גדולים ורבים צמחו מתוך התנועות, אני לא צריכה, אני מניחה שרובכם יודעים את השמות, אפילו.

ענת פוגל: ראשי ממשלה, שרים, חברי כנסת, רובם צמחו מתנועות הנוער.

ענת פוגל: תודה רבה שהזמנתם אותנו היום.

זבולון אורלב: רוצה לדבר על העצומה?

ענת פוגל: כן.

זבולון אורלב: נתקלתם בהתנגדויות, נתקלתם בהתלהבות?

זבולון אורלב: מה עשיתם?

ענת פוגל: כשהעצומה פורסמה לראשונה, היו תגובות מאד נלהבות.

ענת פוגל: התקשרו אלינו מהרבה עמותות, מהרבה אגודות, תנועות נוער.

ענת פוגל: יצרנו קשר עם הרבה עמותות.

ענת פוגל: כמובן, התגובות היו מאד נלהבות.

ענת פוגל: וזה התגלגל, הגענו לכנסת, ממש יום למחרת.

ענת פוגל: עשינו פה מסיבת עיתונאים, הגשנו את העצומה ליושב ראש ועדת החינוך, נפגשנו עם חברי כנסת נוספים, בין השאר.

ענת פוגל: חתמו על העצומה – תוך 24 שעות חתמו מעל אלף שמיניסטים.

ענת פוגל: מבחינתנו, הסיסמא היתה: הם הביאו 80, אנחנו נביא 800.

ענת פוגל: ובאמת, הצלחנו להגיע ליעדים שאותם הצבנו.

ענת פוגל: זה הכל.

זבולון אורלב: יופי, תודה רבה.

זבולון אורלב: יוסי, אני מציע שתיתן סקירה קצרה על הפעילויות החינוכיות שמשרד החינוך עושה כדי לקדם את הגיוס לצה"ל.

יוסי לוי: כמו שהשר אמר ואני אוסיף על מה שהשר כבר פירט: קודם, בתוך הרמה הבית ספרית, אנחנו, גם במסגרת שעות המחנך וגם באמצעות רכזי החינוך החברתי בבתי הספר, כמו שמנהלת בית הספר אמרה, כמובן, באמצעות האוגדן – האוגדן שאנחנו הולכים לחשוף אותו לראשונה בכנס, הוא אוגדן משותף לצבא, למשרד הביטחון ולנו, וכל רכזי החינוך החברתי והמחנכים אמורים להיחשף אליו ולהיות מונחים אליו, בהנחה שהם גם יעבירו את התוכנית החינוכית בתוך בתי הספר בנושא הכנה לצה"ל, ובנושא שירות לאומי – שלא נשכח.

יוסי לוי: אנחנו מכוונים את כל הפעילות לכלל האוכלוסייה, לא רק למי שמגויס.

יוסי לוי: כמו שאמר ראש תומכ"א מקודם – יש כאלה שהם מתגייסים, ויש כאלה שעל פי החוק הם לא מתגייסים.

יוסי לוי: אנחנו גם בהם מטפלים.

יוסי לוי: הבסיס החינוכי שלנו הוא בהחלט הנושא החברתי, התרומה לקהילה, המחויבות לקהילה, שמתחילה אי שם בכיתות ז' וכמובן, ככל שנכנסים לכיתות, למלש"ביות, ל-י"א, י"ב, פעילות יותר מרוכזת.

יוסי לוי: פעם אחת פעילות כזאת.

יוסי לוי: אנחנו השנה, ברמה הרשותית – אני רוצה להוסיף פה, שזה לא הוצג – אמר השר על נושא חולון, אנחנו קצת לומדים גם מהשטח.

יוסי לוי: הולכים להקים, בשלבי הכנה של הקמה, של מרכזי הכנה לצה"ל ב-50 יישובים באמצעות הרשויות המקומיות, לא להמציא משרות והכל אלא לתוך הפעולות, לתוך הגופים שעוסקים עם נוער ברשות המקומית – אם זה מחלקת החינוך ואם זה מנהל יחידת הנוער ברשות המקומית – אנחנו מקימים מרכז הכנה לצה"ל שהמשרד יהיה – גם תקציבית וגם חינוכית.

