הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 21, 2009-11-10 10:30

דני דנון: במסגרת היום הלאומי לבטיחות בדרכים אנחנו עורכים ישיבה של הוועדה לזכויות הילד בנושא בטיחות ילדים בהסעות ובכלי רכב פרטיים, הדגש יהיה על ההסעות.

דני דנון: בישיבה אנחנו נשמע סקירה מגורמים מקצועיים שעוסקים בנושא, ממשרד החינוך, ממשרד התחבורה, עמותות וארגונים שונים, אבל אנחנו גם נקדם יוזמות חקיקה.

דני דנון: יש כבר שתי יוזמות שבאות מהוועדה, יוזמה ראשונה של חברת הכנסת אורלי לוי, שתציג אותה במהלך הדיון, ויוזמה שנייה שאני מגבש יחד עם חברי הוועדה.

דני דנון: אנחנו מדברים על להעתיק את המודל האמריקאי של הסעות ילדים, מודל שאנחנו רואים שהוא עובד, במידה של אחריות הנהגים, הכלים וגם בתוצאות של מספר הנפגעים.

דני דנון: מי מאיתנו שהיה בארצות הברית ונסע, רואה שכשאוטובוס ילדים מוריד ומעלה ילדים, קודם כל יש מרחק מינימום שאי אפשר לעקוף את האוטובוס הזה, משני הכיוונים, גם מהכיוון הנגדי וגם מי שנוסע אחרי האוטובוס.

דני דנון: מהאוטובוס עצמו יוצאת זרוע מהבהבת, ולא כמו שיש לנו היום, שזה נחמד, ההבהוב.

דני דנון: אני מלווה את ילדי לאוטובוס מספר פעמים בשבוע, ההבהוב הזה הוא בשוליים, לא רואים אותו ואולי מי שחוקק או העביר את התקנה, הרגיש טוב, אבל מבחינת המהות, זה לא משרת את המטרה.

דני דנון: בארצות הברית אי אפשר לפספס אוטובוס שמוריד ילדים, ואם נהג אכן נוסע או עוקף אוטובוס כזה הוא נקנס בקנס מאוד גבוה וזה מרתיע.

דני דנון: אני חושב שזה הכיוון שאנחנו צריכים להוביל מבחינה חקיקתית.

דני דנון: אני נזכר במאבק דומה, ודיברתי כבר עם נציגים ממשרד התחבורה, הם אומרים לי שיש בעיה של תשתיות, של עלויות, של מערכות.

דני דנון: תמיד יש בעיות למה לא.

דני דנון: אותו דבר היה גם בנושא חגורות הבטיחות באוטובוס, כשילדינו נסעו שלושה ילדים במושב, לא חגורים, אז באו ואמרו 'יש בעיות של עלויות, של תקנים, של אוטובוסים, זה לא יעבוד, זה לא יקרה', והיום הילדים נוסעים שני ילדים במושב, חגורים ברוב המקרים ואני רואה שזה כן חדר יותר ויותר.

דני דנון: אני רוצה לפתוח את הדיון בגב' יהודית שתספר את המקרה שלה שרובכם, העוסקים בדבר, שמעתם ומכירים.

דני דנון: רציתי שתתחילי בסיפור האישי שלך ואחר כך קצת בפעילות שלך, אבל יותר במקרה האישי.

דני דנון: בבקשה, גב' יהודית כץ.

יהודית כ"ץ: אני אמא של אביאל כ"ץ שנהרג לפני 19 שנים, בדיוק כמו המקרה שהיה לפני חודשיים ששולה נהרגה.

יהודית כ"ץ: הוא היה מוסע לבית הספר יום יום בהסעה מאורגנת מהבית לבית הספר ומבית הספר הביתה.

יהודית כ"ץ: הוא היה בחטיבה צעירה.

יהודית כ"ץ: זה היה ב-12.12, כ"ה בכסלו, הסעה אחרונה לפני חופשת חנוכה, הוא נסע עם אחותו הגדולה.

יהודית כ"ץ: האוטובוס היה עוצר מול הבית, הוא לא עצר ליד המדרכה, הוא עצר באמצע הכביש, הוריד את הילד לפני אחותו הגדולה, הילד עמד באמצע הכביש והתחיל לחצות לכיוון הבית שלנו, שזה במדרכה הנגדית.

יהודית כ"ץ: הוא עמד לפני האוטובוס, לאוטובוס יש חזית חתוכה, אין לנהג שום אפשרות לראות ילד בגובה של 1.20 מטר כשהוא עומד בחזית של האוטובוס.

יהודית כ"ץ: האוטובוס התחיל לנסוע, הוא לא דאג לראות איפה הילד.

יהודית כ"ץ: למרות שהוא הכיר את הילד והוא ידע שהילד גר ממול והוא ידע שהילד יורד מהאוטובוס, והוא ידע שאחותו נמצאת באוטובוס, הוא התחיל לנסוע, הוא אפילו לא הרגיש שהוא דרס אותו, הוא המשיך לנסוע, ורק בקצה הרחוב, כשהבת שלי התחילה לצרוח, היא ירדה אחריו, אז הוא נעצר והתחיל לתלוש את שיערו, 'מה עשיתי?

יהודית כ"ץ: מה עשיתי?'

דני דנון: יש לך נתונים על המימוש של החוק הזה?

דני דנון: עד כמה באמת זה ממומש?

יהודית כ"ץ: אני לא יודעת עד כמה זה ממומש.

יהודית כ"ץ: אני די עוקבת אחרי זה, יש קורסים, אני לא יודעת מה מלמדים בקורסים, אני לא יודעת כמה מלמדים בקורסים, אני לא יודעת איזה אכיפה יש לדברים האלה, אני לא יודעת אם בודקים אם כולם עוברים את הקורסים, איזה רענון יש בדברים האלה, אין לי מושג.

