ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 59, 2010-01-04 10:00

ליה שמטוב: בוקר טוב לכולם.

ליה שמטוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בנושא עבודת הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, במגזר יוצאי חבר העמים.

ליה שמטוב: אני רוצה, לפני שנתחיל, לספר לכם סיפור קצר על הבן שלי שעכשיו מבקר באוקראינה, בקייב, אז הוא מספר שנורא קר שם עכשיו, וכמו שקר, ככה שותים.

ליה שמטוב: והוא אומר שדבר כזה הוא לא ראה.

ליה שמטוב: כולם שותים, גם צעירים וגם מבוגרים, ותופעה כזו שבעיניו היתה משהו חריג ביותר.

ליה שמטוב: מצד שני, הם מקום ראשון ואנחנו מקום שני, וזה באמת נורא.

ליה שמטוב: והיום אנחנו רוצים לשמוע את הסקירה של הרשות – איך זה עובד, באיזה ערים זה עובד, ממתי זה, על נתונים, על איזה הישגים אנחנו מדברים – ואני מבקשת ממנכ"ל הרשות, יאיר גלר, להתחיל, בבקשה.

יאיר גלר: תודה רבה, בוקר טוב, אני מודה ליושבת ראש הוועדה על הדיון, אני חושב שהפעילות הזאת של מניעת שימוש לרעה בסמים ובאלכוהול זה סוג הפעילויות שתורמות משמעותית לאיכות החיים של החברה בכל מקום בעולם.

יאיר גלר: ורק עכשיו ציינה יושבת ראש הוועדה את הביקור באוקראינה, שם אנחנו יודעים שזה מקום ראשון באירופה בתחילת השתייה, בגיל הצעיר.

יאיר גלר: הילדים באוקראינה מתחילים לשתות בגילאים של פחות מעשר.

יאיר גלר: במדינת ישראל אנחנו יודעים שזה קורה בגילאים 10-11, התחלת השתייה.

יאיר גלר: זה המקום השני שדיברת עליו, וזה בהחלט נתון שהוא מאוד, כמובן, רע.

יאיר גלר: הוא נתון שחייב להשתנות מבחינתנו, ואנחנו כמובן נוכיח או ננסה להוכיח במהלך המצגת, את אותן פעילויות שאנחנו עושים על מנת גם לאפשר את ירידת השימוש, השימוש הלא נכון באלכוהול ובסמים, וגם כמובן איך אנחנו תורמים בגדול, במאקרו, לחברה הישראלית, וכמובן לאותה אוכלוסייה של יוצאי חבר העמים שמבחינתנו היא אוכלוסייה מרכזית בכל הנושא של העיסוקים היום יומיים של הפרויקטים, של היוזמות, של הקידום ועל כך אנחנו בהחלט נתחיל לדבר.

יאיר גלר: למעשה הרקע והרציונל של הטיפול והעיסוק באוכלוסייה של יוצאי חבר העמים, נולדו על רקע צורך.

יאיר גלר: הרשות למדה את זה לפני חמש-שש שנים, את הצורך דווקא להתמקד באוכלוסיית יוצאי חבר העמים משום השוני, הן התרבותי - היה צורך גם ללמוד וגם להכיר מצד אחד וגם לפתח את אותן שיטות שאנחנו רוצים כמובן להגיע במיוחד לנוער, לנוער בגילאים הצעירים, משום ששם, אנחנו יודעים, כמו הרבה פעילויות בתחום החברתי-חינוכי, אם אנחנו מצליחים להגיע לנער או לנערה בגיל מאד צעיר, סיכויים טובים שנוכל למנוע את אותו נגע, את אותה רעה חולה של שימוש בסמים וגם שימוש לא נכון או שימוש מופרז באלכוהול.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שלמדנו את הנושא של משברי הזהות ומשברי הקליטה, התעסוקה של ההורים, השפה, חוסר ההבנה לפעמים, חוסר היכולת לתקשר.

יאיר גלר: למדנו קצת את העצמאות שהנוער מסגל לעצמו כאשר הוא עלה למדינת ישראל, את החופש לכאורה שהוא פתאום קיבל, אנחנו יודעים שגם הנושא של מודעות –ואת פתחת בדברים האלה, של שימוש באלכוהול – היה מאד מאד חשוב.

יאיר גלר: אני כבר רוצה להוריד סטיגמה אחת מעל הפרק, אף אחד לא הביא את הוודקה למדינת ישראל.

יאיר גלר: זה אנחנו הבאנו את הצרה הזאת על עצמנו, כל מי שחי פה וכל מי שגדל פה, זה קשור לאלכוהול שהוא חוקי, שהוא נגיש, שהוא זמין, שהוא זול מאוד, ואני חושב שכאן הייתה הבעיה המרכזית.

יאיר גלר: כאשר היום, אני משווה את הנתונים – ותכף נדבר על הנתונים – אין שום הבדל בין ותיקים, עולים, הורים שנולדו בברית המועצות, ילדים שנולדו פה – כולם היום שותים, כל הנוער, סביב ה-2/3, 60%, תכף נראה את הנתונים.

יאיר גלר: אבל כאמור אין שום הבדל, להפך.

יאיר גלר: דווקא באוכלוסיית חבר העמים בארבע השנים האחרונות יש ירידה מאד יפה של כ-10% בשימוש באלכוהול, ודווקא בילידי הארץ יש עלייה והיום, כאמור, יש כמעט שוויון.

יאיר גלר: אנחנו יודעים גם שכל הנושא של השפה - הבנו שאנחנו חייבים להגיע להורים, חייבים להגיע להרבה מאוד ארגונים וגם לקהל עצמו, לקהילה שהיא דוברת רוסית.

יאיר גלר: אנחנו מגיעים אליה בהרבה מאד דרכים – אם דרך התקשורת, דרך המדיה, אם דרך כלי הסברה, דרך עלונים, דרך הברושורים, דרך פוסטרים, דרך הטלוויזיה שמדברת בשפה הרוסית ודרך רדיו, ואנחנו יודעים שאת כל הדברים האלה אנחנו משלבים, מצד אחד.

יאיר גלר: מצד שני, הרבה מאוד פעילויות בקהילה עצמה מתבצעות בשפה הרוסית.

יאיר גלר: כלומר סדנאות הורים, וגם היום לפעמים שיחות עם כאלה שהם יותר צעירים אבל הם לא דוברים טוב את השפה.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שהנושא הזה של השפה הרוסית הוא פרמטר מרכזי מאוד בפעילות שלנו משום שאנחנו למדנו שהשפה היא גשר מאוד מאוד חשוב.

יאיר גלר: בגלל זה גם אנחנו עושים את זה במקומות העבודה לכאלה שהם דוברי רוסית.

יאיר גלר: אנחנו רוצים להגיע לכל אדם על מנת שלא ייווצר איזשהו פער בין דובר עברית לבין דובר רוסית, סיגלנו לעצמנו הרבה מאוד כלים.

יאיר גלר: מה שאנחנו רואים עכשיו זה איזו דוגמא לפוסטרים בשפה הרוסית, מחולקים כאלה באלפים, ליד זה יש גם ברושורים, אנחנו נראה את כל הדברים.

יאיר גלר: למדנו גם דבר אחד נוסף שאנחנו חייבים להתייחס אליו וזה נוער בסיכון.

יאיר גלר: נוער בסיכון ששוהה בפנימיות או במוסדות אחרים, מצד אחד, או נוער שמסתובב ברחובות ללא בית.

יאיר גלר: ואנחנו נדבר גם על החבורה הזאת, גם בהם צריך לטפל.

יאיר גלר: אין אדם - אני אומר את זה באחריות מלאה - במדינת ישראל, שרוצה היום טיפול, ולא משנה אם הוא דובר רוסית או עברית, שלא מקבל טיפול.

יאיר גלר: וזה חשוב להיאמר.

יאיר גלר: אין דבר כזה.

יאיר גלר: לא תראו פה אנשים מתגוללים ברחובות.

יאיר גלר: לא תראו פה מסוממים שאנחנו לא מגיעים עליהם ב- reaching out, בהגעה אליהם, במתן השירות, במתן הטיפול.

יאיר גלר: מדינת ישראל בעניין הזה היא מדינה מאוד מאוד מתקדמת בתחום הטיפול בסמים ובאלכוהול.

יאיר גלר: היא יודעת להגיע לאוכלוסיות האלה, היא יודעת לטפל בהן.

יאיר גלר: אם יוותר אחרי זה זמן, נבקש מיואב בן ארצי שיושב פה, שהוא האיש שלנו בתל אביב, ששם מתרכזת אוכלוסייה קשה מאד – אנחנו יודעים את זה – אם יותר זמן ואת כמובן תרשי לו, אני מניח שהוא ידבר על זה.

יאיר גלר: הדבר נוסף שחייבים להגיד פה, ברמה המקצועית אנחנו פועלים בכל הערוצים האפשריים.

יאיר גלר: זה אומר קודם כל, אמרנו, חינוך ומניעה, וזה אומר אכיפה, וזה אומר הסברה, וזה אומר הרתעה, וזה אומר טיפול ושיקום, אם יש צורך.

יאיר גלר: כלומר: אם הגענו לדרגה הזאת של צורך בטיפול ושיקום גם את זה אנחנו יודעים, כמדינה, לאפשר לקבל בכל מקום.

יאיר גלר: אני רוצה לעבור הלאה לגבי הנתונים.

יאיר גלר: לקחנו ארבעה נתונים, גילאי 12-18, נוער לומד, שזה נוער נורמטיבי, שאנחנו מכירים אותו.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שבאלכוהול היום יש שוויון, זה נע סביב ה-60%.

יאיר גלר: זה כמובן הולך ומתגבר: מגיל 12 זה 20% ועד גיל 18, שיא השתייה המופרזת הוא בגילאים 18 עד 21.

יאיר גלר: אלה השנים המשמעותיות ביותר.

יאיר גלר: הנוער מתרץ את זה - זה כבר נוער, זה כבר בוגר אפשר להגיד - מתרץ את זה בזה שיש לו מתח נפשי, שיש לו מתחים בין בנים לבנות, הוא זקוק לזה גם כדי להוריד את המתח, וגם כדי שיהיה לו קל יותר להתחיל קצת עם בנות.

יאיר גלר: הם אומרים את זה במפורש.

ליה שמטוב: 18 זה בזמן הצבא.

יאיר גלר: בין 18 ל-21.

יאיר גלר: כן, בזמן הצבא.

יאיר גלר: הצבא טוען שזה לא קורה בבסיס.

יאיר גלר: זאת אומרת: השתייה לא קורת בבסיס אלא אחרי שעות הפעילות, או בסופי שבוע השתייה כאשר החיילים והחיילות יוצאים הביתה.

יאיר גלר: אנחנו יודעים ששם זה השתייה המסיבית ביותר, השתייה המופרזת שבה אנחנו נלחמים.

יאיר גלר: אנחנו בדקנו גם חומרים נדיפים, אותו טיפקס, ספריי, גז אפריאון, כל אותם - דלק, כל החומרים האלה שמשתמשים.

יאיר גלר: כאן בעניין הזה יש ירידה דווקא בחבר העמים ועלייה בישראלים.

יאיר גלר: הוותיקים משתמשים היום יותר מאשר העולים החדשים.

יאיר גלר: בקנביס ובסמים בכלל יש עדיין יותר עולים חדשים, שזה חלק מהמלחמה שלנו, אבל אני אומר שוב: זו מלחמה.

יאיר גלר: אלכוהול זה מלחמה ונדיפים זה מלחמה וסמים זה מלחמה ואנחנו עושים את זה כל יום, 24 שעות ביממה.

יאיר גלר: לקחנו סטנדרט בין לאומי שהוא סטנדרט מאוד מאוד מקובל בכל אירופה ובארצות הברית.

יאיר גלר: את רואה שהדמיון הוא כמעט - זה יכול אפילו להיות טעות סטטיסטית של מדגם.

יאיר גלר: 30.4% מול 26.3% זה כבר נחשב לשוויון.

יאיר גלר: הסטנדרט הזה, כאמור, מוכר בכל מקום.

יאיר גלר: כלומר: אם באוקראינה את מספרת שהצרה היא עדיין גדולה, כנראה שבישראל היא עדיין יותר נמוכה.

יאיר גלר: אנחנו, דרך אגב, מקום אחרון באירופה בשתייה.

יאיר גלר: אבל אנחנו מתקדמים מהר.

יאיר גלר: אנחנו מתקדמים מהר ואם נמשיך באותו קצב ולא הייתה עכשיו התכנית הלאומית יוצאת לדרך, בתוך ארבע - חמש שנים כבר היינו באמצע הטבלה.

יאיר גלר: מתוך 32 מדינות שאנחנו בודקים מולן באירופה, שיש לנו את האפשרות לבדוק את הסטנדרטים, אנחנו יודעים שהיום אנחנו, כאמור, אחרונים.

יאיר גלר: אבל צריך לשמור על המקום האחרון ולרדת למטה.

יאיר גלר: רק שנקבל סדרי גודל: המובילים שם זה כמובן סקנדינביה ומספר מדינות בתוך חבר העמים.

יאיר גלר: בסך הכול אני אומר: מצבנו עדיין טוב, אבל צריך לשמור על זה.

יאיר גלר: אני רוצה לעבור כבר לפעילות שלנו, קצת יותר להתמקד, וכאן אני חייב להגיד שלפני 4 שנים זיהתה מפלגת ישראל ביתנו יחד עם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול את הצורך בפעילות בקהילה.

יאיר גלר: ישבנו וחשבנו ביחד - ואנחנו יושבים וחושבים ביחד כל שנה - על אותן קהילות שבהן יש צורך, שבהן יש קהילות גדולות, שיש שם אחוז יותר גדול של יוצאי חבר העמים, של כאלה שיש להם בעיות מסוג מסוים, של כאלה שבכלל אנחנו רוצים לעשות שם פעילות הרבה יותר נרחבת.

יאיר גלר: יש היום כבר 22 רכזים, פועלים, בקרוב יצטרפו עוד שניים נוספים - וזה בתל אביב.

יאיר גלר: שאנחנו ממש תוך שבועות ספורים מגיעים גם לשם.

יאיר גלר: הם כפופים למעשה, ברמה המקצועית, למספר גורמים: אורנה , שמעבירה את המצגת, היא ראש אגף קהילה אצלנו והיא מפעילה למעשה שני סוגי גורמים.

יאיר גלר: הגורם המקצועי שכפוף אליה זו גברת בלה גולדנברג, שיושבת שם, אתם רואים אותה, אני מניח שאתם גם מכירים אותה – מצד אחד.

יאיר גלר: מצד שני יושבים המתאמים, כמו יואב, כלומר בקהילות עצמן, הרכזים כפופים לאותם אנשים, אבל בסופו של דבר ראש אגף קהילה ברשות הוא זה ששולט על הפעילות, הוא זה שקובע גם בסופו של דבר איפה לשבץ בכל זמן נתון, זאת אומרת כל חודש או כל חודשיים.

יאיר גלר: השנה הוספנו עוד כשישה רכזים רק ב-2009.

יאיר גלר: אנחנו מתכננים, כמובן, גם ב-2010 להוסיף.

יאיר גלר: למדנו שהאיש בקהילה הוא החשוב ביותר.

יאיר גלר: אנחנו יכולים לפתח את התורות הכי יפות, לקבוע מדיניות, לקבוע תקציבים, בסוף יושב האיש בשטח, האיש בשטח הוא יושב הוא זה שרואה בסוף את הנצרך, את המטופל מול העיניים, הוא יודע איזה סוג טיפול לתת לו הן ברמת המאקרו, אם זה קהילה בגדול, אם זה הורים, אם זה בית הספר, אם זה כל הפעילויות האחרות של החינוך הלא הפורמאלי בקהילה מצד אחד.

יאיר גלר: מצד שני, הוא יודע לזהות את אותם אלה שכבר הגיעו לשלב הקריטי, לשלב הקשה יותר, הוא לזהות את זה שזקוק לטיפול, הוא יודע להעביר אותו אלינו – בצורה מסוימת.

יאיר גלר: לא משנה כרגע, לא אלאה את הוועדה – והאיש הולך לטיפול ולשיקום לאחר מכן.

יאיר גלר: יש כאן מספר דוגמאות של פעילות בקהילה.

יאיר גלר: למדנו שלהורים - ויש פה את אחת הטעויות החברתיות הכי גדולות - להורים יש משקל מאד מאד כבד בתהליכי מניעה.

יאיר גלר: במחקר שעכשיו, ממש בימים אלה סיימנו, הסתבר לנו שכאשר יש קשר טוב בין הילד לבין ההורה, הוא שותה פי שלוש פחות.

יאיר גלר: פי שלוש פחות.

יאיר גלר: ההפרש הוא בין 6% ל-18% מבחינת שתיה, בדקנו את זה על כמה גילאים.

יאיר גלר: אני נותן ממוצעים פה.

יאיר גלר: מסתבר שלהורה יש תפקיד, הוא לא רק נהג, הוא לא רק כספומט.

יאיר גלר: להורה, כאשר הוא יוצר את תשומת הלב, את הקשב ואת הטיפול הנכון בילד, הוא מגיע למצב שהילד צורך סמים ואלכוהול הרבה פחות מאשר במקומות אחרים.

יאיר גלר: אנחנו, כמובן, למדנו דבר נוסף שאנחנו חייבים להתמקד בו, הזכרתי אותו, זה נוער בסיכון.

יאיר גלר: נוער בסיכון, שם האחוזים בדרך כלל יותר גבוהים, ועל כן אנחנו מתמקדים בו.

יאיר גלר: חלק אמרנו בפנימיות, חלק נוער מנותק שמסתובב חסר עבודה וחסר לימודים.

יאיר גלר: אנחנו מגיעים אליו - אם זה דרך ספורט אם זה דרך אמנויות - יש כל מיני פטנטים להגיע ואנחנו יודעים שספורט ואומנות זה דברים שמושכים את הצעירים, ועל כן אנחנו מגיעים אליהם.

יאיר גלר: עשינו, זו רק דוגמא, בקיץ האחרון, פסטיבל הדרום בקריית גת, פסטיבל פוסטרים וצילום, מופעים, תחרויות.

יאיר גלר: הדברים האלה עובדים בכל קהילה ואנחנו משתדלים להגיע לכל מקום.