יוסי לוי: שתהיה כתובת, גם להורים, גם לתלמידים, שהם יבואו לשם, יוכלו לדפוק בדלת, לשאול שאלות.

יוסי לוי: הצבא יקצר את הטווח בין לשכת הגיוס לבין הרשות המקומית על ידי נוכחות במקום, מדריכי נוער יהיו במקום, בוגרים יהיו במקום, שנת שירות – ומיישמים את המשימות החברתיות, יוכלו לתת נתונים, מדריכות חיילות – אנחנו מגבשים את כל הנתונים האלה ביחד ואת כל המשאבים, כדי לבצע את הפעילות באמצעות אותו מרכז הכנה לצה"ל.

יוסי לוי: אני רוצה להגיד פה עוד מילה מבחינת חינוך.

יוסי לוי: "אחרי", שמייצגים פה כ-3000 ואנחנו רואים בזה חשיבות מאד גדולה, לעמותות הקטנות ולתוכניות הממוקדות – המשרד מלווה עוד שתי תוכניות כאלה.

יוסי לוי: אחת זו התוכנית שנקראת "זינוק בעלייה", זו תוכנית שמיועדת בעיקר לילדים האתיופים והקווקזים, בשיתוף הג'וינט וצה"ל, שמחבק את התוכנית הזאת חזק מאד – לצערי הג'וינט, משום מה עכשיו, עם האילוצים הכספיים קצת נעלם מזה, ואישורי הגיוס בקרב האוכלוסיות האלה לצה"ל בכלל גברו.

יוסי לוי: התוכנית השנייה, בנושא הקווקזים והאתיופים, שאנחנו מפעילים כתוכנית ייחודית בתוך המערכת הזאת, התוכנית השנייה היא תוכנית צהל"ה.

יוסי לוי: שוב, עמותה שרן פקר הוא היוזם שלה, שוב לאוכלוסייה מהפריפריות החברתיות, הנמוכות.

יוסי לוי: קצינים מאמצים תלמידים מכיתה ז' עד לגיוס, נם גם חונכים אותם אישית וגם נותנים להם דוגמה אישית, וגם, באמצעות הילדים האלה, הם מצרפים ילדים אחרים.

יוסי לוי: גם בתוכנית הזאת המשרד תומך.

יוסי לוי: אמנם זה פה 3000 פה 4000 ופה 5000, אבל הילדים מהפריפריות האלה, ביחד, יוצרים סדר גודל של כמעט 20,000 בני נוער, שמטפלים בנושא, ואלה כבר מספרים שהם כבר באמת חשובים יותר.

יוסי לוי: עוד מילה בשבח שיתוף הפעולה.

יוסי לוי: הרי מה קרה פתאום?

יוסי לוי: כל שנה, כל הגופים, כל אחד עבד בעצמו.

יוסי לוי: אגף ביטחוני-חברתי במשרד הביטחון עשה פרויקטים משלו, נפלאים, כולל מסע בעקבות לוחמים, צה"ל עשה פרויקטים נפלאים עם עצמו, משרד החינוך עשה פרויקטים נפלאים עם עצמו.

יוסי לוי: אנחנו, מזה מעל שנה, עובדים בתיאום מלא.

יוסי לוי: הפעולות בסוף מתנקזות לבית הספר כיחידה אחת מסודרת, או לרשות המקומית.

יוסי לוי: הסדר הנכון, הסינרגיה הזאת, שכל הגופים נותנים הרבה יותר ממה שכל גוף נתן לבד, אני חושב שתורמים מאד לפעילות הזאת.

יוסי לוי: יש עוד הרבה מאד מה לעשות בנושאים האלה, כמו שהוצג פה עם כל מיני כיסים וכאלה ואחרים שצריך לעבוד, אבל בסך הכל אני חושב שאנחנו כולנו בדרך הנכונה, ונקווה שגם נצליח יותר בעתיד.