דני דנון: אנחנו נשמע.

יהודית כ"ץ: כל שאר הדברים שבדקתי, כל דבר שקשור לתקינות הרכב, לתקינות הנהג, בקשר לנהג אמרו לי שיש צנעת הפרט, אסור לפרסם עבירות של הנהג.

יהודית כ"ץ: איך מקבלים בכלל נהג שכשפתחו את התיק שלו במשפט היו לו 56 עבירות קודמות.

יהודית כ"ץ: בחור בן 22, איך הוא הספיק?

יהודית כ"ץ: נותנים לו להסיע ילדים בלי ניסיון קודם, בלי שמישהו יבדוק איך הוא בכלל נוסע, שום דבר.

יהודית כ"ץ: זה אחד הדברים שניסיתי לשנות דרך משרד התחבורה, שבמקרה של נהגים שמסיעים ציבור לא תהיה כאן צנעת הפרט, הם אנשי ציבור.

יהודית כ"ץ: אנשים עם הרשעות לא יכולים להסיע ילדים.

יהודית כ"ץ: אני לא מוכנה שאנשים עם הרשעות יסיעו, לא ציבור מבוגרים ולא ציבור ילדים.

יהודית כ"ץ: ילדים עד כמה וכמה, כי לציבור ילדים אין תגובה לדברים האלה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: המקרה האישי שלך קרה לפני זמן רב.

דני דנון: אני רוצה להקריא לחברי הוועדה והאורחים את מספר המקרים מתחילה 2008; בן 3 מצור באחר, בן 5 מכפר סבא, בת 7 מכרמיאל, 4 ילדים ושתי נשים מכפר קאסם, תינוקת בת שנה וחצי מטמרה ובת 15 שנהרגה בכביש 31.

דני דנון: זה מתחילת 2008.

דני דנון: זאת אומרת שהמקרים האלה, כל מקרה לגופו זה אסון, אבל הכמות פה היא מפחידה.

דני דנון: (הקרנת סרט).

מאיר אלרם: הבאתי שתי הגדרות למה היא הסעת תלמידים, כפי שכולם מן הסתם מכירים.

מאיר אלרם: זו הסעה בשכר, אגב, לא רק לבית הספר, אלא לכל פעילות שהיא פעילות מאורגנת בעבור הילדים, זאת אומרת, נסיעה למוזיאון או לכל פעילות אחרת שקשורה בפעילות הבית ספרית, זו הסעת תלמידים, למעט נסיעה בקווי שירות.

מאיר אלרם: רכב להסעת תלמידים זה רכב שאופיין, כפי שאמרת, אבל אופיין בחלקו.

מאיר אלרם: בעקבות ועדת אלבז, כפי ששמענו, ושינויים בתקנת התעבורה החל מ-2006, מה שעשו בכלי הרכב זה הכניסו חגורות בטיחות, שני פנסים מאחור, כפי שאפשר לראות כאן ומלפנים שני פנסים צהובים והשילוט 'ילדים'.

מאיר אלרם: אבל באמת כמו שאתה אמרת, אדוני, המודל של ה-yellow bus לא הושלם עד הסוף ובזה זה נעצר.

דני דנון: מי המלווים שם?

מאיר אלרם: סייעות, חלקם עובדי רשויות וחלקם חברות כח אדם שנותנות שירותים, על פי התקשרות.

יהודית כ"ץ: בנות שירות לאומי שממש לא שולטות בילדים.

אורלי לוי אבקסיס: היום גם המורים לא שולטים בילדים, אז זה קצת בעיה ל---

יהודית כ"ץ: אז הילדים המיוחדים מוגנים והילדים הרגילים לא מוגנים.

יהודית כ"ץ: זה מה שקרה.

מאיר אלרם: ההמלצות העיקריות של ועדת אלבז, שהיא מאסטר פיס לעניין הזה, זה חגורות בטיחות, הגברת בולטות וניווט באמצעות סימון, הגדלת שדה הראייה של הנהג באמצעות מתקונים, כך הוועדה קראה לזה, והתקנת מעטפת לפגוש לשיפור הגנה פסיבית.

מאיר אלרם: בנוסף, המשך ההמלצות; עצירת תנועה בעת העלאת והורדת תלמידים, חציית תלמידים לפני עזיבת הרכב את התחנה, דרישות סף לקבלת רישיון וחידושו בתחומים של הדרכה, תעודת יושר, מבחני כשירות פיזית ופסיכולוגית לנהגים, מלווה, לחייב את הסעות התלמידים בליווי מבוגר.

מאיר אלרם: יש גם את העניין של הרשעות.

מאיר אלרם: חלק מההמלצות אומץ ותוקנן בתקנות וחלק לא אומץ.

מאיר אלרם: לגבי נתוני היפגעות בשנת 2009.

מאיר אלרם: הנתונים כאן הם נתונים שקשה מאוד לאסוף אותם, גם לרשות הלאומית, כי קשה לבודד נתונים של ילדים שנפגעים בהסעות תלמידים לעומת ילדים שנפגעים בתאונות דרכים אחרות.

מאיר אלרם: אנחנו יודעים על שתי ילדות שנפגעו בכרמיאל ובירושלים, התאונה הקשה לפני כשבועיים, וארבעה ילדים בחינוך המיוחד בתאונה הקשה בצומת קבר בנימין.

מאיר אלרם: לגבי עשייה של הרשות הלאומית.