יאיר גלר: חשוב מאד להגיד את שלושת הדברים האלה, משום שאלה שלוש פעילויות שהן מבחינתנו מודגשות, ממוקדות והן שירות שהוא יוצא מין הכלל.

יאיר גלר: וזה דיברנו שלא יכול להיות שאדם במדינת ישראל לא יקבל את הטיפול: קו חם בשפה הרוסית.

יאיר גלר: עובד, שדרגנו אותו לפני מספר חודשים, שוב במעורבות של ישראל ביתנו, הייתה איזה חשיבה אחרת, יש היום 24 שעות, פרט ליום כיפור.

יאיר גלר: ויסלחו לי גם חובשי הכיפה פה, גם בשישי וגם בשבת הקו פעיל.

יאיר גלר: 24 שעות, אפשר להגיע אליו, יש לנו קו חם, הוא על כל הפוסטרים, אפשר לראות אותו, הנה המספר.

יאיר גלר: אפשר להגיע אלינו, אפשר לשאול.

יאיר גלר: אין תשובה שמתעכבת יותר מ-24 שעות.

יאיר גלר: כלומר כל מי שפונה מחויב לקבל תשובה בתוך, רצוי, 12 שעות, ולכל היותר ביום למחרת.

יאיר גלר: הדבר השני שהיה לנו מאוד מאוד חשוב, וזה בעיקר בגלל הצעירים, זה הנושא של אתר האינטרנט.

יאיר גלר: הצעירים הרי לא מצלצלים, הצעירים לא תמיד קוראים את הברושורים, אבל הצעירים גולשים באינטרנט.

יאיר גלר: האינטרנט הוא הכלי הכי טוב שיכול להיות היום לצעירים, ומה שקרה פה בנובמבר-דצמבר זה העלה אפילו את המספרים, משום שבנובמבר דצמבר היה לנו פרסום מאד מאד מסיבי.

יאיר גלר: לאחר אישור תקציב המדינה והגהת התקציב בהסכם הקואליציוני שעבר אלינו, עשינו פרסום מאוד מסיבי בשפה הרוסית.

יאיר גלר: בבת אחת גם הקו החם וגם האינטרנט מקבלים הרבה יותר פניות.

יאיר גלר: כמובן, עם כל התשובות וכל ההפניות, ואנחנו גם עושים בקרה ומעקב שכל אדם שקיבל תשובה גם אכן עושה משהו עם התשובה הזאת.

יאיר גלר: הדבר הנוסף שעשינו בו שדרוג זה מערך הסברה נייד, פרויקט "אלטרנתיב".

יאיר גלר: זה לנושא של מניעת שימשו בסמים, זה מערך גם נייח וגם נייד.

יאיר גלר: הוא יודע ללכת לבתי הספר, למתנ"סים, לקהילות, לאשכולות הפיס, הוא מעביר שם את הפעילויות.

יאיר גלר: הכתוביות כמובן הן בשפה הרוסית ואנחנו כבר בתכנון העתידי מתכננים משהו בשפה הרוסית ולא רק כתוביות.

יאיר גלר: בתחום ההסברה היה לנו קמפיין שהיה בחודשים האחרונים - אני מניח כאן שכל דוברי הרוסית כמובן ראו אותו בכל כלי המדיה האפשריים.

יאיר גלר: בשונה מהפעמים הקודמות, ב-2010 נעשה אותו רציף.

יאיר גלר: כלומר זה לא יהיה רק בפיקים, כמובן יש עלויות וירידות, אבל אנחנו רוצים אותו מתמשך.

יאיר גלר: כלומר, לא להרפות מהצעירים, במיוחד באינטרנט, להגיע אליהם ו – סליחה על הביטוי – לשגע להם את המוח.

יאיר גלר: אבל לשגע חיובי.

יאיר גלר: שידעו כל הזמן גם מה הם עושים, איזה נזקים, ואיזה כתובת יש להם על מנת שנוכל לסייע להם.

יאיר גלר: אנחנו משתמשים הרבה גם בתקשורת הרוסית, ב-RTV, בערוץ תשע, בכל מיני ערוצי תקשורת.

יאיר גלר: על מנת להגיע לכל אחד ולכל אחת.

יאיר גלר: איפה שאנחנו רק יכולים אנחנו דוחפים קדימה, למדנו שהסברה היא קריטית בעניין הזה.

יאיר גלר: חומרי פרסום והסברה - ראיתם פוסטרים, יש כאן את הברושורים ליד בלה, אחרי זה היא בטח תחלק לכם, תוכלו לראות גם את זה.

יאיר גלר: כאן יש מה קרה רק בחודשים האחרונים, איזה סוגי פרסום עשינו גם בטלוויזיה, גם ברדיו, גם בעיתונות, באינטרנט ואביזרי עזר, אמרנו, כמו: כרזות, עלונים, ברושורים.

ליה שמטוב: אחרי הפרסומים מצלצלים אליכם, אולי הורים או - - -

יאיר גלר: פי כמה, פי שלוש.

יאיר גלר: הקפיצה היא פי שלוש.

יאיר גלר: כל פרסום כזה גורם לפי שלוש פניה.

יאיר גלר: בין פי שתיים לבין פי שלוש.

ליה שמטוב: ההורים של הבחור הזה גם?

יאיר גלר: זה שחקן.

ארנה שביט: אתם רוצים לראות את הסרט?

יאיר גלר: זה סרט שהופק במיוחד לקמפיין האחרון (מוקרן סרט פרסום קצר בשפה הרוסית).

יאיר גלר: או.

יאיר גלר: קי.

יאיר גלר: אנחנו גם יודעים שמעבר למניעה ולהסברה וכל התכניות בבתי הספר ובחינוך הפורמאלי והלא פורמאלי, ובפנימיות ובקהילה - יש בסוף חבורה שנופלת.

יאיר גלר: את החבורה הזאת אנחנו לוקחים, כמובן, אחד אחד - וזה מה ששאלת עם השחקן - אז כל אדם, כמו שאמרתי, ראוי וזכאי וצריך לקבל את הטיפול.

יאיר גלר: אני אומר את זה גם כהגנה על החברה הנורמטיבית.

יאיר גלר: כלומר: אנחנו יודעים שאנחנו עוזרים פה פעמיים.

יאיר גלר: מדינת ישראל משקיעה מיליונים.

יאיר גלר: זה שירות מאד יקר.

יאיר גלר: כי אם אחרי זה שוב – יושבת פה איריס ממשרד הרווחה - אם יש צורך, המדינה משקיעה, היא לא עושה את החשבון של הכספים בעניין הזה.

יאיר גלר: אנחנו בעצם רק צריכים דבר אחד: אין אשפוז בכפייה.

יאיר גלר: וזה דבר חשוב שייאמר פה.

יאיר גלר: יושבת פה הגברת שדיברה איתי לפני כמה חודשים על אשפוז בכפייה.

יאיר גלר: למשל, אני אתן את הדוגמה המאוד בעייתית: כאשר ברמה הפסיכיאטרית, פסיכיאטר מחוזי, קובע שמישהו צריך טיפול, הוא יכול לאשפז אותו בכפייה.

יאיר גלר: בנושא של אלכוהול וסמים אין אשפוז בכפייה, והאיש צריך להגיד שהוא מוכן לקבל את הטיפול.

יאיר גלר: עכשיו המוכנות לקבל את הטיפול חשובה פעמיים - - -

אלי זרחין: או ההורים של האיש, כן?

יאיר גלר: סליחה?

אלי זרחין: או הורים של הקטין.

יאיר גלר: או הורים.

יאיר גלר: חשוב מאוד שנסביר, שאנחנו חייבים פה את המוטיבציה ואת ההסכמה שלו, אני לא יכול לקחת אותו בכוח, אם הוא לא רוצה אסור לי, אני לא נוגע.

ליה שמטוב: כן, אבל לא תמיד הוא יודע אם הוא רוצה או לא רוצה.

יאיר גלר: נכון, אבל אני אומר מבחינת החוק אני כפוף לחוק, אנחנו רשות ממשלתית.

יאיר גלר: אסור לי לקחת מישהו בכוח, אני יכול לשכנע אותו ואנחנו פועלים דרך שכנוע - ותכף אני גם אסביר איך אנחנו עושים את זה.

יאיר גלר: אבל אם הוא לא מוכן, לא יעזור.

יאיר גלר: יכול להיות שאחת מהבקשות או אחת מהסוגיות שאפשר להעלות פה, זה הנושא של ליזום אשפוז בכפייה, או טיפול בכפייה - אני לא רוצה לקרוא לזה אשפוז, אבל סוג של טיפול בכפייה.

יאיר גלר: אני חושב שזה עוזר.

יאיר גלר: עכשיו אני גם רוצה להגיד שזה עוזר בשני היבטים.

יאיר גלר: ההיבט הראשון, כמובן, זה לאיש עצמו, זה למכור עצמו, וההיבט השני זה לחברה הישראלית.

יאיר גלר: כאשר אני מוציא את האיש שזקוק לטיפול, אני מונע פשיעה ואני מונע עבריינות ואני מונע אלימות מעוד אדם.

יאיר גלר: האלכוהול הוא מחולל אלימות מספר אחד, אין לגבי זה עוררין, זה הוכח בהרבה מאוד מחקרים ואנחנו כמובן רוצים למנוע את זה.

אופיר פינס-פז: אז למה אתם לא מייצרים איזושהי דה-לגיטימציה לנושא השתייה?

אופיר פינס-פז: שתייה נתפסת כדבר הכי לגיטימי במדינת ישראל.

יאיר גלר: או.

יאיר גלר: קי, אני אנסה רגע לענות, חבר הכנסת פינס.

יאיר גלר: אני חושב שבקמפיין האחרון דיברנו מאוד על הסוגיה הזאת של דה לגיטימציה.

יאיר גלר: אני חושב שזה שכתבנו שזה שותה לך את הכבוד ושזה עלול לפגוע לך בחיים, ואפילו היינו בעימות מסוים עם ארגוני הנשים משום שאמרנו שזה מסוגל להביא גם אותך להתנהגות בלתי נשלטת, וכאשר כתבנו לגבי בנים שזה גם יכול להביא אותך לרצח על רקע מקרים מסוימים שקרו - אני חושב שזו דה לגיטימציה מאוד משמעותית.

יאיר גלר: אני מסכים איתך שאנחנו רוצים כיעד מרכזי להעלות את השוללים, להעלות את כמות השוללים את השתייה, את השתייה המופרזת בעיקר.

יאיר גלר: כי הרי אלכוהול נשאר חוקי, אנחנו יודעים שהוא לא נעלם מן העולם, הוא גם משחר ההיסטוריה, אבל בטח שאת השתייה המופרזת ובטח ובטח את הגיל הצעיר.

יאיר גלר: אם אתה ממקד אותי היום בשתי הבעיות המרכזיות שאנחנו נלחמים בהן, זה הגיל הצעיר, זה גיל 11 שכבר פה 19%-20% מהילדים יודעים מה זה אלכוהול ושותים אלכוהול - אולי לא בצורה מסודרת אבל הם בהחלט כבר טועמים את זה כאשר אבא או אמא יוצאים מהבית - והדבר השני זו השתייה המופרזת.

יאיר גלר: כלומר: יש סטנדרט בין לאומי של חמש כוסות משקה או חמש מנות משקה במהלך שעתיים.

יאיר גלר: ישראל "מצטיינת" בעניין הזה, בגילאי 18-21, "מצטיינת" במירכאות כמובן.

יאיר גלר: כמות השותים מעבר לחמש מנות משקה, זה למעלה מ-60%, בערך 2/3 מהצעירים.

יאיר גלר: את זה צריך למנוע.

יאיר גלר: אלה שני הנתונים המאד בעייתיים.

יאיר גלר: שוב, אפשר לדבר פה על התוכנית הלאומית שמדברת על הסברה ועל חקיקה ועל טיפול ושיקום בהמשך - אבל זה כבר, כאמור, אם יושבת ראש הוועדה תאפשר לי מבחינת זמן.

יאיר גלר: אז אמרנו, קודם כל, טיפול גמילה ייחודי וייעודי לדוברי רוסית.

יאיר גלר: יש היום פעילות מיוחדת שמתבצעת בבת ים, בתוך אברבנאל - פרויקט רנסנס - אנחנו מכירים את זה, 250 מטופלים בשנה.

יאיר גלר: בקהילות הטיפוליות שפרוסות ברחבי הארץ – ויש כמה וכמה כאלה מהצפון ועד הדרום, עוד מעט פותחים את החדשה בנגב, באזור נחל צין, ליד שדה בוקר– שם יש נתון מאד מעניין.

יאיר גלר: בעוד שילידי הארץ הוותיקים בין 25%-30% בלבד אנחנו מצליחים לגמול, בקרב יוצאי חבר העמים יש הצלחה הרבה הרבה יותר גדולה.

יאיר גלר: אנחנו מדברים היום על 47%.

יאיר גלר: וזה כבר נתון שאנחנו כמובן מודדים אותו ויודעים להעריך אותו.

יאיר גלר: אנחנו מייחסים את זה יותר ליכולת לקבל משמעת.

יאיר גלר: משום שהקהילות הטיפוליות האלה בסופו של דבר יוצרות סדר יום לא קל, די מחייב, ולחלק גדול מהאנשים זו פעם ראשונה שהם נתקלים בסוג של מסגרת, של שעות, של אדם שהם חייבים כמובן להתייחס אליו כמדריך אותם.

יאיר גלר: הם חייבים להתייחס לשעות המסוימות של כיבוי אורות, של ארוחות.

יאיר גלר: וכל סדר היום הזה יותר קל, אולי בגלל התרבות.

יאיר גלר: זה לפחות המחקרים שלנו מראים, שיעור ההצלחה פה הוא משמעותית הרבה יותר גדול.

יאיר גלר: פרויקט נוסף חשוב מאד ומתבצע היום כבר בחמישה מקומות במדינת ישראל, זה החלפת מזרקים והפניית דרי רחוב, הומלסים, לטיפול.

יאיר גלר: אנחנו עושים reaching out, אנחנו יוצאים לאנשים ואנחנו משכנעים אותם ללכת לטיפול.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שבאזור – כאן לקחנו את הדוגמה של תל אביב – בשנה בערך 2/3 מהמטופלים הם יוצאי חבר העמים, שאותם אנחנו משכנעים ללכת לטיפול.

יאיר גלר: כל אחד כזה שהצלחנו להוציא מהרחוב – בשלוש שנים האחרונות הוצאנו כ-300 כאלה מטעם חבר העמים, היו בערך בין 600-700 סך הכול – כל אחד כזה זו הצלחה, משום שזה המעגלים של המשפחה שלו והחברים שלו ולפעמים מקומות עבודה.

יאיר גלר: אלה האנשים שנמצאים, מה שנקרא, בתחתית החבית, וחייבים להוציא אותם.

יאיר גלר: מלגות לימוד אנחנו נותנים גם כן, כל שנה, זו דוגמה ב-2009, מדברים על כמעט 50% אפילו מעט יותר.

יאיר גלר: גם הם ליוצאי חבר העמים, כאן מדובר במלגות – כל אדם תופרים לו – tailor maid – את ההכשרה שלו.

יאיר גלר: זה יכול להיות הכשרה לגננות מצד אחד וזה יכול להיות לימודי היי טק בטכניון מן הצד השני.

יאיר גלר: כלומר אנחנו יודעים לאבחן את האיש, אנחנו מדברים אתו, לומדים את הבקשה שלו, אנחנו הרבה פעמים מגיעים אליו, מציעים לו.

יאיר גלר: אבל התנאי – מכור נקי.

יאיר גלר: כלומר לא יכול להיות אדם שלא גמר את שלבי הטיפול ולא התחיל להיות, בשפה שלנו, אזרח נורמטיבי.

יאיר גלר: ברגע שהוא הגיע לסיטואציה הזאת, למצב הזה, אנחנו מסייעים לו כחלק מהשיקום.

יאיר גלר: פעילות נוספת מאוד מעניינת זה בית דין סמים.

יאיר גלר: בית דין סמים עובד בתל אביב.

יאיר גלר: ושם למעשה השופט מפנה אלינו, יחד עם עורך דין מסוים, את אותם עצירים, כדי לא להביא אותם למצב של משפט, של כלא.

יאיר גלר: אנחנו מקבלים אותם, בדרך כלל זה למלכישוע בצפון, 50% מהפרויקט הזה הם יוצאי חבר העמים.

יאיר גלר: אנחנו יודעים ששיעורי ההצלחה שלהם יותר גבוהים.

יאיר גלר: גם שם אנחנו מטפלים בהם, מעקב אישי כולל – לפעמים, סליחה - לקנות תחתונים, לקנות נעליים ואת הבגד הראשון ותרומות שאנחנו מקבלים לטובת העניין הזה - זה חשוב בצורה בלתי רגילה.

יאיר גלר: גם כאן הטיפול מתבצע על ידי אנשים שלנו.

יאיר גלר: מלווים אותם עד לשלבי הטיפול, שם הם עוברים כמובן לידיים אחרות.

יאיר גלר: בקהילה הטיפולית הם שוהים 12 חודשים, עשרה חודשים.

יאיר גלר: שוב, פרויקט יקר אבל זה כבר מדינה שלוקחת על עצמה.

יאיר גלר: שלושה מחקרים רציתי לציין משום שזה גם זה חשוב לנו מאד.

יאיר גלר: מדינת ישראל לא מספיק עשירה בשביל לעשות טעויות.

יאיר גלר: אנחנו גם יודעים שכל אדם, חייבים לתת לו את המקסימום מבחינת משאבים.

יאיר גלר: אז יש לנו אגף מחקר, שאנחנו מסמנים לו את הדברים שרוצים שילמד ויביא כמובן לידי פעילות בשטח.

יאיר גלר: כאן אתם רואים שלושה מחקרים אחרונים שאנחנו עושים.

יאיר גלר: דיברנו על קבוצות הורים כמניעה, לצורך המניעה, הם חשובים מאוד, הם יודעים לעשות עבודה מצוינת.

יאיר גלר: פרופ' תמר הורוביץ זה הנושא של סמים ואלכוהול, במיוחד רצינו לדעת עד כמה זה מוביל לעבריינות, כן או לא.

יאיר גלר: זה עדיין לא הסתיים.