זבולון אורלב: תראה, בבתי הספר שבהם גם אחוז הגיוס הוא גבוה, באותם 50, עדיין הנמוכים שבהם, זה אחוזי גיוס של בערך 75%.

זבולון אורלב: ובנמוכים מגיעים אפילו ל-53%.

זבולון אורלב: שאלתי: האם בעקבות פרסום הנתונים האלה, שהם ידועים לכם, נעשית איזושהי פעולה מול בתי הספר?

זבולון אורלב: מחזקים את החזקים – אני שואל את השר – את החלשים, מה עושים?

זבולון אורלב: אוקי, יש נתונים.

זבולון אורלב: הבנו שיש פעילויות מערכתיות, בסדר גמור.

אמיר רוגובסקי: יש תוכנית ממוקדת לנושא.

גדעון סער: תוכנית ממוקדת לבתי הספר עם אחוזי הגיוס שלא מספקים ולשם היא מוכוונת.

גדעון סער: אתה רוצה לפרט, יוסי?

יוסי לוי: כן.

יוסי לוי: מרבית הפעולות שהצגתי עכשיו, עדיפות ראשונה – אני אתן דוגמה.

יוסי לוי: בסיסי אימונים בגדנ"ע, אם יש איקס מחזורים שניתן לעשות, העדיפות הראשונה שנתנו הנחיה, שלושת הגופים, שיבוץ ראשוני לאותם בתי ספר הפחות טובים בנושא הזה, מתוך הנחה שהטובים יותר יודעים להתארגן עם עצמם.

יוסי לוי: כל כניסה דרך ערך אותה תוכנית של הצבא, מלבד הקצינים שהשר דיבר מול חדרי מורים – מיקוד ראשון, עדיפות ראשונה מתוך ה-270, הם בתי הספר האלה.

זבולון אורלב: יש בעיה של שיתוף פעולה של המנהלים?

זבולון אורלב: של רשויות?

יוסי לוי: לחלוטין מלא.

יוסי לוי: לחלוטין.

יוסי לוי: גם תא מנהלים וכל המנהלים משתפים פעולה.

זבולון אורלב: אז תסביר לי, איפה – הואיל ואתה ותיק במערכת החינוך - למה יש הבדל בין סולם צור, מטה אשר, ניקח מישהו מהפריפריה – למקיף שפייה מהמועצה האזורית חוף הכרמל?

זבולון אורלב: למה פה זה 85% ופה זה 69%?

זבולון אורלב: איפה העניין?

זבולון אורלב: שתי מועצות אזוריות בהתיישבות.

זבולון אורלב: רגינה, אם את יודעת את ההבדל – איפה הבעיה?

זבולון אורלב: אני פשוט לא מבין איפה הבעיה.

זבולון אורלב: במנהל?

זבולון אורלב: מה?

יוסי לוי: לא.

יוסי לוי: בין היתר, הדברים האובייקטיביים של הרכב האוכלוסייה של התלמידים, למשל.

זבולון אורלב: חוף הכרמל?

יוסי לוי: שפייה, כן.

יוסי לוי: אם נתת את הדוגמה הזאת.

זבולון אורלב: מקיף שפייה קולטת את מי?

זבולון אורלב: חוץ מהיישובים היא קולטת את מי?

רגינה אבירם: שפייה זה כפר נוער.

יוסי לוי: כפר הנוער שפייה.

יוסי לוי: אבל אנחנו בהחלט לא תולים את זה רק בזה, אבל - - -

זבולון אורלב: אה, זה מקיף שפייה?

יוסי לוי: כן, זה כפר הנוער.

יוסי לוי: זה כפר הנוער.

זבולון אורלב: טוב.

רגינה אבירם: אני רוצה להעיר משהו, אם אפשר.

יוסי לוי: אז האוכלוסייה זה דבר אחד.

יוסי לוי: ההורים שלא הוזכרו עכשיו, אדוני היושב ראש, גם הם חלק מהמרכיב של העניין, אני חושב גם.