מאיר אלרם: הרשות הלאומית הפיקה, יחד עם משרד החינוך, אגף זה"ב (זהירות בדרכים), אגף שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי), חוברת וגם דיסק שאנחנו מחלקים אותה והחוברת הזו כוללת מידע רב בנושא כללי המתנה, עלייה, ירידה לאוטובוס, כישורים והקשרים להסעות, אלימות בהסעות.

מאיר אלרם: חוברת מצוינת.

מאיר אלרם: אנחנו הפקנו עלון נוסף שבו יש המלצות להורים.

מאיר אלרם: זאת אומרת אנחנו מבקשים להכניס גם את ההורים כשותפים, מטבע הדברים, ועל מה כדאי להסתכל כשמגיע רכב הסעות.

מאיר אלרם: בנוסף, עשינו בשנת 2009, ועדיין, חמישה מחזורים של קורסים, יחד עם מרכז השלטון המקומי, גם עשינו ימי עיון למלווי הסעות בחינוך המיוחד, ובנוסף עשינו קורס מיוחד לממונים על ההסעות.

מאיר אלרם: אנחנו עומדים לפתוח את הקורס החמישי, זה קורס בן 120 שעות, על מנת שבתוך הרשות המקומית יהיה מישהו שיהיה יותר ממוקצע, יהיה לו ידע רב יותר והוא יהיה באמת מכוון לנושא של בטיחות בהסעות.

מאיר אלרם: יש כאן גלויה שחילקנו על הפעילות ההסברתית שלנו.

מאיר אלרם: למשל באירועי הקיץ חילקנו גלויות לנהגי הסעות עם המלצות זה"ב לנהיגה בטוחה, בעזרת ניידות הבטיחות של משרד התחבורה, אנחנו עושים איתם פעילות רבה.

מאיר אלרם: פעילות שאני עשיתי, והסתיימה בשבוע שעבר, במשך עשרה ימים הפעלנו, יחד עם ניידות הבטיחות, עמדות הסברה שלנו ובדקנו, אתמול קיבלתי את המספר המדויק, 1,100 אוטובוסים, רכבי הסעה, כאשר בסך הכל מבחינת תקינות האוטובוסים, התמונה היא 4% בלבד, אני אומר בלבד, זה הרבה, אבל 4% הורדו בגין ליקויים.

מאיר אלרם: בסך הכל מבחינת תקינות אוטובוסים התמונה היא סבירה, הייתי אומר.

יהודה סקר: גם בירושלים בדקתם?

יהודה סקר: יש לך נתונים?

מאיר אלרם: אני אשמח להביא.

בתיה לוי: שלום לכולם.

בתיה לוי: אני מנהלת תחום חינוך ברשות הלאומית.

בתיה לוי: קצת נתונים לגבי גיל חגירת ילדים במושבי הבטיחות.

בתיה לוי: סקר שהופק, 'עד איזה גיל אתה חושב שיש לחגור או חגרת את הילדים שלך במושב בטיחות מיוחד לילדים?

בתיה לוי: ' זה הפילוח, יהודים חרדים וערבים.

בתיה לוי: 'למיטב ידיעתך, עד איזה גיל בטוח יותר שילד יהיה חגור במושב מיוחד לילדים?', ועוד שאלה שעלתה 'למיטב ידיעתך, עד איזה גיל החוק מחייב שילד יהיה חגור במושב מיוחד לילדים'.

בתיה לוי: אנחנו רואים שהציבור מאוד מבולבל מבחינת הנתונים.

בתיה לוי: הוא מבולבל מה נכון, אם יש לי ארבעה ילדים, איפה אני שם אותם, מי קשור, מי מוגבה.

בתיה לוי: יש בעיה של אינפורמציה ואנחנו מטפלים בנושא הזה.

בתיה לוי: נהגים במגזר החרדי והערבי סבורים כי החגירה צריכה להתבצע גם על פי חוק וגם מבחינה בטיחותית עד גילים נמוכים יותר, עד גיל 6, 5.2.

יונת מרתון: זה רק עניין של הדגמה, כי אלה הורים שמודעים, הם כבר עושים את האקט של החגירה, הם רק עושים את זה לא נכון.

דני דנון: יש לכם פילוח של המגזרים, של חרדים, ערבים?

בתיה לוי: כן.

בתיה לוי: לפני כן, בשקף הראשון---

דני דנון: זה היה לגבי המודעות, אבל לגבי מה שקורה בפועל?

אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי סקר לגבי החרדים; יש עלייה מאוד גדולה במודעות ובאקט של ה---

בתיה לוי: יש עבודה מאוד ממוקדת במגזר החרדי, אבל עדיין אנחנו רואים רכבי הסעות של טרנזיטים במגזר החרדי שמוסיפים כסאות של כתר כדי להכניס עוד ילדים לתוך הטרנזיט ואז הם פותחים את הדלת ויוצאים ילדים בלי סוף.

בתיה לוי: חשוב להגיד שהרשות הלאומית עובדת בשיתוף פעולה גם עם אגף זה"ב במשרד החינוך וגם עם ארגון בטרם לקדם את כל הנושאים המשותפים האלה.

יונת מרתון: אנחנו יודעים על פי סקר התצפיות שזו עדיין בעיה גדולה יותר במגזר הלא יהודי ובמגזר החרדי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על הסעות או אנחנו מדברים גם על מודעות של הורים ברכבים הפרטיים?

יונת מרתון: גם הסעות וגם מודעות של הורים.

יונת מרתון: בסקר התצפיות ראינו שאחוז החגירה מאחור במגזר החרדי עדיין נמוך יותר, אבל אנחנו רואים שם תמורות מאוד גדולות.

יונת מרתון: זאת אומרת המגזר החרדי היום, במיוחד ראשי המגזר החרדי, מאוד מאוד פתוחים לנושא הזה, ואנחנו רואים שיש הרבה מאוד רצון להבין ולדעת.