יאיר גלר: וד"ר ארנון אדלשטיין שגם זה צוטט, הנתונים שלו צוטטו הרבה בחודשים האחרונים, אנחנו יודעים לפלח כאמור גם את הוותיקים וגם את החדשים.

יאיר גלר: אנחנו משתדלים את הפעילויות ללוות במחקר, על מנת לתת לזה גם את האיכויות המאוד גבוהות, כמובן ללמוד מהכישלונות, ללמוד מההצלחות, לשדרג את ההצלחות וככה אנחנו עובדים.

יאיר גלר: כוח האדם הוא מאד ייחודי.

יאיר גלר: כל הרכזים הם כמובן יוצאי חבר העמים, המנחה שלהם יוצאת חבר העמים, כל הפועלים ברשות מכירים את התרבות של חבר העמים, את התרבות הרוסית, הם יודעים איך לגשת לאיש.

יאיר גלר: אנחנו משקיעים בהם הרבה מאוד.

יאיר גלר: הנושא של הכשרה ולימוד ושדרוג הוא מאוד משמעותי.

יאיר גלר: אנחנו קולטים את האדם ולאט לאט הופכים אותו, בתהליך אוריינטציה של כמה שנים, לאדם מאוד מומחה בתחום הזה.

יאיר גלר: כאן אתם רואים, זו דוגמא: קורסי הכשרה, סיורים, פורום של הדרכה, ימי עיון, אנשי מקצוע.

יאיר גלר: וכל אנשי המקצוע - שזה עובדים סוציאליים, רופאים, מורים, מדריכים.

יאיר גלר: כל אותם אנשי מקצוע שעובדים בתוך קהילות - אנחנו פועלים.

יאיר גלר: שיתופי פעולה פה הם כמובן קריטיים.

יאיר גלר: אנחנו לא יודעים לעבוד לבד.

יאיר גלר: היום אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרדים ממשלתיים.

יאיר גלר: אנחנו עובדים, כמובן, עם המשרד לקליטת העלייה, משרד הבריאות, משרד הרווחה ומשרד החינוך, אלה הפרטנרים הראשיים.

יאיר גלר: וכמובן, המשרד לביטחון פנים.

יאיר גלר: אנחנו כרשות עברנו אחרי הבחירות למשרד לביטחון פנים, והיום השר אהרונוביץ' הוא השר המנחה שלנו.

יאיר גלר: אז כל אותם משרדים שציינתי הם הפרטנרים הראשיים, ואתם אנחנו עושים הרבה מאד פרויקטים ייחודיים ויזמויות, אבל גם את העבודה השוטפת היומיומית חשוב מאוד שנבצע.

מרינה סולודקין: סליחה, שאלה.

יאיר גלר: כן.

מרינה סולודקין: אמרת שעברתם למשרד ביטחון פנים, ולפני זה?

יאיר גלר: משרד ראש הממשלה.

יאיר גלר: במשך עשרים שנה היינו ובמרץ האחרון, מרץ אפריל, עברנו למשרד לביטחון פנים.

אופיר פינס-פז: אתה באופן אישי, אתה היית כבר שם?

יאיר גלר: הייתי כבר שם, כן.

אופיר פינס-פז: נבחרת במשרד ראש הממשלה?

יאיר גלר: כן, במשרד ראש הממשלה.

יאיר גלר: זו הייתה הבחירה הראשונה.

יאיר גלר: ולאחר מכן, עקב בעיה תהליכית כלשהי הייתי צריך לעבור תהליך בחירה מחדש.

אופיר פינס-פז: אנחנו יודעים את זה.

אופיר פינס-פז: אבל אז נבחרת איפה?

יאיר גלר: במשרד לביטחון פנים, בהחלט.

יאיר גלר: אני מינוי של השר אהרונוביץ.

ליה שמטוב: גם מרגישים שינוי לטובה, אני זוכרת את הישיבות הקודמות, מה שמענו כאן ומה שומעים עכשיו.

יאיר גלר: שותפים מרכזיים דיברנו עליהם, אמרנו את אותם חמישה, אמרנו המשרד לביטחון פנים ואחרים.

יאיר גלר: משרד החינוך, כמובן, הוא קריטי לעניין הזה.

יאיר גלר: התכניות - - -

פיני קבלו: מה עם הרשויות?

יאיר גלר: סליחה, אני בסעיף שלוש.

יאיר גלר: עכשיו הגענו לרשויות.

יאיר גלר: משרד החינוך, כאמור, הוא קריטי בעניין הזה,אבל יש את הנושא של הרשויות ותודה למר קבלו שהזכיר, הקדים אותי.

יאיר גלר: העיריות הן גוף מאוד מאוד חשוב בפעילות הזאת.

יאיר גלר: כל גופי הרווחה, גופי החינוך וגופי הקליטה בתוך הרשויות המקומיות הם פנטאסטיים, הם חייבים לעבוד איתנו בשיתוף פעולה מלא וזו למעשה העבודה המרכזית של המתאם, כאשר יש מתאם.

יאיר גלר: באותם מקומות שאין – כמובן יש אחרים, אבל קודם כל אנחנו פועלים דרך המתאם.

יאיר גלר: הרשויות משתפות פעולה.

יאיר גלר: אני שמח להגיד שהן רואות את העניין איתנו עין בעין, כמו גם משרדי הממשלה האחרים.

יאיר גלר: בכלל, העבודה הזו של קליטת עלייה מצד אחד וסמים ואלכוהול מהצד השני זה סוג של, אמרתי, סוג של נושאים שחשובים מאוד לכל ראש עיר.

יאיר גלר: עדו לא מצאתי ראש עיר שאמר לי: זה לא מעניין אותי או שזה בסדר עדיפות נמוך.

אופיר פינס-פז: לא, הם מטפלים הרבה יותר בסמים מאשר באלכוהול.

יאיר גלר: אמת, זה נכון.

ליה שמטוב: זה היה המצב שנים.

יאיר גלר: זה עומד להשתנות.

אופיר פינס-פז: כולנו נרדמנו בשמירה.

פיני קבלו: יש מקומות שבגלל המצ'ינג הם לא לוקחים את המתאם?

פיני קבלו: בגלל מצב הרשות אין את המצ'ינג?

יאיר גלר: יש, יש מקרים כאלה.

יאיר גלר: מתאם יכול להיות, אבל רכז ממומן מלא על ידי הרשות, בזכות אותו תקציב ייחודי של ישראל ביתנו.

יאיר גלר: אגב, זה לא רק לחבר העמים, זה גם לבני העדה האתיופית.

יאיר גלר: כלומר כל הרכזים מועסקים כולם באותו תקציב ייעודי, חד משמעית.

יאיר גלר: אין על זה עוררין.

יאיר גלר: אמרנו, הגוף החמישי, מעבר לרשויות המקומיות שהן מהוות גם כן פרמטר מאוד מאוד מרכזי, זה כל הנושא של עמותות, ארגוני מתנדבים.

יאיר גלר: אנחנו רואים, כמובן, את זה בשני היבטים.

יאיר גלר: ההיבט הראשון זה ההיבט החברתי, ההיבט הערכי.

יאיר גלר: מתנדב יש לו יכולת להגיע הרבה פעמים לאותם מקומות שלא תמיד לרשויות קל להגיע אליהם.

יאיר גלר: מן הצד האחד.

יאיר גלר: מן הצד השני – וחייבים להגיד את זה – זה חוסך הרבה מאד כסף למדינת ישראל.

יאיר גלר: כל ארגון מתנדב כזה, סתם כמו סיירת הורים שפועלת בלילה, היא יודעת גם להגיע אל הצעיר, היא יודעת לדבר איתו בגובה העיניים.

יאיר גלר: זה לא משטרה או ממשלה או גוף אחר, מצד אחד, ומן הצד השני, כמובן, החיסכון הכספי הוא מאוד מאוד משמעותי.

יאיר גלר: מה אנחנו עומדים לעשות ב-2010?

יאיר גלר: ב-2010 אמרנו בראש ובראשונה: שיבוץ רכזים ברשויות נוספות.

יאיר גלר: למדנו שאלו האנשים החשובים ביותר, אלה הגופים שעושים בסוף את הפעילות.

יאיר גלר: חומרי הסברה מפותחים כל הזמן.

יאיר גלר: אין בזה עצירה לשנייה.

יאיר גלר: כל הזמן אנחנו מנסים להגיע לעוד אוכלוסיות ולעוד דיאלוג שיהיה ראוי, בגובה העיניים, עם הצעירים ואמרנו: אנחנו ממוקדים צעירים.

יאיר גלר: נושא המניעה – מכאן מתחיל הכל.

יאיר גלר: כל פעילות החינוך.

יאיר גלר: היום היא מתחילה כבר מגן הילדים - היום ילדים בגיל שלוש לומדים את ההבדלים בין מותר ובין אסור.

יאיר גלר: זה נקרא "יום של תכלת" הפרויקטים האלה - ועד האוניברסיטה ועד מקומות עבודה.

יאיר גלר: קבוצות הורים הבנו שהם קריטיים בתהליכי המניעה.

יאיר גלר: אגב, הדבר שמונע, הגורם שמונע משמעותית, זה כאשר אתה מסביר לצעיר את הנזקים שיש לו במוח.

יאיר גלר: בנושא של הסמים אני כבר לא חושב שיש צעיר או צעירה שלא מבינים את הנזקים שיש כאן לנושא הבריאותי ולנושא של המוח בפרט.

יאיר גלר: בנושא של האלכוהול, וכאן צודק חבר הכנסת פינס, יש עדיין נתון שהצעירים לא יודעים.

יאיר גלר: שתיית אלכוהול זה גורם מוות מספר שלוש בעולם המערבי.

יאיר גלר: לאחר יתר לחץ דם ועישון, מספר שלוש זה אלכוהול.

יאיר גלר: אגב, קראתי הבוקר, ממש הבוקר, נדמה לי בעיתון הארץ, ודווקא על חבר העמים שיש שם החלטה להעלות משמעותית את מחיר הוודקה.

יאיר גלר: משום ש-50% מהתמותה - אני לא יודע אם זה נכון כי לא בדקנו את זה, קראתי את זה רק לפני כמה שעות - אבל מדברים שם על תמותה מסיבית כתוצאה משימוש באלכוהול.

יאיר גלר: בחבר העמים.

אלי זרחין: אפשר גם אצלנו?

יאיר גלר: סליחה?

אלי זרחין: אפשר גם אצלנו?

יאיר גלר: תכף נדבר על התמחור.

יאיר גלר: בכל מקרה, במדינת ישראל ובעולם המערבי אנחנו יודעים שאלכוהול גורם ל-10% מהתחלואה, קשר ישיר, ו-5% מהתמותה.

יאיר גלר: מי שיודע פה לעשות רק את המכפלות הכספיות, אני כבר לא מדבר על המשמעויות האחרות של כמה עולה למדינה לטפל בכל כך הרבה חולים, יכול להבין עד כמה אפשר יהיה לחסוך אם יהיה טיפול נכון במניעת שימוש לרעה באלכוהול.

אופיר פינס-פז: אתה יודע שיש איזושהי רפורמה במחירי האלכוהול בארץ?

יאיר גלר: בוודאי.

אופיר פינס-פז: מה עמדתכם לגבי הנושא הזה?

יאיר גלר: העמדה היא חד משמעית, היא מחולקת לשניים.

יאיר גלר: היא מאוד תומכת בהעלאת המחירים הזולים - למדנו את זה, אגב, מסקנדינביה.

יאיר גלר: העלו שם את המחיר, היום בקבוק וודקה, בדומה לישראל, עולה בסקנדינביה, בשבדיה, בנורבגיה, 28 יורו.

יאיר גלר: במדינת ישראל הוא עולה שישית מזה.

יאיר גלר: כלומר כל עלייה - - -

אופיר פינס-פז: שישית מזה?

יאיר גלר: שישית מזה.

יאיר גלר: אני מדבר על הוודקות הזולות.

ליה שמטוב: אבל שם אסור למכור חופשי.

יאיר גלר: כן, זה ה-liquor stores זה שלב בי"ת.

יאיר גלר: אז בעלייה של מחירי מוצרי אלכוהול אנחנו מאוד מאוד תומכים.

יאיר גלר: לעומת זאת מאד מתנגדים להוזלה של המוצרים היקרים.

אופיר פינס-פז: מי עשה את זה?

אלי זרחין: מי הסכים?

מרינה סולודקין: משרד האוצר.

יאיר גלר: משרד האוצר.

אופיר פינס-פז: למה, הם אוהבים לשתות ויסקי?

יאיר גלר: טוען שר האוצר, שמעתי אותו - - -

אופיר פינס-פז: כסף הם אוהבים.

אופיר פינס-פז: זה שהם העלו את המחירים, אני מבין.

פניה קירשנבאום: אופיר, אני מאמינה שאלכהוליסט מין השורה, סליחה שאני אומרת, לא ישתה וויסקי במחיר של 200 שקל.

פניה קירשנבאום: אז לא יודעת אם זה משפיע בכלל.

יאיר גלר: נכון, שר האוצר נצמד להסכמים - - -

פניה קירשנבאום: אבל פה יש בעיה יותר - סליחה שאני קוטעת אותך - פה יש בכלל בעיה אחרת לגבי יצרנים מקומיים ויבוא והאם - בקיצור זה מאוד מסובך אני לא בטוחה שזה קשור ממש למלחמה באלכוהול.

מרינה סולודקין: יש עוד היבט – מס על מותרות.

מרינה סולודקין: הוויסקי זה מותרות, אז לא צריכים גם את זה.

מרינה סולודקין: בשום פנים ואופן.

יאיר גלר: אבל מדובר פה בהחלט על המשקאות היקרים של ה-300-350 שקלים שיוזלו לכיוון ה-200-250.

יאיר גלר: טוען שר האוצר שהוא צריך להיצמד להסכמי סחר בין לאומיים.

יאיר גלר: אחרת, הייצוא הישראלי ייפגע.

יאיר גלר: כלומר הוא טוען שהוא, באיזשהו מקום, נאמר לו במפורש שאם הוא לא יוריד את המחירים של מוצרים מסוימים, הוא יצטרך לדעת שהמחירים של המוצרים הישראלים המיוצאים יתייקרו בחו"ל ואז זה יגרום, כמובן - זה עלה בישיבת הממשלה שהשתתפתי בה.

יאיר גלר: באחד בינואר הרפורמה נכנסה לתוקף למהלך של כמה שנים.

יאיר גלר: אנחנו כמובן מקווים, כעמדתנו, שבסופו של דבר זה לא יקרה, אבל הרפורמה כרגע היא בתוקף.

יאיר גלר: וזה במהלך של שלוש-ארבע שנים.

יאיר גלר: אגב, זה לא קורה בבת אחת אלא בשלבים, עד 2014.

יאיר גלר: עוד מילה אחת על יעדי 2010.

יאיר גלר: מעבר לקבוצות ההורים, שהם גורם מניעה מספר שתיים - למדנו שאחרי הנזקים הבריאותיים הורים זה מס שתיים - המשטרה היא מס' שלוש.

יאיר גלר: אגב, בעבר משטרה הייתה מספר אחד, היום היא ירדה למספר שלוש בתהליכי המניעה.

יאיר גלר: הצעירים לא מפחדים מהמשטרה.

יאיר גלר: הם מפחדים על הבריאות שלהם או נותנים עדיין את הכבוד להורים, משטרה ירדה אצלם למספר שלוש.

יאיר גלר: חוברות ותוכנות לומדה אינטראקטיביות על כל מיני דיסקים ואינטרנט – אנחנו עכשיו בתנופה מאוד משמעותית בעניין הזה, ויש לנו כוונה, כאמור, ב-2010 לצאת עם הרבה מאוד מוצרים חדשים.

יאיר גלר: עוד מילה אחת, כמובן על מנחי הורים שנעשה הכשרות, רכזים זה ברמה השוטפת, כל מי שנכנס חדש וגם אוריינטציה מתמשכת, נוער שאנחנו מגיעים אליו או דרך מתבגרים בעלייה או דרך נוער עולה שאנחנו רוצים לפתח את מנהיגות הנוער, משום שגם כאן אנחנו מחפשים גורמים שיידעו לדבר בגובה העיניים עם הנוער.

יאיר גלר: הרבה פעמים לנו הם לא מקשיבים, לצעירים, לחברים שלהם, הם מקשיבים.

יאיר גלר: שוב, בכל המחקרים, חד משמעית: כאשר אנחנו שואלים את הנער: אם אתה נופל לסמים או אתה משתכר או אתה צריך סיוע, למי אתה פונה?

יאיר גלר: כולם, ללא יוצא מן הכלל, אומרים: החבר או החברה.

יאיר גלר: זה הדבר הראשון.

יאיר גלר: הדבר השני הם פונים להורים, במידת הצורך, ולאחר מכן רחוק רחוק גורמי החינוך.

יאיר גלר: אבל לא נפרט פה, היועצים והמורים עדיין לא יודעים לתת, כנראה, את הייעוץ הטוב לתלמידים.

יאיר גלר: גם זה אמור להשתנות בשלוש-ארבע השנים הקרובות, משום שנכנסנו מ-2009 למכללות.

יאיר גלר: היום אנחנו כבר מלמדים את המורים העתידיים של מדינת ישראל, אנחנו כמעט היום ב-50% מהמכללות מכשירים את המורים.

יאיר גלר: בתהליך של 4-5 שנים לא יהיה מורה במדינת ישראל מהחדשים שלא ידע מה זה סמים ואלכוהול, כדי שתלמידים ידעו לפנות גם למורים חוץ מהחברים וההורים.

יאיר גלר: נשאר לנו רק להגיד תודות, נכון?

יאיר גלר: אז תודה רבה לכל השותפים, כתוב כאן משרדי הממשלה, רשויות, הגופים והארגונים, אבל התודה מרכזית – ואני לא מתבייש להגיד את זה, אני גאה - למפלגת ישראל ביתנו, שבארבע השנים האחרונות מאפשרת לנו את הפעילות הזאת.

יאיר גלר: ואנחנו רק רוצים להגדיל אותה ולפתח ולהרחיב אותה.

אופיר פינס-פז: לא הבנתי את ההערה האחרונה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: אני אסביר לך.

אופיר פינס-פז: אתם גם אפילו מדברים בשמם.

אופיר פינס-פז: אני אשמח לשמוע את ההסבר שלך.