קריאה: מרכיב חשוב מאד, אדוני.

זבולון אורלב: רגינה, כן.

רגינה אבירם: אני רק רוצה להגיד ליוסי: לפני שנה היינו במקום השישי ובאמת קיבלנו הודעה מהגדנ"ע שאנחנו לא מוזמנים השנה.

רגינה אבירם: המהפכה בבית הספר היתה בלתי אפשרית.

רגינה אבירם: הפעלנו את כל מי שאפשר רק כדי שיאפשרו לנו ללכת.

רגינה אבירם: אני חושבת שמה שאתם לעשות, זה לקחת בית ספר מהסוף ובית ספר מההתחלה ביחד.

רגינה אבירם: כי בדרך כלל אלה שני בתי ספר שהם די דומים באוכלוסייה.

רגינה אבירם: זה לא פשוט להתמודד עם שני הקטבים.

יוסי לוי: אני מסכים אתך גם מסיבות אחרות, דרך אגב.

יוסי לוי: מה שאנחנו עושים היום, מביאים בית ספר מאותו סוג, עסוקים כל יום בכל מיני נושאים לטיפול - -

רגינה אבירם: ברור.

רגינה אבירם: אז תיקחו את שני הקצוות, זה באמת אתגר מאד גדול.

יוסי לוי: ניקח לתשומת לבנו.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: ניתן גם לנוער פתחון פה, לנציג מועצת תלמידים ונוער ארצית.

עפרה דונסקי: אולי לשאול רק את יוסי - -

זבולון אורלב: כן, בבקשה.

עפרה דונסקי: בקטע של נשים – בנות, בנים – יש איזו פעילות מיוחדת לעידוד בנות לכל הדברים האלה?

יוסי לוי: בוודאי.

זבולון אורלב: רק שתדעי שבחינוך הממלכתי, אחוז הגיוס במקיף משגב – שהוא במקום הראשון אצל הבנות – זה 85.75%, ואצל רגינה, שהיא במקום הראשון, זה 84.05%.

זבולון אורלב: הבנות לא מפגרות אחרי הבנים.

רגינה אבירם: לא, ממש לא.

עפרה דונסקי: זה בא טבעי, או - - -

יוסי לוי: אבל מצד שני ראוי לציין – זה יכול להגיד ראש תומכ"א במקומי, כי הוא אמון על המבצעים, שהבנות הלא מתגייסות – כמו שאמר השר, מהצהרות דת, וכאלה – מוליכות את בתי הספר למקומות הלא נכונים, והן המשפיעות הרבה יותר מהבנים.

יוסי לוי: ושם אנחנו ממקדים מאד מאד פעילות היום, בקרב הבנות האלה.

יוסי לוי: התודעה שלהן.

יוסי לוי: הכל, לא בחוזר מנכ"ל, אלא בנושא החברתי, בנושא של לחץ לאחריות לנושא, בנושא של שיחות עם ההורים שלהן, שזה דבר שמאד חשוב לבצע.

יוסי לוי: מפני שאחד המרכיבים שמשנים את הסקאלה איפה בית הספר נמצא זה אחוז המתגייסות והלא מתגייסות, בבתי הספר הממלכתיים, כן?

יוסי לוי: לא הממלכתיים-דתיים.

עפרה דונסקי: הם דיברו על הצהרות כוזבות.

יוסי לוי: נכון.

יוסי לוי: לא סתם הוא דיבר.

יוסי לוי: זה נתון מאד משפיע בתוך המערכת.

רגינה אבירם: כל הנושא הזה של קידום המקצועות הטכנולוגיים, שמתחילים את זה - - -

יפה פסי: כן, אבל יש תוכניות מיוחדות לבנות.

רגינה אבירם: אני יודעת.

רגינה אבירם: אנחנו מפעילים תוכניות מיוחדות לבנות, החל מכיתה ט', במקצועות טכנולוגיים, שבסופו של דבר הן מרגישות שוות.

רגינה אבירם: אין שוני בין הבנים לבנות.