יונת מרתון: צריך להשקיע הרבה מאוד בהדרכה של ההורים.

דני דנון: תודה, גב' יונת מרתון.

דני דנון: אנחנו מדברים על המגזר החרדי, והוא עוסק בנושאים רבים, הצטרף אלינו סגן יושב ראש הכנסת, חבר הכנסת אורי מקלב.

דני דנון: לפני שאתה הולך, אני רוצה ממך מספר מלים, חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, שהרשית לי לדבר.

אורי מקלב: אני באמת באתי במיוחד.

אורי מקלב: בשעה 11:00 אני עומד בראשות ועדה לפניות הציבור שדנה היום בזכויות הילדים, קביעת נכויות לילדים מתחת לגיל 18, ויש באיזה שהוא מקום ממשק בין הדברים, אבל אני באתי במיוחד לברך אותך, היושב ראש.

אורי מקלב: אתה נמצא בתפקיד הזה לא רק בגלל שאתה יושב ראש הוועדה למען זכויות הילד, אלא באמת אכפת לך מזכויות הילד, שלומו של הילד ובטיחותו של הילד וזה באמת מתאים לאדם, התפקיד שהוא נושא.

אורי מקלב: נמצאת לימינך חברת הכנסת אורלי לוי שמאוד מאוד מעלה את הנושאים האלה על סדר היום של הכנסת.

אורי מקלב: בנושא של בטיחות בילדים קטנים.

אורי מקלב: הנושא הזה עלה גם לפני שבוע וחצי בכנסת, זה היה בעקבות דריסתה של ילדה שחזרה מהגן, תחת ביתה, ולצערנו זה לא המקרה הראשון.

אורי מקלב: המקרים האלה, שילדים נהרגים, בטיחות בהסעות הילדים, היא בעיה קשה, היא בעיה שבאחוזים שלה היא לא צריכה להיות בכלל מכיוון שזה לא בעיה תעבורתית.

אורי מקלב: זו לא תאונת דרכים שקרתה בגלל מהירות גבוהה או נסיעה באור אדום, אלא זה דבר שקורה מסביב לנסיעה, הגורם האנושי הבטיחותי מסביב לרכב.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על נהיגה, אנחנו מדברים על משהו שלכאורה צריך להיות הרבה יותר פתיר, לתת לזה את תשומת הלב.

אורי מקלב: ונכון, זה קורה במגזר החרדי.

אורי מקלב: מה זה קורה במגזר החרדי?

אורי מקלב: זה לא בגלל שאחוז.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: שאלו אותנו לפני כמה זמן, יש ילדים עם תסמונת דאון במגזר החרדי יותר ממגזר אחר?

אורי מקלב: זה לא נכון, זה רק ברוך ה' יש יותר ילדים, האחוז הוא אותו אחוז אולי אפילו אחוז יותר נמוך.

אורי מקלב: הנושא של תפיסת המעיל של הילד בדלת של הרכב, התיק של הילד שירד, אנחנו נאלצים להסיע את הילדים שלנו למוסדות חינוך.

אורי מקלב: אני העליתי ילדים שלי בגיל 3 לטנדר, ובגיל 4.

אורי מקלב: איך אפשר לחשוב שילד, כן מלווה, ולא מלווה, יכול בכלל להתגבר על מצבים שקורים בכביש?

אורי מקלב: הוא לא בשליטה.

אורי מקלב: בדברים האלה הוא לא יכול, היום ילד בגיל 3 יודע הרבה דברים, ואנחנו יודעים בבית מה הוא כן יכול לעשות ומה אנחנו צריכים להיזהר, אבל דבר כזה אף אחד לא יכול לדרוש ממנו, שבכלל הוא יהיה שותף בחלק הזה.

אורי מקלב: בכביש הוא רואה את אחיו ואחותו, אי אפשר ללמד דברים כאלה.

אורי מקלב: אני רוצה לברך אותך על עצם הפעולה שאתה עושה, ושאנחנו נוכל באמת בשנה הבאה להגיד שהצלחנו למגר את התופעה, להוריד את התופעה ומי שמתעסק בזה, יבורך.

דני דנון: תודה רבה, הרב מקלב, שהצטרפת אלינו.

מאיר אלרם: אני רוצה, אדוני, ברשותך, במשפט אחד להגיד בנושא הכשרת הנהג.

מאיר אלרם: אני נמצא הרבה שנים בתחום הזה, ואני מצטרף אגב לכל ההמלצות שעלו כאן, בנושא הכשרת הנהג, הנהג, מעבר להכשרה הבסיסית שהוא מקבל, על מנת לקבל היתר ולהסיע תלמידים, חוץ מאשר הדרכות כאלה ואחרות, וזה נתון לקצין הבטיחות, ומר ג'קי שנמצא כאן יוכל להרחיב, לא מקבל שום הדרכות נוספות, ואני חושב שהגיע הזמן שנהג הסעות/נהג מקצועי בכלל יידרש לעבור פעם בשנה השתלמות על מנת---

דני דנון: היום הוא מקבל תעודה לכל החיים?

מאיר אלרם: כן.

דני דנון: אין רענון, אין שום דבר?

מאיר אלרם: שום דבר.

מאיר אלרם: לחלוטין לא.

בתיה לוי: מבחינת קצין הבטיחות בתעבורה שעובד בתוך החברה, הוא מחויב לעשות הדרכות.

בתיה לוי: אבל שוב, כמו שמאיר אומר, זה נתון לשיקולו ולביצועי העבודה של אותו קצין בטיחות בתעבורה.

מאיר אלרם: בהחלט, וזה דבר מרכזי כי אני חושב שלגורם האנושי, לנהג, יש את המשקל המרכזי בכל מה שקשור למניעה.