ליה שמטוב: אני אסביר לך.

ליה שמטוב: ופה יושבת חברת הכנסת פניה קירשנבאום.

ליה שמטוב: היא לא תיתן לי משהו לשקר או זה.

ליה שמטוב: אנחנו עוד ב-2003, ב-2004, לקחנו כדגל את הנושא, וחזינו שיהיה יותר גרוע ויותר גרוע.

ליה שמטוב: ועוד פניה אמרה שזה לא רק סמים זה גם אלכוהול.

ליה שמטוב: גם אז לא דיברנו, דיברנו באמת רק על הסמים.

ליה שמטוב: קיבלנו המון פניות מההורים, נכון, פניה?

פניה קירשנבאום: יש גם אחת שיושבת פה איתנו, היא בעצם הניעה את התהליך, בפנייה אלינו.

ליה שמטוב: ואז ישראל ביתנו באמת לקחה דגל ופניה - - -

מרינה סולודקין: הממשלה לא עושה כלום, משרדים לא עושים כלום.

מרינה סולודקין: הרשות – לא יודעת - - -

ליה שמטוב: וגם רואים את זה בהסכם הקואליציוני של ישראל ביתנו וחברת הכנסת פניה קירשנבאום תרחיב.

פניה קירשנבאום: תודה, אז, כן, כמו שאמרתי, נמצאים פה גם חלק מהאנשים שאולי הניעו את התהליך הזה בזה שהגיעו אלינו למפלגה - בזמנו הייתי מזכ"לית המפלגה - והגיעו בטענה שבעצם אין עזרה לדוברי רוסית וזה מתבטא בכך שההורים, שעסוקים בהישרדות היומיומית ולכלכל את המשפחות, לא פיתחו את המיומנות של השפה, לא ידעו למי לפנות, איפה לקבל עזרה.

פניה קירשנבאום: הילדים מדרדרים ולא יודעים מה לעשות.

פניה קירשנבאום: ימי האשפוז, עד שאשפזו זה לקח המון זמן, התורים היו ארוכים, תהליכי האבחון היו ארוכים.

פניה קירשנבאום: היו הרבה מכשלות, ביקשו עזרה ואז אנחנו לראשונה הבנו שקיימת איזושהי בעיה, שבעתיד למדתי עד כמה היא עמוקה.

פניה קירשנבאום: אנחנו מדברים הרבה על כור היתוך ולימוד שפה, ולמה הרכזים שכבר עובדים ויש להם ניסיון בעברית, לא יכולים לטפל, למשל, באוכלוסייה דוברת רוסית.

פניה קירשנבאום: אני, בהיתקלות עם האוכלוסייה, הזו הבנתי שמי ששקוע בסמים בטוח אין לו שום ידיעה של השפה העברית, אי אפשר לגשת אליו ואי אפשר ליצור קשר.

פניה קירשנבאום: ההורים לא יודעים למי לפנות.

פניה קירשנבאום: מאז שהתחלנו לטפל בנושא נפתח, קודם כל, קו אדום ברוסית.

פניה קירשנבאום: כל שאלה שמתקשרים מקבלת תשובה, מופנית לרכז באותו אזור שמטפל בבעיה.

פניה קירשנבאום: לא היה אפילו פרסום או לא יצאנו בכלי התקשורת ברוסית עם קמפיינים של הסברה להורים, לילדים.

פניה קירשנבאום: אז הייתה השקעה גם בנושא של ההסברה.

פניה קירשנבאום: כמובן שהשלב הבא שהגענו אליו זה הנושא של הרכזים בערים.

פניה קירשנבאום: שבעצם הם המנוע שדוחף בעיר, הם מהווים קשר בין המתאמים בערים של הרשות, לרשות עצמה.

פניה קירשנבאום: הרכזים האלה יוצרים את סיירות ההורים, כל מה שקשור, חוגי הורים, כל הפעילות בערים, וכל פעם אני מצטערת לגלות שעם כל ההתרחבות שקורית, זה עדין לא מספיק.

פניה קירשנבאום: כל פעם נראה שכאילו כיסינו, אבל השמיכה עדיין קצרה.

פניה קירשנבאום: התחלנו במוקדים הכי בעייתיים שהיה ידוע לפי הרשות איפה יש נגע סמים הכי גדול.

פניה קירשנבאום: תמיד חשבנו שכאילו אנחנו מכסים, וכל שנה עולה צורך חדש.

פניה קירשנבאום: בדיוק לפני יומיים פנה אלינו סגן ראש העיר שלנו באילת.

פניה קירשנבאום: לעולם לא חשבתי שבאילת, עיר התיירות, יש שם כל כך הרבה בעיה של סמים, וחשבנו שלא צריך להגיע לשם בטיפול.

פניה קירשנבאום: ומה שמתברר זה שבתקופת החורף אילת הופכת לעיר מקלט להרבה משתמשי סמים.

פניה קירשנבאום: כי אלה חסרי דיור או דברים כאלה שמסתובבים, ואנחנו הרבה רואים אותם בתקופת הקיץ אולי במרכז הארץ, אז בחורף, בגלל מזג האוויר, הם יורדים לאילת, מקבלים אוכל בכל מיני בתי תמחוי או אגודות כאלה שמחלקות אוכל, ואין מי שמרכז ומטפל בהם שם, ובאמת הנושא עלה רק ממש, אני אומרת לכם יומיים, אפילו לא הייתי מודעת לזה.

פניה קירשנבאום: זה היה בשבילי איזשהו גילוי.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להודות על שיתוף הפעולה שהיה, ולא היה קורה אם הרשות לא היתה מוכנה וכמובן אנחנו – אבל עדיין אני אומרת שאנחנו נמצאים, אני לא יכולה אפילו להגיד שבאמצע הדרך, אני חושבת שאנחנו עדיין בתחילת הדרך ויש עוד הרבה מה לעשות בתחום הזה.

פניה קירשנבאום: כרגע נגעתי רק בסמים ולא דיברתי רק על אלכוהול.

פניה קירשנבאום: למרות שהרשות למלחמה בסמים נקרא הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, לעולם לא הוקצה תקציב מיוחד למלחמה באלכוהול, ולא היתה מודעות לכך שצריך להילחם בתופעה.

פניה קירשנבאום: גם אם חשבנו זה היה ממש - הרגשה הייתה שזה בשוליים.

פניה קירשנבאום: מה שקרה בשנים האחרונות, גל האלימות והשימוש באלכוהול באוכלוסייה הצעירה ביותר, הביאו למודעות ולחשיבה על כך שחייבים לטפל בנושא של אלכוהול.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שזאת שנה ראשונה שהרשות – לפי מה שאני עוקבת, ויאיר יתקן אותי – לקחה על עצמה יותר ונכנסה לעומק הקורה בנושא של אלכוהול ואני מקווה שמפה והלאה העבודה בתחום הזה רק תלך ותשתפר, כמו שאני רואה אותה גם בתחום הסמים.

פניה קירשנבאום: אני רק יכולה להגיד שאני מצטערת שהעבודה הזאת באמת – לא נראה לי שאנחנו נצליח או שהרשות תצליח לאכוף.

פניה קירשנבאום: היא יכולה לעזור להקטין את התופעה, היא לא יכולה למגר אותה.

פניה קירשנבאום: כי אני, שוב, חוזרת וכמו בכול הנושאים שאני מטפלת בהם אני אומרת, אם אין איזושהי מדיניות כללית בכל התחומים שאנחנו נוגעים בהם, אז גוף אחד כזה או אחר לא יכול להתמודד עם הבעיה.

פניה קירשנבאום: אני מאד שמחה שהרשות עברה למשרד לביטחון פנים.

פניה קירשנבאום: כי אחת המלחמות צריכה להיות כמובן המלחמה עם ספקי סמים, עם סוחרי הסמים וכל הבעיה של דרום והצפון - - -

אלי זרחין: ומוכרי אלכוהול לקטינים.

פניה קירשנבאום: הכול ביחד, אני אומרת.

פניה קירשנבאום: באמת אני מקווה שמאז שזה עבר לביטחון פנים אולי שיתוף הפעולה יהיה יותר פורה.

פניה קירשנבאום: תודה.

אופיר פינס-פז: סליחה רק שאלה, מה התקציב שלכם?

יאיר גלר: 30 מיליון ₪ ל-2010, ב-2009 היה כ-25 מיליון.

פניה קירשנבאום: זה היה אחרי, סליחה - התקציב הבסיסי שלהם היה 10 מיליון, וה-15 היה התקציב של ההסכם הקואליציוני.

אופיר פינס-פז: וכמה זה מתחלק בין סמים לאלכוהול?

יאיר גלר: ב-2010 זה יהיה כמעט 45% אלכוהול, 55% סמים.

יאיר גלר: כמעט - - -

אופיר פינס-פז: 45, ממה, מאפס הגעת ל-45?

יאיר גלר: אחוז.

אופיר פינס-פז: אני שואל.

יאיר גלר: כן, כי מה שקרה - עשינו - - -

אופיר פינס-פז: ואוו.

אופיר פינס-פז: דרמטי.

יאיר גלר: זה דרמטי, זה נכון.

יאיר גלר: זו הנחיה - למעשה זה סיכום - ברמה של השר לביטחון הפנים, שאנחנו מעבירים חלק גדול לטובת הפעילות באלכוהול.

יאיר גלר: אנחנו ממקדים כרגע מאמץ גדול בתחום האלכוהול.

יאיר גלר: אבל יש גם בנוסף לזה את התכנית הלאומית שתוקצבה ב-27 מיליון ש"ח לשנים 2010-2011.

יאיר גלר: חלק מהכספים האלה מגיעים גם לרשות בתחומי ההסברה, בתחומי המחקר, בתחומיי ההכשרות.

יאיר גלר: שאר המשרדים גם כן קיבלו סכומים ראשוניים: הרווחה, החינוך, קליטת עלייה, כל המשרדים קיבלו.

יאיר גלר: זו תוספת תקציבית של 27 מיליון ש"ח למלחמה באלכוהול.

יאיר גלר: שזה הממשלה סיכמה ממש לפני מספר שבועות.

ליה שמטוב: טוב, רציתי לשמוע את עיריית תל אביב יפו?

מרינה סולודקין: סליחה, אני הולכת לוועדה אחרת.

ליה שמטוב: כן?

ליה שמטוב: כי חשבתי - כי פה לפעמים כועסים שחברי כנסת מדברים ואחר כך הולכים.

מרינה סולודקין: יש לנו זכות.

ליה שמטוב: טוב, מרינה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שהתרשמתי שיש שינוי לטובה.

מרינה סולודקין: למה?

מרינה סולודקין: בגלל שכל שנה, כשהייתה ישיבה של הרשות למאבק בסמים ואלכוהול, לפני זה היה מחקר וסקר כאילו, ותמיד היה רעש וזעקה והשמצה ומידע שבכל משפחה שנייה רוסית, כל שבוע שותים.

מרינה סולודקין: אני שאלתי את הגברת, הדוקטור, שעשתה את המחקר: מה עם קידוש בסופשבוע, זה גם שתייה?

מרינה סולודקין: ומאד לא אהבתי את הסגנון, שקודם כל לצעוק ולתת את הרושם, ואחר כך לא לעשות כמעט כלום.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה מאד נכון מבחינה מבנית שהרשות עברה ממשרד ראש הממשלה למשרד מקצועי למאבקים נגד סמים ואלכוהול, וגם שעכשיו יש בתוך התקציב חלוקה אחרת, אני גם מאוד מאד תומכת בזה, בגלל שזה שנים שמתעלמים מתופעה של שתייה ואלכוהול.

מרינה סולודקין: אז מה שאני אומרת בהצלחה.

יאיר גלר: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: אז מה קורה בעיר ללא הפסקה?

מיכאל בן-ארי: כן, או.קי.

מיכאל בן-ארי: העיר באמת פועמת, מה שנקרא.

מיכאל בן-ארי: היא ללא הפסקה.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה בראשית דבריי לומר שראוי להתייחס לפרויקטים שנעשים בעיר תל אביב מטעם הרשות למלחמה בסמים.

מיכאל בן-ארי: מדובר בפרויקטים שמטפלים באנשים שמגיעים לעיר והם לא תושבי תל אביב.

מיכאל בן-ארי: תל אביב היא אבן שואבת, לטוב ולרע.

מיכאל בן-ארי: אז גם אנשים שנמצאים במצוקות - - -

מרינה סולודקין: סליחה, אדוני, רק שאלה: מה עם תחנות מתאדון, שאני עדיין מתעסקת עם זה?

מרינה סולודקין: מה עם התקציב?

קריאה: את מדברת על החוק?

מרינה סולודקין: כן.

אנטוליג מרגוליס: הן ממשיכות לפעול.

מרינה סולודקין: ומה הצפי?

מרינה סולודקין: יהיו תקציבים?

אנטוליג מרגוליס: יש תקציב, תקציב – אין שום בעיה עם תקציב ולא הייתה בעיה עם תקציב.

מיכאל בן-ארי: הבעיה היא זה מי מפעיל אותם, וכרגע זה עד הראשון ביולי, נכון?

אנטוליג מרגוליס: כן.

אנטוליג מרגוליס: עם אופציות מסוימות.

פניה קירשנבאום: ויש מכרז שיצא לזה?

אנטוליג מרגוליס: יש עכשיו, בזמן.

אנטוליג מרגוליס: אין פטור, הפטור זה זמני.

ליה שמטוב: כן, בבקשה.

מיכאל בן-ארי: טוב, אז כמו שאמרתי, ראוי להתייחס לפרויקטים שנעשים בתוך העיר תל אביב מטעם הרשות הלאומית למלחמה בסמים, שעוסקים בעיקר באוכלוסייה שהיא אינה תל אביבית.

מיכאל בן-ארי: אני אתייחס לאוכלוסייה שהיא תל אביבית.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לחלק קודם כל את האוכלוסייה לשתי אוכלוסיות: נוער וצעירים, ומבוגרים.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לאפיין את הנוער וצעירים ואחר כך מבוגרים, ואחר כך ניתן את רצף השירותים שאנחנו נותנים בעיר תל אביב.

מיכאל בן-ארי: נוער וצעירים, גם הם בעצם אוכלוסייה שמחולקת לשלוש אוכלוסיות – אחת, זו אוכלוסייה שהיא חסרת בית, שוהי רחוב, אנשים שנמצאים ברחוב כסגנון חיים, או שהם חסרי בית.

מיכאל בן-ארי: אוכלוסייה נוספת זו אוכלוסייה שלומדת במסגרות קצה, זאת אומרת: בתי ספר שהם הזדמנות שנייה וכמעט אחרונה לפני הפליטה ממערכות החינוך.

מיכאל בן-ארי: ואוכלוסייה שלומדת במסגרות קונבנציונאליות, במערכות חינוך רגילות.

מיכאל בן-ארי: בנוסף, אני רוצה לומר שיש לנו 3 מוקדים שבהם יש לנו מסת אוכלוסייה יותר גבוהה מחבר העמים, שזה: שכונת שפירא, נווה עופר ויפו ד'.

מיכאל בן-ארי: אנחנו נתקלים גם באחוזי שתייה יותר גבוהים בקרב בני נוער וגם בקרב מבוגרים.

מיכאל בן-ארי: לצערי, בשנים האחרונות זה עלה, לפחות במבוגרים, עד כדי 40% שמגיעים ליחידות לטיפול בנפגעי סמים וגם ליחידת טיפול בנפגעי אלכוהול.

מיכאל בן-ארי: אז אני מתייחס לשלוש אוכלוסיות: נוער וצעירים שהם חסרי בית או שוהי רחוב - יש תופעה שאנשים נמצאים הרבה מאוד שעות מחוץ לביתם, למרות שיש להם בית, אבל הם משוטטים ברחובות.

מיכאל בן-ארי: יש אנשים שאין להם בית, בעיקר צעירים, פחות בני נוער.

מיכאל בן-ארי: יש אוכלוסייה שלומדת במסגרות רגילות ואוכלוסייה שלומדת במסגרות שהן בסימן של הזדמנות שנייה, זאת אומרת:

מיכאל בן-ארי: מסגרות בתי ספר שהם בעצם כמעט מפלט אחרון לפני שהם יוצאים ממערכת החינוך.

מיכאל בן-ארי: בקרב כל האוכלוסיות שציינתי קיימת בעיה גם של שתייה וגם של שימוש בסמים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מנסים לתת להם שירותים במגוון אפשרויות.

מיכאל בן-ארי: קודם כל, המחלקות לשירותים חברתיים ויחידות לטיפול בנפגעי סמים מטפלות באותם בני נוער וצעירים, יש את על"ם שעוסקת בעבודת רחוב, שאנחנו בשיתוף פעולה איתה, כדאי לאתר אותם, ליצור את הדיאלוג הראשוני איתם ולהביא אותם להגביר מוטיבציה כדי שיבואו לקבל טיפול.

מיכאל בן-ארי: אני חושב שאחד המאפיינים של בני נוער זה שהם בתחושה שהסם או השתייה רק מתמגלת אותם ופחות מזיקה להם.

מיכאל בן-ארי: הם פחות חווים אבדנים, ומכאן שמאד קשה לרתום אותם לתהליך הטיפולי ולכן אנחנו עוסקים הרבה מאוד שעות בעבודת רחוב.

מיכאל בן-ארי: וכדי לעשות עבודת רחוב מיטבית, כינסתי איזשהו פורום שמכיל את כל שירותי הרחוב שלנו.

מיכאל בן-ארי: זה מרפאת לוינסקי, זה על"ם, זה הפרויקט של החלפת מזרקים, זה הפרויקט של אבנר קדר שהוא מייעד אנשים לגמילה מיידת מטעם הרשות למלחמה בסמים, זה קידום נוער, איכפת, אל סם.

מיכאל בן-ארי: אנחנו יחד יושבים בשולחן עבודה אחד ומנסים להיטיב את עבודת הרחוב כדי באמת לגרום לכמה שיותר מטופלים להגיע ולצרוך את השירות כי זו בעיה מאוד מאוד קשה.

מיכאל בן-ארי: הדבר הנוסף שיש לנו זו יחידה לטיפול בדרי רחוב, שעוסקת בהוצאה של אנשים מהרחוב, מיצוי הזכויות שלהם מול הביטוח הלאומי ומול משרד השיכון, ליווי פסיכו-סוציאלי עד שנתיים.