עפרה דונסקי: עברנו כבר כברת דרך בשנים האחרונות.

רגינה אבירם: לשמחתנו, כן.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: נציג אחד של ההורים, בבקשה.

זבולון אורלב: אבי, בבקשה.

יהודה סקר: משפט אחד.

יהודה סקר: אפשר משפט אחד?

זבולון אורלב: כן.

יהודה סקר: החינוך מתחיל, אדוני השר, בבית.

יהודה סקר: שני בניי אחד היה קצין בסיירת גולני - - -

זבולון אורלב: יש לי בקשה אליך.

זבולון אורלב: אם אפשר, לא להתחיל בעניינים האישיים.

זבולון אורלב: זה עובר לאורך כל הישיבות.

זבולון אורלב: תאמר מה שיש לך לומר, את המשפט האחד הזה.

יהודה סקר: אוקי.

יהודה סקר: אני לא רואה פה את תיכון הימלפרב ברשימות.

יהודה סקר: אגב, הרשימות לא הופצו פה.

יהודה סקר: - - -

זבולון אורלב: פורסמו בתקשורת.

יהודה סקר: פורסמו בתקשורת.

יהודה סקר: ואנחנו עושים את זה עם תא"ל רוגובסקי בשיתוף פעולה כבר כמה חודשים, והדבר הזה מתחיל בבית, וגם בבית ספר.

יהודה סקר: חשוב מאד שגם ועד ההורים יהיה מעורב - -

זבולון אורלב: הימלפרב בעשירייה הראשונה.

יהודה סקר: לא פרסמו את הדבר.

יהודה סקר: בכל מקרה, זה מתחיל בבית.

זבולון אורלב: זהו, תודה.

זבולון אורלב: אבי.

אבי גור: האתגר מס' אחד של מדינת ישראל, זה הביטחון.

אבי גור: האתגר מס' אחד של מדינת ישראל זה להגן על הגבולות שלה.

אבי גור: אין שום אפשרות שמערכת החינוך, שהיא המערכת עם התקציב הכי גדול, תתעלם מהאתגר הזה.

אבי גור: לכן הראיה שלנו היא, שהנושא של צה"ל צריך לבוא לידי ביטוי החל מגן הילדים, ועד שמסיימים את מערכת החינוך באוניברסיטה.

אבי גור: ואני רוצה להגיד שמשרד החינוך עושה את זה יפה מאד.

אבי גור: אני רוצה להגיד שאני, בתור סגן אלוף בצבא, למרות שזו לא בושה להגיד את זה, דרך אגב, במלחמת יום כיפור קיבלתי מכתבים וחבילות מתלמידים, ואני יכול להגיד שבאמצע המדבר לקבל כזה דבר, זה מראה שמישהו בעורף חושב עליך, וזה חשוב.

אבי גור: אני יכול להגיד לכם, אדוני השר ואדוני היושב ראש – זה שכאן, סביב השולחן הזה עכשיו, יושבים כל האנשים שהם בעד הנושא, זה מעיד שכל אלה שבשוליים אומרים מידי פעם דברים כנגד הצבא או כנגד כניסת הצבא לבית הספר, זה מעיד שפשוט יש להם תקשורת טובה בעיתונים או בטלוויזיה.

גדעון סער: מי אומר נגד הצבא?

אבי גור: אני מוכן להעביר לך את הרשימות כל פעם שזה קורה.

גדעון סער: לא, אני סתם שואל למה הכוונה.

אבי גור: יש – בוא נגיד ככה - השאלה של יושב ראש הישיבה מקודם לגבי מנהלי בתי הספר, לא היתה בחינם.

אבי גור: יש מנהלי בתי ספר שיש להם דילמות, עד כמה מותר לצבא להיכנס לבית הספר ולתת הרצאה.

אבי גור: אנחנו כהורים אומרים: אני חי במדינה הזאת, אני צריך להגן עליה, אני צריך ללמד את הבן שלי מה זה להגן עליה.

אבי גור: אבא שלי הוא בוגר אושוויץ, לא היה לו צבא שיגן עליו.