בתיה לוי: לגבי המלצות, אני חושבת שזה מאוד חשוב לעבור על הדברים במהירות.

בתיה לוי: הוחלט, על פי הוועדה לענייני ביקורת המדינה, להקים ועדה בין משרדית בראשות משרד החינוך.

בתיה לוי: אנחנו חושבים שמאוד חשוב שהוועדה הזאת תפעל ותגיש את המלצותיה.

בתיה לוי: אנחנו רואים שיש עלייה השנה בהיפגעות של תלמידים בהסעות תלמידים.

בתיה לוי: מוסעים למוסדות חינוך כל כך הרבה תלמידים, כל יום הפוטנציאל להיפגעות הוא מאוד מאוד גבוה, מאוד חשוב להניע את התהליך.

בתיה לוי: מאוד חשוב לבנות מסד נתונים שיטתי.

בתיה לוי: כשאנחנו בוחנים מספר תלמידים שנפגעו, כשפונים לגופים שונים, כל אחד נוקב במספרים אחרים, אנחנו חייבים שיהיה פה מעקב מאוד מאוד ברור ומסודר.

בתיה לוי: לנו יש את המספרים, אבל מאוד חשוב שיהיה מסד נתונים אחד שכולם יעבדו עליו.

דני דנון: לגבי הנקדוה של הכשרת נהגים, היום מי אחראי על הוצאת התעודה?

בתיה לוי: זה רישיון, משרד התחבורה.

דני דנון: זאת אומרת שמשרד התחבורה יחייב את הרענון הזה, נכון?

בתיה לוי: כן.

דני דנון: יש מישהו מהארגונים שמקדם כרגע משהו בנושא הזה?

דני דנון: אנחנו נבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה לבדוק איזה משרד ואם זה דורש חקיקה או תקנות, כדי לעשות את זה.

בתיה לוי: דבר נוסף, אנחנו מדברים על תקן 5819 שמדבר על הסעות תלמידים והיתה יוזמה להרחיב אותו ולהעמיק אותו.

בתיה לוי: הוא טוב, אבל נדרשים בו עוד סעיפים שהם מאוד מאוד קריטיים וחשובים.

בתיה לוי: כבר יש הצעות להרחבת התקן.

בתיה לוי: אני חושבת שזו אחת המשימות החשובות שצריך לטפל בה, להרחיב את התקן הזה.

בתיה לוי: הדבר הנוסף, הכשרת הנהג, מר מאיר אלרם ציין, וכמובן אכיפה ובקרה.

בתיה לוי: אנחנו יודעים שהאכיפה היא מועטה.

בתיה לוי: משרד התחבורה מפעיל גם את גף קציני בטיחות בתעבורה לבדיקה של החברות, גם את ניידות הבטיחות, אבל האכיפה היא מאוד מאוד מצומצמת, נדרשת יותר, וכשמוצאים רכב שלא תקין, רכב הסעות שלא תקין, או נהג שנוהג ללא רישיון להסיע תלמידים, הענישה חייבת להיות הולמת.

בתיה לוי: לא יעלה על הדעת שילדים נפגעים בהסעה שנהג האוטובוס לא יכול בכלל להסיע תלמידים או שהרכב לא מותאם להסעת תלמידים, וזה לצערנו קורה.

דני דנון: נציג השלטון המקומי.

דני דנון: תיכף נגיע אליכם, כי אני רואה אתכם כציר החשוב ביותר כי ראש העיר בפועל הוא זה שמתקשר, מפטר ומביא, והוא ציר מבחינתנו מהותי במהלך.

דני דנון: לפני כן אני רוצה לשמוע את מר רותם זהבי, ממונה על ציר בטיחות ילדים בהסעות, משרד החינוך, בבקשה.

רותם זהבי: בוקר טוב.

רותם זהבי: הנושא של הסעות הוא רחב כים, הוא נושא מורכב מאוד ומקיף אין ספור נושאים, תתי נושאים וקשה מאוד בישיבה כזאת---

דני דנון: אני רוצה להתמקד.

דני דנון: התמקדנו בנושא של הכשרת נהגים, אני רוצה להתמקד בנושא של מקום ההורדה וההעלאה של תלמידים.

רותם זהבי: אני רציתי להציע לך להתמקד בדבר הבא; בניתוח התאונות שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, אנחנו מבינים שנקודת התורפה המרכזית בהסעה היא הירידה של הילד מרכב וחציית כביש.

רותם זהבי: ברור לנו לחלוטין שלילד בן חמש שיורד מרכב ההסעה אין שום שיקול דעת איך לעשות את זה, האם לחצות או לא לחצות, וגם הנהג שיושב ברכב איננו יכול לשלוט בו.

רותם זהבי: בעצם מרגע שהוא נע מהכיסא שלו, הוא מאבד שליטה עליו.

רותם זהבי: הילד עושה מה שהוא רוצה, אין לו שיקול דעת של בוגר.

רותם זהבי: למה אנחנו אומרים שילד מתחת לגיל 9 לא יחצה כביש?

רותם זהבי: כי אנחנו יודעים שלילד מתחת לגיל 9 אין שיקול דעת, ולכן כאשר נשאלת השאלה במה להתעסק בהסעות, ובמה להתמקד, כי יש אין ספור דברים, ברכבים, בחוקים, בתקנות, וכולי, אפשר בלי סוף, אז להתמקד בסוגיה הזאת, ומה מומלץ לעשות, ואין בררה, זה מלווה.

רותם זהבי: זאת נקודת המפתח.

דני דנון: מה בוצע מהדוח?