מיכאל בן-ארי: חשוב לי לומר ש-66% ממטופלי היחידה לדרי רחוב הם מחבר העמים, ומתוכם 45% משתמשים בסמים ובאלכוהול בפילוח של 23% באלכוהול, 22% בסמים.

ליה שמטוב: מי עובד איתם?

ליה שמטוב: יש לכם רכז דובר רוסית שעובד איתם?

מיכאל בן-ארי: יש לנו עובדים שהם דוברי רוסית, עובדים סוציאליים ועובדי סמך שהם דוברי רוסית.

ליה שמטוב: והם יוצאים - - -?

מיכאל בן-ארי: אנחנו עושים סיורי שטח יזומים ברחובות.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מכירים – אני רוצה להצטנע ולומר: לא את כל האנשים שנמצאים ברחובות.

מיכאל בן-ארי: אבל אני כאיש מטה, מנהל על של כל המערכת, מכיר הרבה מאוד מטופלים.

מיכאל בן-ארי: אני יכול לומר לכם שאני משוטט בעיר הזאת גם בימי שבת ושישי וכשאני פוגש בן אדם שנמצא ברחוב אני מציע לו טיפול.

מיכאל בן-ארי: לא תמיד הוא מקבל את הטיפול שאני מציע לו, לפעמים הוא מסרב – סליחה, ברוב המקרים, לצערי, הוא מסרב לקבל טיפול.

מיכאל בן-ארי: סתם לדוגמא, בשבוע שעבר עשיתי הליכה מהירה ביום שבת.

מיכאל בן-ארי: ראיתי מטופל, מול דיזינגוף 129, מול סופר-פארם, שוכב על מזרון, המזרון היה עם סדין מאוד יפה, דרך אגב, המזרון היה עבה.

מיכאל בן-ארי: היה לו שם את הכל לידו.

מיכאל בן-ארי: והרגליים היו מנוקבות בחורים מהזרקות.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: תקשיב, לא חבל איך שאתה נראה, לא חבל לך לגמור את החיים בצורה כזאת.

מיכאל בן-ארי: יש לנו אפשרות לשלוח אותך הרגע, לגמילה מיידית.

מיכאל בן-ארי: למזלי, אחרי כמה פעמים שהיינו אצלו, הפעם הוא הסכים, כרגע הוא נמצא ברנסנס.

מיכאל בן-ארי: יאיר הזכיר קודם את המוסד הזה, הוא כבר בשבוע השני לגמילה.

מיכאל בן-ארי: לא תמיד זה הולך.

מיכאל בן-ארי: אנחנו עושים את המאמצים כדי באמת להביא את המטופלים לתהליך טיפולי.

מיכאל בן-ארי: בנוסף, יש לנו את עמותת "אפשר" באמצעות משרד הרווחה, שמטפלת בנפגעי אלכוהול.

מיכאל בן-ארי: יש את מרפאת לוינסקי, כמו שציינתי.

מיכאל בן-ארי: אני שולח אנשים באופן מיידי, בהתקשרות שיש לי, עם אשפוזית קריית שלמה - שוב, מהרגע להרגע.

מיכאל בן-ארי: פוגש אותם, רואה אותם, מציע, מעלה אותם על רכב, עם ליווי לפעמים, תלוי במצב הבריאותי שלהם, והם נהנים מגמילה מיידית.

מיכאל בן-ארי: קהילות טיפוליות שגם אליהן אנחנו מפנים – וגם אני מחזק את דבריו של יאיר – אחוז גבוה מהמופנים מטעם חבר העמים, ילידי חבר העמים, מסיימים את הקהילות, ומצליחים בצורה בלתי רגילה.

מיכאל בן-ארי: אנחנו בעיר תל אביב יפו מחוברים גם כן לפרויקט בית דין לענייני סמים, וגם כאן אחוז מאוד גבוה של אנשים שמתחילים את הפרויקט מסיימים איתו.

מיכאל בן-ארי: אנחנו, כמובן, בשיתוף פעולה עם הפרויקט להחלפת מזרקים, ובקיצור אני חושב ש-עוד הפעם אני אומר באיזושהי מידה של הצטנעות, או לא, 24 שעות העיר פועלת גם לטובת טיפול, שיקום ומניעה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: אירנה לביט, בבקשה.

פניה קירשנבאום: ליה, אני רוצה משהו להעיר, אם אפשר.

ליה שמטוב: כן, בבקשה.

פניה קירשנבאום: צריך להבין שפרויקט הרכזים בערים, לפחות עד כה, היה מאד תלוי בתקציבים קואליציוניים.

פניה קירשנבאום: הגורל של ההעסקה שלהם נקבע כל שנה ושנה לפי הכסף שגויס למטרה.

פניה קירשנבאום: נכון שהרשות עברה היום למשרד לביטחון פנים, אבל עדיין אני לא יודעת עד כמה זה בילד – אין בתקציב של המשרד.

פניה קירשנבאום: לדרוש - אני לא יודעת, מה התפקיד שלך בעירייה?

מיכאל בן-ארי: אני מנהל את תחום הטיפול בנפגעי סמים, דרי רחוב ושיקום האסיר.

מיכאל בן-ארי: ומתאם מטעם הרשות.

פניה קירשנבאום: אני יודעת שאנחנו פנינו – אנחנו.

פניה קירשנבאום: אני, ככה, רואה את עצמי כבר חלק מהפרויקט הזה – להגדיל כמות רכזים למגזר דוברי רוסית בעירייה, והדרישה של העירייה הייתה שהם רוצים התחייבות לצמיתות שהתפקיד הזה יהיה.

מיכאל בן-ארי: ירדו מזה.

פניה קירשנבאום: ירדו מזה?

אלי זרחין: אתם לוקחים רכז או לא?

אורנה שביט: אתמול הייתי בתל אביב עם יואב, אנחנו נכניס בימים הקרובים, גם יאיר אמר את זה, שני רכזים.

פניה קירשנבאום: או.

פניה קירשנבאום: קי.

פניה קירשנבאום: כי אני לא הייתי מעודכנת.

ליה שמטוב: לא, אני שאלתי אותך ואתה היית צריך להגיד.

פניה קירשנבאום: פשוט רציתי להסביר שאנחנו לא, הרשות לא יכולה ואף אחד לא יכול להתחייב שזאת עבודה קבועה או משהו כזה.

אורנה שביט: זו גם לא היתה בקשה של עיריית תל אביב.

אורנה שביט: לא חשוב, אנחנו סוגרים את זה.

אורנה שביט: אתמול הייתי בתל אביב, סגרנו את זה.

מיכאל בן-ארי: תוך חודש מקסימום שני רכזים יפעלו.

מיכאל בן-ארי: אחד למניעה ואחד לטיפול.

מיכאל בן-ארי: ותודה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: בבקשה.

ליה שמטוב: מי יתרגם?

אלונה קוליטאר: אירינה תדבר ברוסית ואני אתרגם.

אירינה לויט (תרגום: עמותת "אליס" פועלת בתחום העזרה והתמיכה להורים וילדים נפגעי סמים והוקמה על ידי אמהות.

אירינה לויט (תרגום: שמחנו לשמוע את הדברים של הרשות על כל מה שנעשה, ואנחנו כן משתפים פעולה בתחום עם הרשות.

אירינה לויט (תרגום: אבל היינו רוצות להקריא איזשהו מכתב שממש אקטואלי לאתמול-היום, לגבי מקרה מסוים שדי משקף את תמונת המצב שקיימת היום בתחום.

אירינה לויט (תרגום: אנחנו בקשר שוטף עם ההורים שפונים אלינו, שלמעשה לא מצאו את עצמם במערכת הזו שפועלת כיום שיאיר תאר.

אירינה לויט (תרגום: הם פונים אלינו, אנחנו בקשר שוטף עם כ-500 הורים נכון להיום.

אירינה לויט (תרגום: המצב שקיים כיום הוא למעשה לחכות למוטיבציה שתיווצר אצל המכור, להוציא אותו החוצה, על מנת שיתדרדר לקרקעית, יחווה חיי רחוב, יסתבך בפלילים, ואז כביכול אמור להיווצר אצלו רצון להשתקם.

אירינה לויט (תרגום: בדרך הזו, של התדרדרות לקרקעית, הילדים , הנערים, בדרך כלל מתים.

אירינה לויט (תרגום: בדרך כלל המצב הנפשי שלהם מידרדר ללא תקנה.

אירינה לויט (תרגום: כרגע נקריא מכתב שכתב אבא של ילד אחד, שנפטר ממש אתמול-שלשום.

אירינה לויט (תרגום: אנחנו מכירים את המקרה הזה כשלוש שנים, אנחנו ממש ליווינו אותו בפנייה לכל מיני גורמים מטפלים, ממש תמכנו ועקבנו אחרי המקרה והילד נפטר ולא הצלחנו לעזור.

אירינה לויט (תרגום: "בספטמבר 2009, בעזרתך, נשלחה בקשתי לסבסוד טיפול מהתמכרות לסמים אצל ד"ר אנדרי וייסמן עבור בני, אבל עד היום לא התקבלה תשובה.

אירינה לויט (תרגום: הבן מטופל בתכנית סבוטקס אבל ללא כל שיפור במצבו.

אירינה לויט (תרגום: יתרה מזו, בחודשים האחרונים הוא נקלע למספר מצבי סכנת חיים.

אירינה לויט (תרגום: באוקטובר 2009 זיהום שסתום הלב, טופל במשך שבועיים וחצי בבית חולים בוולפסון.

אירינה לויט (תרגום: בנובמבר 2009 קריש דם ברגל ימין, טופל גם בבית חולים וולפסון.

אירינה לויט (תרגום: היום מטופל תרופתית במסגרת אשפוז יום.

אירינה לויט (תרגום: כל מה שעובר עליו הינו תוצאה של מצבו הנפשי המידרדר.

אירינה לויט (תרגום: במקום ליטול את תרופת הסבוטקס דרך הפה הוא מזריק אותה.

אירינה לויט (תרגום: בנוסף, נוטל כמות אדירה של תרופות הרדמה.

אירינה לויט (תרגום: בחודשיים האחרונים איבד 14 קילו ממשקלו.

אירינה לויט (תרגום: בימים האחרונים חווה פסיכוזה.

אירינה לויט (תרגום: את כספי קצבת הביטוח הלאומי מנצל לקניית תרופות, אותן הוא נוטל בכמויות גדולות.

אירינה לויט (תרגום: קלונקס, אסיוול.

אירינה לויט (תרגום: התרופות האלה הן עושות אותו בלתי שפוי, הוא בוכה, מנסה להתאבד.

אירינה לויט (תרגום: שבוע שעבר התפרץ לרחוב כמעט עירום, ניסה לקפוץ מהחלון, להתאבד בתלייה.

אירינה לויט (תרגום: והרי ב-5 בדצמבר הוא היה רק בן 25.

אירינה לויט (תרגום: חיי המשפחה הפכו לגיהינום.

אירינה לויט (תרגום: כל השכנועים לפנות למיון של בית החולים אברבנל נתקלים בסירוב, מצבו הנפשי מידרדר מיום ליום.

אירינה לויט (תרגום: ניסיתי להזמין אמבולנס לפסיכיאטר, אך נתקלתי בסירוב כאשר נודע להם שמדובר במכור, כלומר אין לאן לפנות במקרה חירום.

אירינה לויט (תרגום: אני מבין שבמקרה זה, רק המוות יכריע.

אירינה לויט (תרגום: זו כבר לא בקשת עזרה, זו זעקת נפשי".

אירינה לויט (תרגום: את המכתב הזה האב כתב ב-13 לדצמבר, בין 31 בדצמבר לאחד בינואר בלילה, הילד נפטר.

אירינה לויט (תרגום: הוא התקשר לאירה ואמר שכבר לא צריך עזרה.

אירינה לויט (תרגום: זה מקרה מאד אופייני ויש לנו רשימה אדירה של מקרים כאלה של הורים שפונים ולא מוצאים את העזרה הנדרשת במערכת.

אירינה לויט (תרגום: אנחנו מפנים הרבה מאוד פניות לאיריס פלורנטין, כרגע יש איזשהו מקרה לגבי ילד שגם ניסה להתאבד, כרגע עוד לא קיבלנו שום תשובה לגבי הטיפול בו.

אירינה לויט (תרגום: בשם כל האמהות שמכירות את הבעיה מבפנים, אני רוצה לשאול: מי יכול לקחת אחריות, איזה גורם לוקח אחריות על המוות של הילדים האלה?

אירינה לויט (תרגום: אנחנו פנינו הרבה פעמים למשרד הבריאות, הפנינו הרבה מכתבים, אנחנו אישית.

אירינה לויט (תרגום: האב הזה שהקראנו את המכתב שלו פנה להרבה מאד גורמים, לחברי כנסת, לרופאים, משרד הבריאות.

אירינה לויט (תרגום: ניסינו להוציא את המקרה הספציפי זה לתקשורת, ללא הצלחה.

אירינה לויט (תרגום: לערוץ 2 לא היה תקציב לתרגום או לכתוביות.

ליה שמטוב: בסדר, אירינה, אנחנו הבנו.

ליה שמטוב: פה נמצאים גם משרד הבריאות, ואולי הם גם יתייחסו, לכלל המקרים האחרים.

ליה שמטוב: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע ראינו פה מצגת, בטח תרגמו לך אותה פחות או יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול אותך בתוך מישהי שמאוד מעורבת בנושא:

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה את היית מציעה, מעבר לשאלה שהיא שאלה מאוד נכונה, מה את עם הניסיון הגדול שיש לך, היית מציעה לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם מה שאת רואה, מודעות מסוג זה, או מצגת שכרגע הגישו לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם זה יהיה פיתרון לאותן המשפחות או שיש לך משהו אחר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אותי מעניין לשמוע אנשים כמוך,

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שבאים מהשטח ומכירים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני מאוד אשמח לשמוע מה הצעתך וגם לתמוך בה כי אני בטוחה שמה שאת רוצה,כולנו נרצה.

אירינה לויט (תרגום: נדרשת כאן תוכנית מערכתית ממסדית על מנת לפתור את הבעיה.

אירינה לויט (תרגום: המניעה צריכה להיות מותאמת לתקופה, לצעירים, צריכה להיות מותאמת.

אירינה לויט (תרגום: צריך להיות שיתוף פעולה עם מדינות אחרות שבהן פועלות תוכניות מניעה מוצלחות.

אירינה לויט (תרגום: כאשר אנחנו מדברות על הטיפול אנחנו מתכוונות ליצירת גוף נפרד בקופות החולים, שיטפל רק במכורים, ויהווה מין גורם מקצועי ומותאם לצרכים שלהם.

אירינה לויט (תרגום: השיקום שפועל כיום בארץ מותאם בעיקר לאנשים בעלי מוטיבציה גבוהה להשתקם, אבל כאן אנחנו מאבדים פלח גדול של אוכלוסיית מכורים שנמצאים בתחילת ההתמכרות או באמצע.

אירינה לויט (תרגום: שעדיין לא הגיעו לנקודת המוטיבציה ואותם אנחנו מאבדים.

אירינה לויט (תרגום: והם אלה שנפלטים מהמסגרות האלה.

אירינה לויט (תרגום: הכי חשוב שאנחנו מדברות על כך שקיים קשר ישיר בין ההידרדרות של הרמה המנטאלית של המכור עד שהוא מגיע לנקודת המוטיבציה, שבה אפשר להתחיל לעבוד איתו.

אירינה לויט (תרגום: והשיקום והטיפול בארץ מותאם רק לפלח הזה של האוכלוסייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, מה, רק כשהוא מגיע למצב שהוא כבר ממש מכור יש לו מוטיבציה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה.

אלונה קוטליאר: שהוא כבר נמצא בסוף ההתמכרות, התדרדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולפני כן אין שלב שאפשר לתפוס אותו?

אלונה קוטליאר: לא.

ליה שמטוב: אבל פה דיברו - אנחנו, אני חושבת שאנחנו חוזרים קצת אחורה.

ליה שמטוב: פה נמצא רכז מאור עקיבא.

ליה שמטוב: רציתי לדעת איך בעיר אור עקיבא כרכז, אלכס סינטיאקובסקי, תספר בבקשה מה קורה באור עקיבא?

ליה שמטוב: איזה פעילויות אתם עושים?

ליה שמטוב: פעילויות ספורט שמעתי.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: שלום, אני אלכסנדר סינטיאקובסקי, רכז מחבר העמים באור עקיבא.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: אני כבר בתפקיד שלוש ומשהו שנים.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: הרבה מאד פעילויות שאנחנו עושים באור עקיבא זה לחבר העמים, לבני נוער, כמה סדנאות לבני נוער.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: אי אפשר להגיד שהם חבר'ה בסיכון, למה?

אלכסנדר סינטיאקובסקי: כי, לדעתי, כל בני הנוער עכשיו בסיכון.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: ואי אפשר לפרט.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: לדוגמה עשינו ב-31 בדצמבר מבצע כזה, קראנו לו: הכנה לסילבסטר.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: לקחנו נשיפונים, וחילקנו בכל העיר, בכל בתי הספר, בתחנות דלק, וזה היה מוצלח מאוד.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: נשיפונים זה למדוד את רמת האלכוהול בגופו של האדם.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: יש לנו הרבה פעילויות ספורטיביות, כי אני גם - המקצוע שלי חינוך גופני, אז אני גם מתעסק עם החבר'ה הצעירים בספורט.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: סדנאות הורים, זה מוצלח מאוד ואנחנו כל הזמן מתקדמים.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: יש לנו כל הזמן שלוש ארבע קבוצות, למרות שזו עיר קטנה.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: יש לנו שלוש ארבע קבוצות הורים בסדנאות הורים.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: והיתה לנו תוכנית כזאת, סבתא וסבא – כי בחבר העמים זה פופולארי מאד שההורים עובדים, והסבתא וסבא מטפלים בילדים.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: אז עשינו סדנת סבתא וסבא, זה היה מוצלח מאוד, קיבלנו על זה גם תודות מהרשות.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: הכי מתקדם באור עקיבא זה סיירת הורים.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: קיבלנו גם כן תודה משמעון פרס לפני שנתיים, וזה כמו מודל בארץ.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: יש לנו מתאם שהוא כל הזמן מסתובב בכל הארץ, ונותן סדנאות והרצאות על סיירת העולים שלנו.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: זה מוצלח מאד.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: ותודה מאד גם למפלגה, ישראל ביתנו, שתומכת בנו והרשות הלאומית עושה עבודה מצוינת, אני חושב, זו דעתי.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: אנחנו מתקדמים בשלוש השנים האחרונות וזה מוצלח מאוד.