אבי גור: אני חי במציאות חדשה.

אבי גור: יש לי צבא, אני רוצה להעביר את המסר הזה לילדים שלי, אני מצליח להעביר.

אבי גור: יש לי ילדים שלפני שהם הלכו לקורס קצינים, הם התלבטו אתי.

אבי גור: כל השכבה אמרו להם: מה, אתם רוצים ללכת, לחתום למדינה?

אבי גור: שירות לאומי?

אבי גור: עוד שנה?

אבי גור: זה לא פשוט, הנושא הזה של ההחלטה.

אבי גור: עכשיו אני רוצה להגיד עוד כמה מילים.

זבולון אורלב: עוד משפט אחד.

זבולון אורלב: וחצי.

אבי גור: אז עוד משפט אחד וחצי.

אבי גור: וחצי – זה אני מברך את השר, שהוא שם את כל כובד משקלו כאן, ואני אומר שאמיר - - -

זבולון אורלב: תא"ל אמיר.

אבי גור: שאני כבר מכיר אותו תקופה ארוכה, כל מה שהוא עושה, וגם האנשים שמסביבו, באכ"א, מה שהם עושים היום בצבא, בשיתוף הפעולה שלהם עם מערכת החינוך, יכול להיות דוגמה לשאר משרדי הממשלה.

אמיר רוגובסקי: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: נציג התלמידים, דור שמחוני.

זבולון אורלב: מאיפה אתה?

דור שמחוני: מכרמיאל.

זבולון אורלב: כרמיאל, או-אה.

זבולון אורלב: רחוק.

זבולון אורלב: איזו כיתה?

דור שמחוני: י"א.

דור שמחוני: בית ספר אורט הורוביץ.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: בית ספר ותיק.

דור שמחוני: כן.

דור שמחוני: אז קודם כל, צהרים טובים.

דור שמחוני: לפני שאמקד את דבריי הייתי רוצה להצטרף פה לחברי או ראשי תנועת "אחרי", הייתי רוצה קצת להעצים את דבריהם.

דור שמחוני: אנחנו בכרמיאל ועוד יישובים רבים בפריפריה רואים את "אחרי" כבית לערכים, בדיוק כמו שמשרד החינוך דוגל, כמו שכבוד שר החינוך הדגיש.

דור שמחוני: הייתי שמח, כחבר בתנועת "אחרי", שמשרד החינוך יבוא ויעצים את התנועה הזאת ועוד תנועות רבות שדוגלות בערכים ציוניים ודמוקרטיים.

דור שמחוני: את דבריי, לשם מה באתי – הייתי רוצה קצת לגעת בסוגיה, היא לא פשוטה.

דור שמחוני: כשמדברים על שירות לאומי אזרחי, כולנו נחשפים גם לבעיה של שירות לאומי אזרחי בקרב ערביי ישראל.

דור שמחוני: בתקופה האחרונה דווקא חלה עליה בקרב הנוער הערבי שמוכן להתנדב, גם בקהילה שלו וגם בחברה הישראלית.

דור שמחוני: כבן אדם שמייצג נוער בישראל שיש לו גם חברים מכפרים שונים, נוצרת הרגשה שבגלל שיש חוסר תקצוב בעמותות - - -

גדעון סער: מאה אחוז אתה צודק.

גדעון סער: מאה אחוז.

דור שמחוני: שיש חוסר תקצוב בעמותות שדוגלות להעצים ולמנף את הנוער הערבי, שאכן יבוא ו – שהוא באמת רוצה לבוא ולתרום למען המדינה, נוצרת תחושה של חוסר אמון, חוסר אמון במדינה, שכמעט ולא מתקצבת עמותות אלו.

דור שמחוני: אני רוצה להגיד לך, שר החינוך: עם חוסר אמון כזה אי אפשר בכלל להגשים מדינה שהיא מוסרית, מדינה של ערכים.