רותם זהבי: יש הרבה דברים שבוצעו, לא נפרט כרגע, אני עכשיו מתמקד רק בנקודה אחת, כי זה באמת רחב כים.

רותם זהבי: דרך אגב, הצעה לסדר, בפעם הבאה כשעושים ישיבה כזאת, למקד, 'אתה משרד החינוך, תביא לי כך', 'אתה משרד התחבורה, תביא לי כך', 'הנושא הזה, הצעת החוק של חברת הכנסת אורלי לוי, הנה, זאת ההצעה, נא להתייחס אליה'.

רותם זהבי: אני לא יודע מה ההצעה שלך, אחרת הייתי מתייחס.

אורלי לוי אבקסיס: אני תיכף אעלה אותה.

רותם זהבי: אם היינו יכולים ללמוד אותה, אז גם היינו מתייחסים.

דני דנון: כמו שאני מכיר את ההסעות, הילדים הם ביחד ברמה בית ספרית, יישובית, זה לא גילאי.

רותם זהבי: למשל הם הציעו הסעה שתהיה יותר מ-40 דקות, להכניס אותה לקריטריון, או מעשרה ילדים ומעלה.

רותם זהבי: יש כל מיני קריטריונים שאפשר לשחק.

יהודה אלבז: זו שלביות ביישום.

רותם זהבי: כי זאת נקודת התורפה.

דני דנון: אבל שמענו פה קולות שיש מלווים בחינוך המיוחד ושזה לא---

רותם זהבי: החינוך המיוחד זאת לא הבעיה.

רותם זהבי: כשאתה מנתח את התאונות, ואתה רואה מי הילדים שנהרגו לך ונדרסו, הם לא מהחינוך המיוחד.

דני דנון: לא, אבל זה כן אומר.

דני דנון: ברגע שאתה שם מלווה, ונקרא לילד בשמו, באיכות לא הכי גבוהה ולא הכי טובה, יכול להיות שזו הוצאה כספית גדולה שלא נותנת את התמורה.

דני דנון: תשים ילדונת או ילדון על אוטובוס ולא יספרו אותו, אז הוא יישב שם ולא תהיה לו שום סמכות על הילדים.

דני דנון: השאלה, היום יש 30,000 ילדים שמלווים, שזה המון, לפי מה שראיתי פה בנתונים, בחינוך המיוחד, אם נעשה איזה שהוא סקר ובדיקה על איך זה עובד ואז להשליך את זה על הפיילוט או על השלבים שאתה מדבר עליהם.

רותם זהבי: מדוח הניתוחים של התאונות או האירועים שמגיעים אליי ואני מנתח אותם, הבעיות של הליווי בחינוך המיוחד הן מינוריות ואנחנו לא מוצאים בעיות קשות.

רותם זהבי: היתה לנו תאונה אחת.

רותם זהבי: הבעיה היא שהילדים הקטנים הם ללא מבוגר ואז מגיעים למצב שהרכב דורס אותם, כי הוא חוצה מתי שהוא רוצה, כי בא לו, כי הוא רואה את האמא מצד שני והוא רץ, אין מה לעשות.

רותם זהבי: זה מכניס אותם לסיכון בלתי נסבל.

רותם זהבי: זאת נקודת התורפה שצריך לטפל בה.

דני דנון: תודה מר זהבי.

יהודה אלבז: אנחנו, כמו שהסבירו, בוועדה שהקמנו אז, לא אנחנו ניתחנו את התאונות, אלא פרופ' הייקרט מהטכניון ניתח את התאונות עבור הוועדה ופתח את כל תיקי התאונות שכללו כלי הסעה, אוטובוס, מיניבוס, יותר משמונה מקומות, וניתח אחד אחד.

יהודה אלבז: נותחו כל תיקי התאונות על חמש או שש שנים והגענו למסקנות, נתנו המלצות.

יהודה אלבז: ניסינו לתת המלצות לכל סיבות לתאונות שראינו בה תופעה חוזרת, שיטתית.

יהודה אלבז: אין ספק שעיקר התאונות היו נמנעות לו היה מלווה כלשהו באוטובוס.

יהודה אלבז: כשאני אומר כלשהו, זה עם הנחיות ברורות.

יהודה אלבז: היו מקרים חוזרים שילד נפגע על ידי הרכב שהסיע אותו.

יהודה אלבז: זאת אומרת, לא לתת אישור תנועה לרכב אם הילד לא עומד בבטחה במדרכה.

יהודה אלבז: רק מהפעולה הזאת, לתת אישור נסיעה לנהג, המון ילדים היו איתנו פה היום, אם דבר כזה היה קורה.

יהודה אלבז: לגבי המלצות על עזיבת הרכב.

יהודה אלבז: אני חושב שכל ההמלצות לגבי הרכב עצמו יושמו, ועשינו מאמץ גדול של חגורות, של פנסים, של התקנים, של שדרוג הרכבים.

יהודה אלבז: מאוד התעסקנו בזה כי זה יותר קל.

יהודה אלבז: אתה מתאר לעצמך, יותר קל להתעסק בברזלים מבתוכנה.

יהודה אלבז: ככה זה במערכות ממוחשבות וזה כך באנשים.

יהודה אלבז: יותר קל להתעסק בברזלים מלהדריך את האנשים, אז עשינו את הקל לעשות.

יהודה אלבז: למיטב הבנתי עדיין הנושא של המלווים יכול להוות שיפור משמעותי להסעות, וכמו שאמר מר רותם זהבי, אפשר לעשות את זה בצורה מדורגת, לא חייבים בבת אחת.

יהודה אלבז: ברור שלנושא הזה יש התנגדות מוחלטת של משרד האוצר, אבל לדעתי לא בטוח שצריך לשאול אותם.