אלכסנדר סינטיאקובסקי: תודה רבה.

רחל שלי: אני יכולה עוד להוסיף על אור עקיבא?

אלכסנדר סינטיאקובסקי: סליחה, אני שכחתי, אני פשוט קצת מתרגש.

רחל שלי: אני רחל שלי, אני מנהלת היחידה לטיפול בנפגעי סמים באור עקיבא.

רחל שלי: אלכס דיבר ככה על תכניות שיש ברמת המניעה אני רוצה להגיד שיש לנו שיתוף פעולה מאוד מוצלח עם הרשות למלחמה בסמים, עם המתאם, עם אלכס.

רחל שלי: אנחנו עובדים ברמת הטיפול, אנחנו מטפלים במבוגרים מכורים לסמים ואלכוהול.

רחל שלי: היחידה נותנת מענה טיפולי והפנייה למסגרות טיפול.

רחל שלי: יש לנו גם מרכז יום שהוא מרכז יום אזורי, שאנחנו מטפלים במכורים מכל אזור אור עקיבא, שזה בנימינה, פרדס חנה, מטירת הכרמל למעשה עד נתניה.

רחל שלי: מרכז יום גם למבוגרים מעל גיל 18, יש לנו אל סם באור עקיבא שנותן מענה טיפולי לבני נוער מכורים.

רחל שלי: אז ככה יש, באור עקיבא, מכלול של מענה טיפולי, שזה: מניעה, טיפול לבני נוער, טיפול למבוגרים גם ברמת הטיפול הפרטני, פסיכו סוציאלי וגם ברמת השיקום שזה מרכז יום, כמו שאמרתי קודם.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: בבקשה, בלה גולדנברג.

בלה גולדנברג: הייתי רוצה – טוב, חבל שאירינה יצאה - -

ליה שמטוב: לא, יתרגמו לה.

בלה גולדנברג: אבל יאיר אולי יענה בצורה יותר מערכתית לכל הטענות שהועלו פה על ידי - - -

קריאה: אולי כדאי שנחכה לה כי היא תכף תחזור.

בלה גולדנברג: אז אולי כדאי שתתרגמי לה ותעבירי לה.

ליה שמטוב: גם ככה היא לא מבינה, אז את תתרגמי לה אחר כך.

ליה שמטוב: כן, בבקשה.

בלה גולדנברג: יאיר, אתה רוצה?

יאיר גלר: מרגוליס, אתה רוצה לדבר ולסכם משרד הבריאות?

יאיר גלר: כי עלו פה כמה דברים, אני חושב.

אנטולי מרגוליס: כן, אני יכול לדבר, מטעם מחלקה לטיפול בהתמכרויות, משרד הבריאות.

אנטולי מרגוליס: אנחנו מטפלים בנפגעי סמים ואלכוהול ויש לנו כמה סוגי טיפול.

אנטולי מרגוליס: רציתי להתייחס למה שנאמר פה לגבי פניות רבות לגבי ד"ר עזריאל ויצמן, גמילה מהירה.

אנטולי מרגוליס: היינו בהיסטוריה זה כמה שנים, ד"ר ויצמן, שהוא כנראה מאבד את הקליינטים ועושה מתקפה תקשורתית - - -

אלי זרחין: תגיד שהוא לא משרד הבריאות.

אלי זרחין: הוא לא משרד הבריאות.

אנטולי מרגוליס: וכולם פתאום רוצים לעשות את הגמילה המהירה, שוב את זריקת הפלא, שכולם מאמינים שזה רק הטיפול, וניסינו להסביר גם בתקשורת שזה טיפול רגיל.

אנטולי מרגוליס: טיפול כמו כל טיפולי הגמילה שאנחנו עושים.

אנטולי מרגוליס: ואין שום הצלחה ורוב, בואו נגיד ככה, המטופלים שיש אצלנו במערכות שלנו, כבר עברו את הטיפול הזה ולא פעם אחת.

אנטולי מרגוליס: אז אני לא חושב שהארגון שלכם צריכים לתת ציפיות לאנשים שזה מה שיעזור להם, שזה מה שיציל אותם.

אינדה קריקסונוב: אז למה משרד הבריאות מפרסם את זה?

אינדה קריקסונוב: קיבלנו את זה דרך משרד הבריאות.

אנטולי מרגוליס: משרד הבריאות לא פרסם את זה.

אנטולי מרגוליס: אין שום פרסום, היה פרסום רק של דוקטור אנדריי ויצמן בבית חולים ברזילי.

אנטולי מרגוליס: אז יודע את זה.

אנטולי מרגוליס: לגבי טיפול אנחנו - בוא נגיד ככה:

אנטולי מרגוליס: אני לא כל כך מסכים עם מה שנאמר פה.

אנטולי מרגוליס: אנחנו רואים את המוטיבציה של בן אדם שהוא רק אומר:

אנטולי מרגוליס: אני רוצה וכבר יש לו מוטיבציה ואנחנו לוקחים אותו לטיפול.

אנטולי מרגוליס: אנחנו לא מחכים שהוא ירד לרחוב, שהוא ירד לפשע.

אנטולי מרגוליס: אנחנו לא מחכים.

אנטולי מרגוליס: רק שהוא רוצה.

אנטולי מרגוליס: "אני רוצה".

אנטולי מרגוליס: רק מילה אחת.

אנטולי מרגוליס: אפילו שהוא לא חושב על זה.

אנטולי מרגוליס: מישהו פתאום רוצה, אנחנו כבר נותנים לו את הטיפול.

אלי זרחין: ד"ר מרגוליס, באותו רנסנס יש אנשים התחלתיים.

אנטולי מרגוליס: ורוב הטיפולים אצלנו – מה שנעשה, זה הגברת המוטיבציה.

אנטולי מרגוליס: - -

אינדה קריקסונוב: יש, השאלה רק אם זה אפקטיבי.

אנטוליג מרגוליס: רק אחרי שהוא אמר שהוא רוצה, אז כל הטיפולים שלנו - להגביר את המוטיבציה שלו, שהוא ילך להמשך טיפול.

קריאה: נכון מאד.

אנטולי מרגוליס: זה מה שאנחנו עושים, אלה הטיפולים שלנו.

אנטולי מרגוליס: לגבי המקרה הזה, קיבלתי את הפניה הזו אתמול, נבדוק את זה ואז נתייחס לזה, לפניה מסוימת על מקרה מסוים.

ליה שמטוב: אלי זרחין, בבקשה.

אלי זרחין: תודה, גברתי היושבת ראש.

אלי זרחין: אני רוצה שלושה דברים קצרים לשאול אותך, יאיר: השאלה הראשונה: חברת הכנסת פניה קירשנבאום ציינה שממשלת ישראל אישרה לרשות, במסגרת הסכם קואליציוני עם ישראל ביתנו, 15 מיליון שקל.

אלי זרחין: כ-2 מיליון שקל הולך לרכזים, עוד כמיליון שקל הולך לפעילות.

אלי זרחין: הייתי רוצה לשמוע ממך מה החלוקה של הכסף.

אלי זרחין: איך 15 מיליון שקל, חוץ מ-3 מיליון שקל שמחולק לרכזים ופעילות, איך זה מחולק.

אלי זרחין: שאלה שנייה: ארגונים רבים מאד בשטח סוגרים היום פעילות.

אלי זרחין: למשל, אצלו עבד פרויקט ציפורי לילה.

אלי זרחין: עבד מאוד יפה, פעילות מניעה הייתה להם, מאות ילדים שמשוטטים ברחובות בערב.

אלי זרחין: אין תקציב היום, אנחנו פנינו לאורנה ואנחנו מציעים גם לך: תכנסו במקומנו.

אלי זרחין: ארגונים חברתיים לא יכולים לעשות הכול.

אלי זרחין: יש שטח - נגיד היום, ציפורי לילה כדוגמא של פרויקט, עבד ב-27 יישובים, חייבים לסגור אותו באחד בינואר כי אין מספיק משאבים.

אלי זרחין: אולי תיכנסו במקומנו.

אלי זרחין: תיקחו אחריות מקצועית, כי לנו גם אין כוח מקצועי כמו שיש לכם.

אלי זרחין: תפעילו אותו.

אלי זרחין: יש ארגונים אחרים שעושים עבודה טובה שלא מצליחים - ויש דרך להגיע לעוד אנשים.

אלי זרחין: אני יודע שאתם עושים עבודה נהדרת ואתה אמרת בעצמך: לא מצליחים להגיע לכולם, זאת הזדמנות להגיע.

אלי זרחין: נקודה שלישית: איריס יודעת שילד שמשתמש בסמים הוא נזקק.

אלי זרחין: ואז אם אני כיועץ חינוכי בבית ספר תופס ילד שיושב עם סמים, אני פונה לפקידת סעד, ולפקידת הסעד יש כלים לחייב אותו לפנות אליך לטיפול.

אלי זרחין: ילד שמשתמש באלכוהול, מגיע שיכור לבית ספר אין לי שום כלים לעבוד.

אלי זרחין: אומרת לי פקידת הסעד: תדברו עם ההורים.

אלי זרחין: הלוואי שלהורים היו כלים.

אלי זרחין: אני מעלה מולך, יאיר, ומול חברי הכנסת עניין, שיכול להיות שהגענו לשלב שלא רק סמים אלא גם שימוש באלכוהול על ידי קטינים - אפשר להפוך אותו לנזקק, ואפשר לחייב אותו נער, על ידי פקידת סעד, לבוא לטיפול.

אלי זרחין: כמו שאתה יודע, ברוב היישובים היום בארץ יש מקומות שאפשר לתת לו טיפול אם הוא יבוא לשם.

אלי זרחין: מניסיון שלנו עם כמה ילדים שעברו טיפול בשתייה, הוא לא מתמכר, הוא שותה רק שלוש פעמים בשבוע.

אלי זרחין: ואתה יודע מה קורה כשילד שיכור מגיע לבית ספר.

אלי זרחין: יש לנו ניסיונות שזה עובד.

אלי זרחין: אני מסכים עם יאיר, שילד כן מתחבר לנזק גוף.

אלי זרחין: ילד כן מתחבר שהוא יותר גיבור לבוא לבית, אבל לתפקד הוא לא יכול ולא דברים אחרים.

אלי זרחין: אז נקודה שלישית שאני רוצה להעלות מול יאיר ומול חברי הכנסת: לחשוב ששימוש באלכוהול אמור כבר להפוך את הילד לנזקק.

אלי זרחין: כי, שוב, ראינו לאן זה מגיע.

אלי זרחין: תודה.

ליה שמטוב: בבקשה.

אינדה קריקסונוב: השם שלי אינדה קריקוסנוב ואני עובדת בשתי"ל ואני מלווה קצת את הארגון אליס ואני רוצה לשאול פה כמה שאלות.

אינדה קריקסונוב: שמענו פה דיווח מאוד יפה ומעניין על מה שאתם עושים.

אינדה קריקסונוב: זה באמת תקציב מאוד גדול.

אינדה קריקסונוב: רציתי לשאול כמה שאלות.

אינדה קריקסונוב: קודם כל אנחנו חושבים, ואני חושבת, שבגלל שאני יודעת וראיתי אישית את קבוצות ההורים האלה שפונים לארגון אליס ונמצאים במצב של חוסר, ניסינו לבדוק מה יש באתר אינטרנט שלכם, מה ההסברה שלכם וראינו שאין שם כמעט שום דבר.

אינדה קריקסונוב: זאת אומרת: אותו הורה שרוצה לפנות, שהוא אבוד, אין לו מידע, יש לו בעיה עם הילד שלו, הוא מנסה לפנות - הוא לא מקבל שום מידע.

אינדה קריקסונוב: יש שם מפה של מדינת ישראל וזהו.

אינדה קריקסונוב: כאשר ניסינו לפנות, ניסינו להתקשר לקו הפתוח, הדבר היחיד שאפשר לקבל: תלכו למכון, ל"רנסנס".

אינדה קריקסונוב: זאת אומרת: יש אפשרויות היום לתת מידע בצורה הרבה יותר מקיפה, בצורה הרבה יותר מותאמת לצרכים של אנשים.

אינדה קריקסונוב: אני חושבת שכאשר עושים ומפתחים שירות כזה כמו שאתם עושים, בשלב ראשון עושים מיפוי ומחקר.

אינדה קריקסונוב: בודקים איפה האוכלוסייה הנזקקת נמצאת, מה הצרכים שלה, למה מה שעובד היום לא מספק, מה ההבדלים התרבותיים, באמת לעומק, של הדבר הזה, ואז בונים את המענים בהתאם לצרכים.

אינדה קריקסונוב: התחושה שלי, מההיכרות עם החומרים שאתם מפיצים, גם עם הפוסטר הזה, היא שזה לא עובד.

אינדה קריקסונוב: זה קצת מס שפתיים.

אינדה קריקסונוב: זה להגיד ש"עשינו".

אינדה קריקסונוב: אני בלב שלם מאמינה שאתם מנסים, אני בטוחה גם שבחלק מהמקרים זה עובד, אבל במקרים רבים מאוד מאוד זה לא עובד, כי אותם הורים ואותם האנשים שמכורים צריכים אוזן קשבת.

אינדה קריקסונוב: לא רק להגיד: תלכו, לקבוצת הורים שהולכים לשם וזה לא מותאם.

אינדה קריקסונוב: הם עוזבים ומגיעים עוד הפעם לארגון אליס כי שם הם כנראה מוצאים איזשהו מענה יותר גדול.

אינדה קריקסונוב: אבל אין מידע ברוסית, לא מה ההורים צריכים לעשות, איך הם מתמודדים, איזה מרכזי גמילה וטיפול יש.

אינדה קריקסונוב: אין ליווי וכולי.

אינדה קריקסונוב: לכן, אני חושבת שמאוד חשוב שאתם תהיו בקשר ותלמדו מהניסיון של אותם הארגונים שעובדים בשטח עם האוכלוסייה והם שומעים באוזניים שלהם, ורואים בעיניים שלהם את האנשים האלה שהם במצוקה.

אינדה קריקסונוב: אני חושבת שזה דורש מחקר ודורש בדיקה הרבה יותר גדולה, ולפי דעתי מאוד כדאי לכם לעשות את זה.

ליה שמטוב: תודה.

יאיר גלר: איריס, את רוצה עוד לפני?

איריס פלורנטין: כן.

יאיר גלר: חובה.

ליה שמטוב: רק תציגי את עצמך.

איריס פלורנטין: שמי איריס פלורנטין, אני מנהלת את השירות להתמכרויות במשרד הרווחה, אני תכף אתייחס לכמה דברים שלא נאמרו, אבל אני רוצה להתחיל באמת בעמותת אליס.

איריס פלורנטין: אני חושבת שלבי לבי עם המקרים שמועלים, ואני חושבת שההורים והמקרים שבאמת מגיעים לסיוע של העמותה, הם מקרים מאוד קשים.

איריס פלורנטין: קשה לדבר אחרי שהדברים האלה מועלים אבל יחד עם זה, יש כאלה מצבים ולא תמיד אפשר לטפל בהם.

איריס פלורנטין: ואני לא עונה למקרה הספציפי הזה, כי אם היינו מקשיבים ובטח כולנו הקשבנו למקרה הספציפי הזה, יש פה הרבה מאוד טיפול.

איריס פלורנטין: אבל לא תמיד מצליחים עם הכול.

איריס פלורנטין: ואני מצטערת, אבל אני עושה קפיצת מדרגה למקום אחר.

איריס פלורנטין: אני חושבת שמה שהוצג היום הוצג מאוד מאוד חלקית.

איריס פלורנטין: אני חושבת שזה מאוד נחמד לבוא ולהגיד שיש שותפויות, אבל מעבר לשותפויות יש תפקידים שונים של משרדים שונים.

איריס פלורנטין: ואם הוצגו פה התקציבים אז תחום הטיפול שהוא ענק, שרק בשירות שלי יש בתוכו 56 מיליון, זה לא מעט כסף, עושה הרבה מאוד עבודה ושעה וחצי עברה וזה לא הוצג פה.

איריס פלורנטין: אני תוהה למה.

איריס פלורנטין: אני חושבת שנכון להגיד את זה ולרשום את זה בפרוטוקול.

איריס פלורנטין: אני רוצה לומר לגבי העבודה: אם מדובר על 50% יש הרבה מאד טיפול בישראל ולא מהיום.

איריס פלורנטין: גם בסמים וגם באלכוהול.

איריס פלורנטין: וקצת כדי לסבר את האוזן ואת הידיעה: אנחנו יושבים היום ב-85 רשויות מקומיות לטיפול במבוגרים בנושא הסמים, ו-55 רשויות בנושא הטיפול בנוער.

איריס פלורנטין: עכשיו אנחנו נשב בעוד 20 רשויות כי עמותת אל סם התחילה לעבוד באמצעותנו.

איריס פלורנטין: זאת אומרת ש-70 רשויות מקומיות יתנו מענה לטיפול בנוער, זה גם הרבה מאוד, אני מדברת כרגע רק על טיפול.

איריס פלורנטין: הקהילות הטיפוליות שצוינו כאן

איריס פלורנטין: גם הן באחריות משרד הרווחה ותקציבו.

איריס פלורנטין: סך הכל אני מדברת על 15,000 מטופלים בנקודת זמן שמקבלים מענה, שבין 40% ל-50% מהם הם אוכלוסיית חבר העמים.

איריס פלורנטין: אני מוכרחה להגיד שיש לנו פרויקטים משותפים עם משרד הקליטה, שמוזרמים תקציבים נוספים כדי לעשות תכניות ייחודיות ומותאמות לאוכלוסייה הזאת.

איריס פלורנטין: קבוצות שונות, תעסוקה, אנחנו גם בודקים את זה ויודעים שהתכניות הייחודיות האלה מעלות את היכולת של האוכלוסייה להגיע לטיפול כי הן מותאמות גם שפה וגם תרבות.

איריס פלורנטין: לא מספיק, אבל זה חלק מהעניין.