דור שמחוני: כמו שמשרד החינוך, כרגע הגדרת, שזה לא סתם נקרא משרד חינוך, זה משרד שדוגל בערכים חברתיים וחינוכיים.

דור שמחוני: הייתי רוצה, אם אפשר, לדעת מה משרד החינוך, כיצד הוא פועל על מנת למנף את אותה סוגיה שהעליתי, באיזה דרכי פעולה זה אפשרי.

גדעון סער: אתה צודק במאה אחוז.

גדעון סער: פניתי לראש הממשלה בעניין הזה, של העדר תקצוב מספק לשירות לאומי אזרחי.

גדעון סער: היום שירות לאומי אזרחי הועבר ממשרד ראש הממשלה לאחריות שר המדע והטכנולוגיה, כדי באמת לתגבר את התקצוב, כדי שבקהיליות – כמו הציבור הערבי – שיש בהן יותר ביקוש, יתאפשר לתת מענה יותר רחב.

גדעון סער: אני מסכים שזה דבר ממש ממש חשוב, ואני מקווה שתוכל להיות התקדמות בעניין הזה, כי אחרת אנחנו, כמדינה, מפספסים אפשרות לאינטגרציה של ציבור שיש לו נכונות להשתלב.

גדעון סער: וצריכים לעשות את זה בכל ההקשרים ובהקשרים שנתונים לסמכותנו אנחנו עושים את זה.

גדעון סער: אני מקבל השבוע, אדוני היושב ראש, את אבו-בסמא – צו להחלת יום חינוך ארוך ברשות הבדואית שהיא היחידה בארץ – אשכול אחד – שאין בה יום חינוך ארוך.

גדעון סער: וצריך לפעול לשוויון איפה שאפשר לפעול לשוויון ואיפה שיש לנו פרטנרים שמוכנים להתערות.

זבולון אורלב: קיבלתי אפילו פתק שאגף התקציבים אפילו תומך בזה.

גדעון סער: במה?

גדעון סער: באבו-בסמא?

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: בהרחבת הצו.

גדעון סער: נו, אתה רואה?

גדעון סער: זה בכלל נס.

דור שמחוני: כבוד היושב ראש, אני יכול להגיד עוד משפט וחצי?

זבולון אורלב: בבקשה.

דור שמחוני: הייתי רוצה להעביר עוד מסר.

דור שמחוני: כולנו באמת מדברים, אני חושב, מהתחילה של קיומנו על שלום.

דור שמחוני: בתור בן נוער שנחשף לכל הערכים, אני אשמח שמשרד החינוך יאפשר לנו להתחיל את השלום בינינו, בין הנוער היהודי לבין הנוער של ערביי ישראל.

דור שמחוני: זהו נוער שווה בין שווים.

דור שמחוני: אני חושב שהשלום הזה יכול להתאפשר באמצעות תקצוב, כמו שהדגשתי, של עמותות שיאפשרו לנוער הערבי לשרת למען המדינה, למען הקהילה שלו, ובכך להתחיל את השלום הקטן הזה, שבעתיד יהפוך להיות שלום גדול ורחב.

זבולון אורלב: עדי אלדר, יש לך מחליף.

זבולון אורלב: אגב, אני מאד תומך בדבריך, אבל רק שתדע, שגם לגבי הבנות שבוגרות החינוך הממלכתי-דתי או לא בוגרות, גם בוגרות החינוך הממלכתי, שמצהירות על כך שהן, מסיבות דת ומצפון לא משרתות בצה"ל, הולכות לשירות לאומי, לא כל הבנות יכולות לשרת, למשל, שנה שנייה של שירות לאומי, מחוסר תקציב.

גדעון סער: לא יאומן.

זבולון אורלב: מחוסר תקציב.

זבולון אורלב: יש, לא מאות, אלפי בנות שהיו רוצות לשרת שנה שנייה בשירות לאומי, ואינן יכולות לעשות זאת, כיוון שמדינת ישראל אומרת להן: אין תקציב.

זבולון אורלב: לו היתה הולכת לצה"ל, לא אומרים לה בשנה השנייה: את לא תהיי חיילת.