יהודה אלבז: זאת אומרת, לפעמים יש גבולות כמה אפשר להתחשב בעמדות שלהם ובהרבה מקרים פה זה עניין של החלטה ערכית ולא כל כך החלטה כמותית.

קריאה: תגיד ירושלים.

יהודה אלבז: אתה יודע מה?

יהודה אלבז: דימונה וירושלים וטבריה ובאר שבע.

יהודה אלבז: פחות ופחות, למיטב הבנתי, ילדים מוסעים בצורה מסודרת.

יהודה אלבז: עדיין הסעה עדיפה על נסיעה חופשית של ילד באוטובוס.

קריאה: אם לא תהיה בטיחות בהסעות, אז יותר בטוח בתחבורה ציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: בתחבורה הציבורית אתה לא יכול לבדוק שהם באמת חגורים.

קריאה: לא ראיתי ילד שנפגע בתחבורה ציבורית.

יהודה אלבז: הבעיה קשה.

יהודה אלבז: אם היה לי ילד קטן בן 6, שהיה נוסע לבית הספר ולא הולך ברגל כמו הילד שלי, אז אני עדיין הייתי שמח שתהיה לו הסעה מאורגנת.

קריאה: אני יודע דבר אחד, שנהג באגד לא דרס ילד בעשרים שנה האחרונות.

קריאה: מה שכן עשה נהג הסעות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יותר נכון להגיד שרוב הילדים מוסעים בהסעות פרטיות ולכן גם ההסתברות ש---

דני דנון: אנחנו לא נעשה ויכוח פה, כי לפי דעתי אף אחד מאיתנו לא יודע נתון מדויק.

יהודה אלבז: אבל אני כן רוצה להצביע על תופעה, שקורית היום בחינוך החרדי.

יהודה אלבז: גם החינוך החרדי מפסיק יותר ויותר, כל שנה הוא מקטין את מספר ההסעות שלו.

יהודה אלבז: זאת אומרת שהחינוך החרדי, שכן מצמיד מלווה להסעות, יותר ויותר מבטל את ההסעות ונותן כרטיסיות לתלמידים.

יהודה אלבז: יש פחות ופחות ליווי של ההסעות.

יהודה אלבז: אם אנחנו חושבים שליווי הוא דבר טוב, צריכים להיות מודעים לכך שהמשבר בתקציבי הרשויות המקומיות ורשתות החינוך, הדבר הראשון שהם עושים זה מצמצמים בתקציבי הסעות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: דיברו פה הרבה על השלטון המקומי, מר רון מוסקוביץ, מנכ"ל השלטון המקומי, ברור שהאחריות של ראש הרשות היא קריטית, מה אתם עושים?

דני דנון: עמדות שלכם בנושא.

רון מוסקוביץ: קודם כל אני מצטרף לדברים שאמר מר יהודה אלבז, בנושא המגמה של להעביר יותר ויותר ילדים לנסיעה בתחבורה הציבורית.

רון מוסקוביץ: זה לא מה שאנחנו מייחלים לו, אבל זה בהחלט כפועל יוצא מלחצים כספיים נקודתיים של קיצוצי מענקים, בעיקר ביישובים החלשים יותר שהם הנזקקים למענקי איזון, אבל זה גם בא כתוצאה מעדכון ההסכם.

רון מוסקוביץ: זאת אומרת, יש איזה שהיא מגמה של שחיקה בעדכונים של כל המערכים של ההסעות, כמובן שזה גם משפיע על החינוך המיוחד.

רון מוסקוביץ: אני חושב שההחלטה של מדינת ישראל, או של האוצר, שפתאום אין מדדים ואין עדכונים ואין תשומות והסולר לא עלה מ-2 שקלים ל-5, 6, 7 שקלים וכולם צריכים להיצמד למחירים של 2003 ו-2002, אז התוצאה היא שרשויות מקומיות מעבירות, התוצאה היא שהקבלנים, שכן ממשיכים לעשות, לא מחליפים צמיגים ולא מחליפים את הבלמים בזמן והאוטובוסים, במקום להיות 8, 9 או 10 שנים, הגיל שלהם 13 ו-14 ו-15 שנים.

רון מוסקוביץ: אני מדבר איתכם מהיכרות אישית של הדברים.

רון מוסקוביץ: בלי העמדת המשאבים, בלי מתן המענה הבסיסי... הרי השלטון המקומי הוא קבלן מבצע.

רון מוסקוביץ: חוק חינוך חובה חינם הוא משימה ממלכתית, הוא משימה שהמדינה לקחה על עצמה, קבעה את טווח הגילים, קבעה מה כלול בתוכו, לרבות ההסעות, והשלטון המקומי, באהבה ומתוך היכולת שלו להיות בשטח ולבצע את זה, עושה את זה, אבל לא ייתכן שקבלן או שלוח של המדינה לא יקבל את המשאבים ולא יקבל את הגיבוי.

רון מוסקוביץ: הדבר השני הוא יכולת האכיפה שלנו.

רון מוסקוביץ: צריך להבין שעם כל זה שאנחנו בשטח ויש לנו את האחריות ואנחנו חותמים את ההסכמים עם המסיעים ואנחנו רואים אותם בעין, אנחנו, כולל ראשי הרשויות.

רון מוסקוביץ: ..

רון מוסקוביץ: עבדכם הנאמן, בתפקידי הקודם כראש רשות, נסעתי בהסעות, ואני אספר לכם חוויה לנסוע עם 50 ילד בהסעה.

רון מוסקוביץ: כראש רשות בכפר ורדים, בסיבוב הפנימי, אוטובוס של נתיב אקספרס והילדים מכירים אותי, אז חלקם שמעו בקולי, אבל חלק בסוף...