איריס פלורנטין: התוכנית שהוצגה כאן על ידי יאיר, תוכנית רגישת תרבות, עם משרד הקליטה לנוער אתיופי וחבר העמים, הן תכניות שמגיעות לנוער ולהורים במקומות שהם נמצאים כדי לנסות ולהגיע לאוכלוסייה במקום שהיא נמצאת.

איריס פלורנטין: אני רוצה גם להגיד לך, אבל כיוון שאנחנו הרבה מאד נפגשים עם עמותת אליס, אני חושבת שאני מדברת ממקום של הרבה אהבה וקשר.

איריס פלורנטין: אנחנו יושבים עם האמהות, יושבים אתן, מנסים להסביר.

איריס פלורנטין: אני חושבת שיש כאן הרבה ניסיון להסביר ולהתחבר, ואני לא יודעת אם מצאנו את הדרך איך להתחבר, להביא אותם יותר לטיפול.

איריס פלורנטין: אבל תמיד יהיו כאלה שיפלו בין הכיסאות.

איריס פלורנטין: ובאמת אנחנו קוראים להם לחיבור, כדי שהם יהיו השגרירים שלנו, בין האוכלוסייה ובין הרשויות, להגיע לטיפול.

איריס פלורנטין: אנחנו עובדים על זה.

איריס פלורנטין: אני מוכרחה לומר שגם במחקר שעלה, שפורסם לאחרונה על ידי ד"ר רבקה רנץ, עלו הנתונים שיאיר דיבר עליהם.

איריס פלורנטין: הוא ציין את הנתונים שאוכלוסיית חבר העמים בקהילות טיפוליות מחזיקה יותר זמן בטיפול ומשתקמת טוב יותר.

איריס פלורנטין: וזה מידע שהיה נכון לנו לדעת.

איריס פלורנטין: הכלי הספציפי הזה בפנימיות עובד יותר.

איריס פלורנטין: אסיים בזה שיש הרבה מאד עבודה שנעשית בשטח, גם בתחום אלכוהול וגם בתחום של סמים.

איריס פלורנטין: התכניות מותאמות והעבודה נעשית.

איריס פלורנטין: אנחנו יושבים היום – ואפשר לדבר על זה הרבה מאד זמן, אם הייתי נדרשת הייתי מביאה מצגת שמראה לכם את כל התכניות המיוחדות שיש.

איריס פלורנטין: יש הרבה מאוד עבודה שנעשית.

איריס פלורנטין: בשנים האחרונות יש גם הרבה מאד עובדים סוציאליים שעושים את העבודה שהם דוברי השפה ומכירים את האוכלוסייה.

איריס פלורנטין: האוכלוסייה שלנו, של המטפלים שעוברים קורסים כדי לעשות את העבודה, גם נכנסת היום לקורסים מותאמי תרבות.

איריס פלורנטין: עכשיו יש תחום, יש קורס בתוך המשרד שלי שמכשיר את העובדים הסוציאליים כדי לעשות עבודה רגישת תרבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כל מה שאת אומרת בעצם שיש הרבה מאוד עבודה והרבה מאוד פעילות, יש איזושהי מגמה שביחס לשנים קודמות העבודה שלכם מניבה פרי ויש פחות אנשים שהולכים לצרוך סמים, או יותר?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פחות אלכוהול, או יותר?

איריס פלורנטין: אני חושבת שהתשובה היא, שאם בישראל כמות המכורים לסמים לפחות לא עלתה, וכל הזמן יש אנשים שמגיעים לטיפול סימן שאחד יוצא ואחד נכנס.

איריס פלורנטין: זה אומר שהמספרים לא עלו, ויש עבודה.

איריס פלורנטין: יש היום הרבה מאד ערים בארץ שמדברות על ערים נקיות.

איריס פלורנטין: יש הרבה מאוד אנשים שביחד מביאים את האחרים לטיפול, גם בקרב מבוגרים וגם בקרב נוער.

איריס פלורנטין: אם אנחנו מדברים על להגיע למטופל במקום שהוא נמצא, אז אנחנו הרבה מאוד עובדים גם עם מבוגרים וגם עם נוער, להגיע לאוכלוסייה במקום שהיא נמצאת ולאסוף אותם ולהביא אותם לטיפול ומנסים למצוא דרכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז איך את מסבירה את העובדה שלפחות לאחרונה, נגיד שבשנה האחרונה בעיקר, אנחנו יותר ערים לזה שיש גם יותר שתיית אלכוהול בקרב הצעירים וגם ויותר סמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת: אם את אומרת אחד יוצא ואחד נכנס, אז איך זה קורה?

איריס פלורנטין: זה משהו אחר.

איריס פלורנטין: אני חושבת שאת מתייחסת לפן אחר לגמרי.

איריס פלורנטין: בהתמכרויות מדובר על רצפים, לא מדובר על דיכוטומיה: יום אחד אני משתמש קבוע ואחר כך אני מתמכר.

איריס פלורנטין: נכון שרוב האנשים שנכנסים למעגל לא מתמכרים בסוף התהליך, אבל יש כאלה שמגיעים לשם.

איריס פלורנטין: בתוך הרצף יש הרבה שלבים שנמצאים בהם וצריך לתפוס את האנשים.

איריס פלורנטין: לא תמיד אפשר לתפוס את האדם ולהביא אותו לטיפול באותו רגע.

איריס פלורנטין: ולצורך העניין כדי להסביר את העניין בצורה ציורית יותר, אני אקח את הנושא של אלכוהול.

איריס פלורנטין: אנשים שצורכים אלכוהול, ואני אדבר על בני נוער, הם לא אלכוהוליסטים, וסביר להניח שהם גם לא יהיו.

איריס פלורנטין: מי שאלכוהוליסט בסוף התהליך ומגיע לטיפול כשהוא מבוגר, זה אנשים שהם אחרי הרבה מאוד שנים של שימוש באלכוהול.

איריס פלורנטין: יוצא מזה, שבני הנוער שמשתמשים לרעה ועושים לעצמם נזקים ושותים בצורה שהיא מזעזעת, לא בהכרח מגיעים לטיפול, כי הם לא יודעים שיש להם בעיה.

איריס פלורנטין: פרדוקסאלית הם יכולים לשתות בלילה עד אובדן חושים וליפול לכביש ולעשות נזק לעצמם ולהיות אלימים, ואחרים גם נוהגים עם שתייה, ולמחרת בצהרים הם קמים ולכאורה הכל בסדר, אז הרבה יותר קשה להגיע אליהם.

איריס פלורנטין: לכן אנחנו מדברים, וזה נאמר קודם, על להגיע למקומות שבהם הם נמצאים, וחלק מהעבודה היא על התפר בין טיפול למניעה.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על התוכנית הלאומית שדובר היום, ויאיר דיבר עליה, על להגיע למטופלים במקומות שהם נמצאים.

איריס פלורנטין: זאת אומרת:

איריס פלורנטין: לא להציע להם טיפול בחדר הטיפולים, אלא לשכנע אותם להפסיק.

איריס פלורנטין: לשכנע אותם שיש אלטרנטיבות.

איריס פלורנטין: להסביר להם שגם השימוש הזה לא אומר שהם מתמכרים אבל זה אומר שזה דרך לא אפקטיבית להתמודד עם קשיים או להתמודד עם להיות בחברותא.

איריס פלורנטין: זאת אומרת, שצריך - כולנו ביחד - ללמד את בני הנוער שגם לא באמצעות שתייה אלא בדרכים אחרות, אפשר לעשות חלופות התנהגויות אחרות ולא של שתייה, כדי לטפל בבעיה.

איריס פלורנטין: וכאן אנחנו צריכים לרכז את עיקר הכוח בשנים הקרובות.

איריס פלורנטין: זה באמת כולם ביחד, כי זה פן שונה לחלוטין.

איריס פלורנטין: כי הם לא מבינים שיש להם בעיה.

איריס פלורנטין: כי למחרת הם קמים בבוקר ואין בעיה.

איריס פלורנטין: כאן הבעיה העיקרית.

איריס פלורנטין: הם לא רואים את הנזק מיד.

ליה שמטוב: אני רוצה לשאול אותך משהו.

ליה שמטוב: ב-2003, כשכיהנתי כסגנית ראש העיר, אז קיבלתי פניות מההורים על זה שהגיעו לעובדות סוציאליות, והגיעו עם זה שהם חושדים שהילדים מתחילים לגנוב, לגנוב מהבית, הם לא יודעים אם הם כן משתמשים בסמים או כן שותים, אבל בכל זאת ההורה מרגיש משהו.

ליה שמטוב: והעובדות הסוציאליות ענו, ולא פעם, ש"תבואו אלינו כבר כשזה יקרה".

ליה שמטוב: שמחתי מאד שהרשות עובדת עכשיו בהרבה מקומות עם הילדים האלה, שעדיין לא הגיעו ל-"כשזה יקרה אז תגיעו".

ליה שמטוב: ומפעילים כל מיני פרויקטים של כדורגל, של זה נקרא "קבן" - אני לא יודעת אם אתם מכירים.

ליה שמטוב: זה בזמן האחרון שומעים הרבה.

ליה שמטוב: זה תכניות, כמו - איך, איך בעברית "קבן"?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "קבן" - "של מי השורה הזאת" אפשר לקרוא לזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דומה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא זה, אבל - -

קריאה: משחקים עם אקטואליה.

ליה שמטוב: זה משחק כזה, אקטואלי, ורואים שיותר ילדים משתתפים בתכניות האלה.

ליה שמטוב: ויכול להיות שאם לא היה, אז יכול להיות שגם לא היה להם מה לעשות, והיו מתדרדרים לזה.

ליה שמטוב: אז השאלה שלי למה ענו ככה או עונים גם היום: "אם זה לא קרה, אז תגיעו כשזה יקרה".

איריס פלורנטין: אני רוצה להתייחס לזה בכמה רמות למה שאת אומרת.

איריס פלורנטין: כיוון שאנחנו מדברים על רצף של שימוש, אז גם יש רצף של מענים.

איריס פלורנטין: את ציינת כמה ואני אנסה לעשות איזושהי הבנה של רצף המענים.

איריס פלורנטין: ברצף המענים יהיו הרבה גורמים שאני אנסה לפרט אותם שיתנו מענים דיפרנציאליים, כי צריכים מענים שונים לאוכלוסיות שונות.

איריס פלורנטין: את נתת דוגמא, בגדול, לפרויקטים של מניעה, שמיועדים לאוכלוסייה שהיא ספק נוגעת ספק התחילה, ותופסים אותם במקומות שהם נמצאים, לעצור אותם לפני.

איריס פלורנטין: זו מניעה, זה כרגע משרד החינוך והרשות עושים.

איריס פלורנטין: אחר כך יש כאלה שקופצים עוד מדרגה וזה פרויקטים שאנחנו נכנסים אליהם, וזה מה שדיברתי על הקבוצות "מתבגרים בעלייה".

איריס פלורנטין: זה כבר מצב שאנחנו יודעים שהנוער הזה הוא יותר בסיכון, והנוער לא רוצה להגיע.

איריס פלורנטין: מה שאנחנו עושים ב"מתבגרים בעלייה", שזה שלב יותר מתקדם מבחינת השימוש בחומרים, זה להגיע לנוער שכבר ספק נוגע, ספק משתמש בצורה קבועה, ומגיעים אליהם במקומות שהם נמצאים.

איריס פלורנטין: זאת אומרת שאנחנו לא פותחים קבוצה כזאת סתם באיזשהו מקום, אלא מתלבשים על מועדון נוער, על פעילות קיימת, על קבוצת ספורט, על קבוצת כדורגל, ונכנסים עם קבוצה שהיא טיפולית.

איריס פלורנטין: שאנחנו מדברים על "מתבגרים בעלייה", זו קבוצה שהיא טיפולית לחלוטין, שיושבת כבר על גבול של מניעה וטיפול.

איריס פלורנטין: ואז אנחנו מדברים על שנה-שנתיים שלוש של קבוצות, שבני הנוער האלה מתחילים להשתמש ואנחנו תופסים אותם.

איריס פלורנטין: יש פחות מידי.

איריס פלורנטין: היו בשנה האחרונה 27 קבוצות, זה לא מספיק.

איריס פלורנטין: אני מקווה שנצליח להגיע ליותר.

איריס פלורנטין: זה כבר על תפר יותר מתקדם.

איריס פלורנטין: בשלב הבא - ואני רוצה להגיב על התשובה שאמרו לך עובדים סוציאליים: אני לא מסכימה לתשובה הזאת, אבל אני חושבת שהתשובה הזאת נובעת מהיעדר ידע מה לעשות עם האוכלוסייה שלא רוצה ולא מצליחים לגייס אותה.

איריס פלורנטין: לא סתם אמרתי שאנחנו מדברים היום על כך שאנחנו מגיעים למקום שנוער נמצא.

איריס פלורנטין: אם תשאלי את העובדים שלי היום מה הנחיה שאנחנו נותנים ועל מה הצוותים שלנו יושבים, זה: תגיעו לבני הנוער, תלכו אליהם.

איריס פלורנטין: כשהגשנו בתכנית הלאומית פרויקטים של ניטור, אז אנחנו אומרים: אנחנו לא רוצים שיהיה מדריך שיעשה את האיתור, כי זה לא עובד.

איריס פלורנטין: אנחנו רוצים שיהיו צוותים של אנשי מקצוע שכולם יעשו את העבודה, יגיעו לבן הנוער, וזה לא יהיה מדריך שאוסף אותם והוא עובר לעובד סוציאלי.

איריס פלורנטין: יהיה איש שעושה את העבודה שיגיע, ישכנע ויביא את האוכלוסייה לטיפול.

איריס פלורנטין: גם כשעבדנו בקיץ בפסטיבלים או במקומות, בחוף דוגית לצורך העניין, לא כל האוכלוסייה הגיעה לטיפול.

איריס פלורנטין: אפשר להגיע לחלק מהאוכלוסייה, אבל צריך לבוא ולשכנע אותם בכל מיני דרכים.

איריס פלורנטין: לכולם לא כולם יגיעו לטיפול.

איריס פלורנטין: זה המקום שצריכים להבין שיש מניעה, יש מניעה טיפולית, יש טיפול, וכל הגורמים יצטרכו לדעת לעבוד ביחד ולעשות את זה, לתת מענה.

איריס פלורנטין: אם יש מישהו שיגיד שהוא לא יכול, נצטרך לעזור לו להגיד שהוא יכול לעשות את זה.

איריס פלורנטין: אני מקווה שבעתיד התשובות יהיו אחרות.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: בבקשה.

אסתר אבלין גרוס: אני אסתי גרוס, משרד החינוך.

אסתר אבלין גרוס: אני רק רוצה להשלים בקיצור את התמונה.

אסתר אבלין גרוס: גם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.

אסתר אבלין גרוס: במערכת החינוך הפורמאלית יש שני מוקדים עיקריים, אחד זה מניעה ראשונית - והאתגר שלנו זה באמת איך לעשות מניעה ראשונית בצורה כזאת, שבאמת היא תגיע לכל האוכלוסיות בתוך בתי הספר.

אסתר אבלין גרוס: רק לדוגמא: הופקה חוברת עכשיו שהיא מיועדת לכל מיני אנשי מקצוע, במיוחד אנחנו עובדים עם מורים.

אסתר אבלין גרוס: זה היה בשיתוף עם הרשות, עם משרד הקליטה, עם שירות הרווחה של משרד הקליטה.

אלי זרחין: למה לא קיבלנו את זה בבתי הספר?

אסתר אבלין גרוס: מה?

אורנה שביט: חדש חדש מהתנור.

יאיר גלר: חדש חדש, הופעת בכורה.

אסתר אבלין גרוס: את זה?

אסתר אבלין גרוס: זה חדש.

אסתר אבלין גרוס: זה ממש יצא.

אורנה שביט: זה יצא ביום חמישי.

אסתר אבלין גרוס: זה ממש ממש עכשיו יצא, אני מקווה שכולם יקבלו.

אסתר אבלין גרוס: עכשיו אני רוצה להגיד: זה איזשהו כלי שיעזור למורים שממילא עוסקים במניעה, לעשות את זה קצת יותר רגיש תרבות.

אסתר אבלין גרוס: יש עוד תכנית בתוך בית הספר, שהיא חוליה בין המניעה הראשונית ובין הטיפול, וזה מניעה שניונית לאוכלוסייה בסיכון, שזו תכנית שבאמת פותחה ביחד עם הרשות, זה נקרא תוכנית אופ"י.

אסתר אבלין גרוס: הרעיון הוא להגיע לבני נוער בסיכון לשימוש, ואני יודעת באופן אישי שלא מעט נוער עולה משתתף בקבוצות האלה.

אסתר אבלין גרוס: זה מבחינת העבודה במשרד החינוך באופן פורמאלי.

אסתר אבלין גרוס: אני רק רוצה להוסיף דבר אחד קטן, בכל זאת משרד החינוך: מה שאנחנו מנסים לעשות ברמה הראשונית זה ליצור נורמה חברתית כללית בכל החברה.

אסתר אבלין גרוס: אני לא אעשה עכשיו איזשהו תשאול מה הרגלי השתייה –ואני מתמקדת עכשיו באלכוהול – של כל אחד מהיושבים פה.

אסתר אבלין גרוס: זה נכון שכדי שבני נוער ישתמשו פחות באלכוהול, גם אנחנו המבוגרים, כל אחד מאיתנו, חברה נורמטיבית, מתפקדת, צריכים להסתכל על הדוגמה שנותנים לבני הנוער.

אסתר אבלין גרוס: זה אתגר ענק, זה לא רק משרד החינוך, ואני חושבת שאנחנו עוסקים בשינוי הטבע האנושי, שהיא משימה שהיא לא תמיד ניתנת למדידה.

אסתר אבלין גרוס: זהו.

אלי זרחין: אפשר לשאול שאלה את משרד החינוך?

ליה שמטוב: נו, כן.

אלי זרחין: שתי שאלות, גברתי.

אלי זרחין: אחד, היתה ישיבה בנושא כאן לפני שנתיים וגליה שחם התנגדה בתוקפנות נגד כולם, שהיא לא מוכנה - היא דיברה כאן ויש פרוטוקול - לטפל בעולים בבתי הספר, אין להם שום דבר ייחודי, היא טענה, והיא טענה שאנחנו עובדים עם כולם ביחד וזהו.