זבולון אורלב: אבל היא הולכת לשירות לאומי, אז אומרים לה: אין תקציב.

גדעון סער: והאבסורד שמקבלים את כוח האדם הכי "זול", במירכאות, למטלות שאם הן יתבצעו על ידי מישהו אחר, אז - - -

זבולון אורלב: לא יאומן.

זבולון אורלב: יוסי, אני רואה שאתה רוצה להגיד משהו.

יוסי לוי: רק נתון קצר, לתמוך: אחרי מאבקים לא פשוטים של שנים בתוך הקהילה הערבית שהוא דיבר עליה, היום המצב הוא, שתדעו, שיש הרבה יותר בני נוער שרוצים להתנדב, מאשר יש תקנים לתת להם בשירות לאומי.

זבולון אורלב: אני מסכים אתך.

זבולון אורלב: אני יודע את המצב הזה.

זבולון אורלב: אתי בנימין, ממש – ראיתי את הפתק רק עכשיו, אז בחצי דקה.

אתי בנימין: ממש קצר.

אתי בנימין: יש לי איזו תחושה, שאנחנו כל הזמן מדברים: חינוך לערכים, חינוך לערכים, וזה הכל ככה, בגדר סיסמאות.

אתי בנימין: אנחנו צריכים לחנך לערכים החל מכיתה א', החל מבית הספר היסודי, ולא לחכות לתיכון, להשקיע יותר שעות.

אתי בנימין: זה דבר ראשון.

אתי בנימין: דבר שני – פרויקט "אחרי".

אתי בנימין: בזמן שביתת המורים הגדולה, לפני כשנתיים, הנהגת ההורים הארצית פנתה לאביגדור קהלני שאז עמד בראש הפרויקט, והוצאנו המון קבוצות של תלמידים במסגרת הפרויקט הזה.

אתי בנימין: אני חושבת שזה חייב להיות פרויקט חובה בכל בית ספר במדינת ישראל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חברים, אנחנו רוצים לסכם את הדיון ולומר שהוועדה רואה את השירות בצה"ל כשירות ערכי המבטא את אהבת העם, אהבת המדינה ואהבת הארץ, כמו כן מבטא סולידריות חברתית ואחריות חברתית.

זבולון אורלב: הוועדה גם רואה בשירות הצבאי כשירות חיוני וקיומי המבטיח את קיומה של מדינת ישראל כמדינה ריבונית ועצמאית לאורך ימים.

זבולון אורלב: הוועדה תומכת ומגבה באופן מלא את מדיניות השר לעידוד השירות הצבאי במערכת החינוך, וקוראת להגביר ככל האפשר פעילות מבורכת זו.

זבולון אורלב: הוועדה גם רואה לנכון לציין בסיפוק את העלייה בשיעורי הגיוס לצה"ל, כפי שבאים לידי ביטוי בנתוני גיוסי הקיץ והסתיו, וכן גם עלייה ברצון לשרת שירות משמעותי.

זבולון אורלב: הוועדה מבקרת בחריפות את אותם תלמידים שקראו לסירוב ולהשתמטות מהשירות בצה"ל, ומברכת את הארגונים, את התלמידים ואת המפעלים שמעודדים את התלמידים לשרת בצה"ל, כמו עמותת "אחרי", גרעיני נחשון ועוד פעילויות נוספות, מבורכות.

זבולון אורלב: הוועדה מוקירה מאד את מוסדות החינוך שהצטיינו בשיעור תלמידים המתגייסים לצה"ל, וכן גם מתגייסים לשירות משמעותי, שבאו לידי ביטוי גם על ידי נציגתם כאן, בוועדה, וקוראת למשרד החינוך, למשרד הביטחון ולמשרד המדע, לעודד ולטפח ככל האפשר את כל ארגוני החברה האזרחית הפועלים בתחום הזה, העמותות שהוזכרו, תנועות הנוער וכדומה.

זבולון אורלב: יש למישהו הערות?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: תודה רבה, השר, הישיבה נעולה, 12:55.