אלי זרחין: היתה החלטה של הכנסת שמימשו אותה לחודשיים ופיטרו את כולם, שצריך להיות בשפ"י, אצלכם ביחידה, בן אדם יוצא העדה.

אלי זרחין: ורימה גלקין עבדה אצלכם חודשיים כמעט.

אסתר אבלין גרוס: שנתיים.

אלי זרחין: היא לא עבדה שנתיים.

אסתר אבלין גרוס: שנה שלמה בוודאי.

אלי זרחין: אוקי.

אלי זרחין: היא עזבה לפני שלוש שנים, אם אני לא טועה.

אלי זרחין: מאז אין אף אחד.

אלי זרחין: זו שאלה אליך.

אלי זרחין: יש החלטה של הכנסת, מלפני שנתיים, שמשרד החינוך חייב לתת מענה ייחודי, בבתי ספר עם ריכוז גבוה של דוברי רוסית, לדוברי רוסית ולא לכולם.

אלי זרחין: שתיים, שאתם צריכים להעסיק ביחידה מדריכים ייחודיים יוצאי אתיופיה ודוברי רוסית לעבודה הזאת.

אלי זרחין: איפה זה עומד היום?

אלי זרחין: האם יש איזשהם שינויים?

אסתר אבלין גרוס: כן, אני אשמח לענות, אם אפשר.

אסתר אבלין גרוס: קודם כל, אני רוצה - - -

אלי זרחין: עוד דבר אחד, אני יועץ חינוכי, עובד בבית ספר ש-1100 תלמידים שלי, כולם דוברי רוסית.

אלי זרחין: בחיים לא קיבלתי שום עזרה מכם.

אלי זרחין: בחיים.

אלי זרחין: ואני 12 שנה עובד בבית הספר.

אסתר אבלין גרוס: יועץ חינוכי איפה?

אלי זרחין: יוהנה ז'בוטינסקי.

אלי זרחין: 12 שנה עובד שם, בחיים אף אחד לא פנה אלי.

אסתר אבלין גרוס: יש שם גם אופ"י וגם - - -

אלי זרחין: סליחה, אני יועץ חינוכי 12 שנה, בחיים לא היה דבר - חוץ מפיקוח שלי אישית, שאני מלווה אותם בפרטני - שמישהו פנה אלי משפ"י ואמר: צריכים עזרה בעבודה עם עולים, בחיים לא היה דבר כזה.

אסתר אבלין גרוס: אוקי, אשמח לענות.

אסתר אבלין גרוס: אני דווקא כל הנושא של תוכנית רגישת תרבות זו המומחיות שלי.

אסתר אבלין גרוס: אני ממש, זה מדבר אלי, אני מבינה את הצורך, אני מאוד מסכימה שצריך התמודדות ייחודית לאוכלוסיות שונות.

אסתר אבלין גרוס: אבל יש איזושהי רגישות מקצועית, שאני לא יודעת אם זה הנושא כאן, שאנחנו צריכם להיות מאוד זהירים.

אסתר אבלין גרוס: מצד אחד, המסר שיש לנו - המניעה היא אוניברסאלית, היא מדברת לכל האוכלוסיות.

אלי זרחין: אבל לא אותו דבר.

אסתר אבלין גרוס: רגע.

אסתר אבלין גרוס: עכשיו, יחד עם זאת, הכלים שמשתמשים בהם חייבים להיות ייחודיים לאוכלוסיות השונות.

אסתר אבלין גרוס: כמו שהזכרת, אנשי מקצוע שבאים מרקע תרבותי מסוים - ואתם שומעים, לי יש מבטא, אני גם עולה, אמנם לא מברית המועצות.

אסתר אבלין גרוס: אני היטב מודעת לנושא של, למשל, שימוש בקרב בני נוער שהם עולים מארצות דוברות אנגלית.

אסתר אבלין גרוס: יש אצלנו ביחידה היום מדריך שהוא בעצמו יוצא אתיופיה, והוא באמת מקדם בעזרת החוברת הזו, למשל, כשהדגש הוא גם על עולים מברית המועצות וגם על עולים מאתיופיה, פיתוח רגישות בקרב מורים.

אסתר אבלין גרוס: דבר שני, שהיה ספציפי, אני חושבת שאתה אפילו יודע את זה, יש תוכנית שמיועדת לשע"ל, שזו תכנית מיוחדת של משרד החינוך ללימוד השפה העברית.

אסתר אבלין גרוס: תורגמו חומרי מניעה שמתייחסים לכל החומרים, לשפה של העברית הקלה, כדי שהמורים יוכלו לעבוד באופן מותאם תרבות עם תלמידים.

אסתר אבלין גרוס: עכשיו, אמנם רימה גלקין עבדה שנה, אחרי זה הייתה מדריכה אחרת.

אסתר אבלין גרוס: אמנם השורשים שלה לפחות דור אחד, אני לא יודעת לגבי דור שני.

אלי זרחין: היא לא היתה דוברת רוסית.

אסתר אבלין גרוס: היא לא הייתה דוברת רוסית, נכון.

אסתר אבלין גרוס: אבל היא המשיכה את העבודה.

אסתר אבלין גרוס: ובהחלט נשמח לקבל לשירותינו עוד פעם דובר רוסית לקרב המדריכים.

אלי זרחין: תפרסמו מכרז.

אסתר אבלין גרוס: עכשיו אני רוצה, מה שלא הספקתי להשלים, זה שהרגישות היא שמצד אחד צריך, אמרתי, מסר אוניברסאלי עם כלים ייחודיים, וזה כדי למנוע סטיגמטיזציה של האוכלוסייה.

אסתר אבלין גרוס: זה החבל הדק שאנשי החינוך חייבים ללכת עליו.

אסתר אבלין גרוס: כי לא נעזור לאף אוכלוסייה אם ננסה להגיד – כמו שיש תפיסות ברחוב – שהאוכלוסייה הרוסית "מקלקלת" במירכאות, את הוותיקים, בנושא השימוש בחומרים.

אסתר אבלין גרוס: לכן בדיוק זה נקרא: "רגישת תרבות".

אסתר אבלין גרוס: כדי ללכת על החבל הדק הזה.

ליה שמטוב: תודה, אנחנו חייבים לסיים, אז משרד הקליטה, את ואנחנו נסיים.

אלי זרחין: שיאיר יענה אולי.

יאיר גלר: אם יינתן לי אני אענה.

ליה שמטוב: בסדר.

יפה וולמן: שמי יפה וולמן, אני נציגה של המשרד לקליטת העלייה.

יפה וולמן: אני חושבת שכאן נאמר שרוב העבודה נעשית במשולב עם המשרדים השונים, עם משרד הרווחה, עם משרד החינוך, עם הרשות למלחמה בסמים.

יפה וולמן: משרד הקליטה לא פועל בוואקום, הוא עובד עם כל היחידות, עם כל הרשויות.

יפה וולמן: אנחנו עובדים עם אל סם, עם משרד הרווחה, אנחנו באמת, כמו שאמרה כאן הנציגה של משרד החינוך, עבדנו עם משרד החינוך להוציא מדריך לעבודה עם תלמידים עולים בגישה רגישת תרבות, אז מבחינה זו גם רוב המחקרים גם הם בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים, כל העבודה היא ביחד עם המשרדים השונים.

ליה שמטוב: כן.

ליה שמטוב: בבקשה.

רחל שפירו: אני קול מהשטח.

רחל שפירו: אני כבר שנה שלישית בתכנית של "מתבגרים בעלייה".

רחל שפירו: אצל יאיר במצגת הייתה שורה אחת: "מתבגרים בעלייה", ועכשיו איריס סיפרה שיש 27 קבוצות.

רחל שפירו: אני רוצה להגיד שאני מבקשת להמשיך עם התכנית הזו.

רחל שפירו: זו התכנית הכי מוצלחת.

רחל שפירו: אני רק מספרת דוגמא, רק דקה אחת: שילד אחד מהקבוצה, לפני שנתיים, ביקשנו ממנו לצייר את המשפחה.

רחל שפירו: נתנו לו דף, הוא מצייר ככה: אבא עם בקבוק וודקה, אמא עם בקבוק וודקה, אחות שילדה ילד גם עם בקבוק וודקה, אצל הילד בעגלה גם בקבוק וודקה, והוא, אחרי קו כזה שמן הוא גם עומד עם בקבוק וודקה.

רחל שפירו: אחרי שנתיים בתכנית הזאת ביקשנו למלא שאלון, והוא לא רוצה למלא שאלון.

רחל שפירו: הוא עשה גם כזה, את הקו השמן כזה, אבל על הקו הוא כתב: "כבר שנתיים אני לא שותה".

רחל שפירו: אני מבקשת להמשיך עם התכנית מתבגרים בעלייה.

ליה שמטוב: על איזה גיל את מדברת?

רחל שפירו: זה גיל 15.

רחל שפירו: אני רחל שפירו מלוד.

ליה שמטוב: כן, בבקשה, יאיר.

יאיר גלר: שתי דקות בקצרה, אני לא אאריך.

יאיר גלר: קודם כל, מה שהוצג פה זה כמובן עבודה, גם חלקית וגם כמובן שממוקדת ברשות ובחבר העמים במיוחד.

יאיר גלר: משרד הרווחה, משרד החינוך ומשדר הבריאות משקיעים מאות מיליוני שקלים וכמות משאבים אדירה, בהגעה לכל אדם שצריך טיפול.

יאיר גלר: דובר כאן על המילה רוצה אני, כי חייבים את ההסכמה.

יאיר גלר: גם אותו מקרה שאני לא מכיר אותו אישית שתואר על ידי אירינה, אין ספק שהוא טרגי, ויש הרבה מאוד מקרים טרגיים בנושא של סמים.

יאיר גלר: אין מדינה בעולם שיודעת לסגור הרמטית את הנושא הזה של טיפול בסמים והתאמה לכל אחד.

יאיר גלר: אבל גם בין דבריה תואר סוג של תהליך טיפולי שהבחור עבר, ולצערנו, בסופו של דבר, לא הצליח.

יאיר גלר: ואין ספק שהמקרה הוא מקרה טרגי, אבל אסור לקחת ממקרה פרטני אחד ולהשליך אותו על מאמץ לאומי גדול שנעשה פה.

יאיר גלר: ההתייחסות היא התייחסות פרטנית לכל אדם ואדם.

יאיר גלר: אי אפשר להוציא אדם מהבית ולאשפז אותו בכפייה, אין חוק כזה במדינת ישראל, יש הרבה מאד חברי כנסת שמתנגדים למהלך הזה.

יאיר גלר: כאשר דיברנו איתם והצענו להם את ההצעה כדי לשמוע את עמדתם, היתה התנגדות נחרצת לאשפוז בכפייה.

יאיר גלר: זה חייבים להבין, דבר אחד.

יאיר גלר: הדבר השני: מדינת ישראל בנתונים שלה שומרת יחסית על גובה והיקף בעיה שהוא נשלט.

יאיר גלר: כלומר: אנו יודעים את המספרים, אנו יודעים את האחוזים ואנו ממקדים בדיוק על פי מחקרים.

יאיר גלר: והמחקרים הם כאן בכל הכיוונים ובכל ההצלבות – אני רואה שהגברת דווקא עכשיו יצאה – אבל הבדיקה היא על סמך מחקר, לא משובץ אדם סתם ולא בונים פרויקט כי למישהו מתחשק, אלא הדברים ממוקדים על פי הצורך ועל פי בחינה ועל פי מחקר, ועושים follow up ובודקים את ההצלחות ואת הכישלונות כדי לדעת, למשל כמו "מתבגרים בעלייה" וכמו פרויקטים אחרים.

יאיר גלר: תוכניות מהעולם – באות הנה משלחות, אנשינו יוצאים לכל הכנסים בעולם, אנחנו לוקחים את כל התוכניות ועושים אדפטציה למדינת ישראל, מה שמתאים לנוער ומה שמתאים למבוגרים.

יאיר גלר: אנחנו מייבאים ידע ומייצאים ידע, וציינתי כבר בפתיחת דבריי שמדינת ישראל נחשבת כמדינה מאוד מאוד מתקדמת.

יאיר גלר: זה קורה גם במשרד הרווחה וזה קורה גם במשרד הבריאות וגם במשרד החינוך, ומכל העולם באים ללמוד אצלנו - העולם המערבי - באים ללמוד אצלנו כיצד לפעול כנגד הנושא הזה.

יאיר גלר: עלה פה הנושא של חלוקת תקציב.

יאיר גלר: למעשה, חלוקת תקציב, אותו הסכם קואליציוני שכיוונת אליו, זו למעשה המצגת שראית.

יאיר גלר: היא מתמקדת, הפעילויות בנושא של מניעה ושל הסברה ושל הספורט - - -

אלי זרחין: אתה יכול להגיד במספרים?

יאיר גלר: לא, אני לא רוצה להיכנס גם להיכנס למספרים.

יאיר גלר: אני יכול לשלוח לך, אין לי שום בעיה ואני אעשה את זה בשמחה.

אלי זרחין: אשמח לקבל.

יאיר גלר: גם את סיכום שנת העבודה וגם את תכנית שנת העבודה, יש שם פירוט לכל תחום ,לכל מגזר, לכל אוכלוסייה, פירוט מקסימאלי, ואני בשמחה חוזר למשרד ושולח לך.

יאיר גלר: אנחנו שמחים מאוד, אמרתי, לעניין הזה, של מיצוי תקציב ומיצוי תקציב אופטימאלי, אנחנו עושים את זה.

יאיר גלר: אנחנו גם חייבים להגיד, והזכרתי את זה במילה אחת:

יאיר גלר: גם בני העדה האתיופית ממומנים מהתקציב הזה.

יאיר גלר: זה אותו תקציב.

יאיר גלר: מאחר והטיעון היה ממוקד בחבר העמים התמקדנו בהם.

אלי זרחין: ברור.

אלי זרחין: אלה אותן בעיות בסך הכל.

מיכאל בן-ארי: More or less.

יאיר גלר: כן, More or less.

יאיר גלר: בדיוק.

יאיר גלר: עוד מילה אחת אני רוצה להגיד: דובר פה גם על הנושא של האלכוהול, אני לא אכנס עכשיו לכל התכנית.

יאיר גלר: מדינת ישראל 60 שנה לא התעסקה באלכוהול.

יאיר גלר: זה עלה פעמיים, פעם אחת ב-2005 ופעמיים אחת ב-2008 כיוזמה של הרשות, ולצערנו, אני אומר, זה לא צלח.

יאיר גלר: ב-2009, מכניסתו של השר אהרונוביץ לתפקיד, למעשה חלה תפנית של 180 מעלות.

יאיר גלר: יש היום תוכנית לאומית, התחילה לרוץ רק בנובמבר, לפני חודש וחצי.

אלי זרחין: תכנית לאומית למה?

יאיר גלר: למלחמה באלכוהול.

יאיר גלר: זה בעצם שינוי תרבות.

יאיר גלר: עכשיו, זה מהלך של שנים, אתה יודע ששינוי תרבות ואתה יועץ חינוכי, שינוי תרבות זה לא במהלך של חודש חודשיים.

יאיר גלר: שלב אל"ף התחלנו עם האווירה הציבורית, עם ההסברה, זה עבר לחקיקה, זה עובר עכשיו להרבה מאוד מהלכים של טיפול ושל שיקום, של הסברה מסיבית לצעירים, הסברה למבוגרים.

יאיר גלר: כל אחד כמובן את הפלח שלו.

יאיר גלר: נשב בעוד שנתיים ואז נגיד אם הצלחנו או לא הצלחנו, אבל בפעם הראשונה לקחנו נושא ורצים איתו קדימה ואני חושב שבעניין הזה באמת ראוי - - -

אסתר אבלין גרוס: רק אם אפשר אנקדוטה לנקודה הזאת.

אסתר אבלין גרוס: רק לדוגמא: נכנסים לכיתה עם אוכלוסייה מעורבת, ואם המורה מדבר בנושא אלכוהול, הוא רק צריך להזכיר את המילה וודקה ולא עראק או משהו כזה, וזה יכול ליצור אחד משני דברים: או הזדהות מצד אוכלוסיית התלמידים עם עבר מברית המועצות, או החזקת סטיגמה שהשתייה קשורה לאוכלוסייה זו.

אסתר אבלין גרוס: זו רק דוגמה של מה שאתה עכשיו הזכרת.

יאיר גלר: או.

יאיר גלר: קי.

יאיר גלר: מה שאני אומר, המילה אחרונה: אנחנו משווים את עצמנו תמיד לעולם המערבי, המצב לעולם לא יהיה הרמטי, אופטימלי, כלומר: סגירה ומיגור.

יאיר גלר: אין כזאת מדינה.

יאיר גלר: המדינה היחידה שדיברה על כך שהיא הצליחה זו סינגפור, להערכתנו הם מטעים והם לא מדייקים בנתונים שהם מוסרים.

יאיר גלר: זו הערכתנו וזו לא רק הערכתנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמה קרה שם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא שותים שם בכלל?

יאיר גלר: אין שם כלום, לא שתייה, לא סמים, כלום, בסינגפור.

יאיר גלר: אבל זה מה שהשלטון מספר, זה לא מה שכמובן קורה.

אלי זרחין: זה אותו הדבר ערים נקיות בארץ.

יאיר גלר: כן.

יאיר גלר: לא, לא.

יאיר גלר: להבדיל אלף אלפי הבדלות.

יאיר גלר: כאן זה עובד בשיטה אחרת לגמרי.

יאיר גלר: אנו נמשיך לעשות את כל המאמצים, אני מודה לך שוב על הדיון ושנפגש באמת רק בהצלחה.

אלי זרחין: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: הוועדה שמעה את הסקירה של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול על הפעילות בקרב יוצאי מדינות חבר העמים.

ליה שמטוב: הוועדה שמחה לשמוע שבעזרת התקציבים המיוחדים שהעבירה מפלגת ישראל ביתנו הורחבה הפעילות למאבק בסמים ובאלכוהול.

ליה שמטוב: הוועדה קוראת לרשות להיות קשובה לנושאים שעלו בדיון ולנסות לשפר כלים ופתרונות רגישי תרבות ושפה, והוועדה מודה לכל הגורמים המקצועיים והמסורים לנושא.

ליה שמטוב: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.