רון מוסקוביץ: אתה יודע, אתה בתחילת האוטובוס ובסוף האוטובוס, אחד עם המעיל חוגג על החבר שלו וקופצים, אין חגורות, אבל גם אם היו חגורות, ונניח שהיו איתי עוד שני מבוגרים, היכולת שלי לעבור את כל האוטובוס ולראות שהילדים, בכיתה ג' ו-ד' ו-ה' אולי, שאולי לא זכאים להסעות, אבל גם הזאטוטים, לך תעבור אחד אחד לראות שהם חוגרים את החגורות, אם היו חגורות, שזו בעיה בפני עצמה.

רון מוסקוביץ: אבל אני חוזר לבעיית האכיפה.

רון מוסקוביץ: אנחנו לא פעם הערנו, ואתה רואה את הצמיג ואתה רואה את הנהג, וקראתי למשטרה פעם אחת, אז יש להם משימה היו מהומות בפקיעין, ופעם שנייה יש להם עצורים בעכו ולמשטרת התנועה יש מחסומים.

רון מוסקוביץ: היכולת שלי כראש רשות במשך שנה שלמה להביא את המשטרה.

רון מוסקוביץ: ..

רון מוסקוביץ: הצלחתי פעם אחת לאיזה משימת פתע שיעצרו את האוטובוס.

רון מוסקוביץ: לא חשוב מה שקיבלתי אחר כך מהבעלים של נתיב אקספרס, שעשיתי לו אמבוש, אבל בוחני משרד התחבורה ואנשי המשטרה ממעטים לבוא, זה לא בסדר העדיפות---

אורלי לוי אבקסיס: אין מפקח מטעם הרשות?

רון מוסקוביץ: יש מפקח מטעם הרשות, אבל היכולת שלו לעצור את האוטובוס, להעלות אותו ולבדוק למטה, לבדוק את הצמיגים, להוריד את הכביש, בכלל לבקש רישיון מהנהג, הדברים הללו לא נעשים, ואם אנחנו מדברים על אזור סיכון, אני חושב שהדברים הללו צריכים להיות בעדיפות גבוהה.

דני דנון: אבל ראש רשות יכול להפסיק התקשרות עם ספק שלא עומד בקריטריונים.

רון מוסקוביץ: אני לא רוצה להיכנס למקרה הנקודתי פה, זה זכיין של משרד התחבורה, נתיב אקספרס, זה בשיטת הכרטיסיות, מה שדובר קודם לכן.

רון מוסקוביץ: היכולת שלנו להפעיל סנקציות על המסיעים שקשורים איתנו בחוזה היא מורכבת, אתה יכול לקנוס אותו ואתה יכול לעכב לו, בסופו של דבר אנחנו מבקשים סמכויות.

רון מוסקוביץ: אנחנו לא בורחים מאחריות, אני חושב שלא הכל עניינים של כסף, האצלת סמכויות לעובדים שלנו, שיעברו הכשרה, שיעשו השתלמות, כולל מעשית במשך חצי שנה במשטרה, גם לכך אנחנו מוכנים.

רון מוסקוביץ: יש לנו הרי אלפי פקחים בכל הארץ, זה כח שאפשר לנצל אותו, מעבר לזה שאנחנו מוכנים להכשיר גם אנשים נוספים.

רון מוסקוביץ: אז אני חושב שהדברים הללו צריכים להילקח בחשבון.

רון מוסקוביץ: הדבר האחרון, באמת מה עושים?

רון מוסקוביץ: אני חושב שהפעולה חייבת להיות משולבת, זה לא לפתחו של רק משרד החינוך ולא רק המשטרה ולא תחבורה ולא רק אנחנו.

רון מוסקוביץ: חייבים לטפל בעניין הזה במשולב.

רון מוסקוביץ: נעשו, אגב, דברים לא רעים.

רון מוסקוביץ: אני חושב שהמהלך של הוועדה, החובה של החגורות.

רון מוסקוביץ: אני יודע שיש מועצות אזוריות שהדבר הזה עובד בצורה יוצאת מן הכלל, ושוב, היתה שם איזה שהיא מחויבות אישית.

רון מוסקוביץ: איפה שהיתה מחויבות אישית והסברה ושילוב הורים...

רון מוסקוביץ: במועצות האזוריות זה יותר קל, כי כולם נוסעים.

רון מוסקוביץ: אתה לא חייב לדרוש מבית ספר יסודי ששני שליש מהילדים באים ברגל או עם ההורים, או לא זכאים להסעה, לייחד יום לימודים או להפקיע את שעות החינוך לטובת הדבר הזה.

רון מוסקוביץ: במועצות האזוריות לקחו את זה כמשימה גם בבתי הספר, גם ראשי המועצות האזוריות לקחו על עצמם, גם בחינוך הבלתי פורמלי, יחד עם ההורים, והנושא הזה הוטמע בחלק מהם.

רון מוסקוביץ: אני חושב שיש פה עניין של הסברה, של תכנית מערכתית וגם, מה שדובר פה קודם, צריך להקצות לעניין הזה משאבים.

רון מוסקוביץ: אני מצטרף לכל מילה שאמרת בנושא הזה.

רון מוסקוביץ: לפעמים לא צריך לחכות לאוצר, צריך להתקדם קדימה בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מצליחים להעביר את זה, אם האוצר מתנגד.

רון מוסקוביץ: אני חושב שצריך להביא את זה כחבילה מוכנה ואז לראות כיצד מגיב האוצר לדבר כזה, כי אנחנו מדברים פה על חיי ילדים.

רון מוסקוביץ: אני אומר לכם, שערותיי סמרו מהסיפור שהיה פה בפתח הישיבה.

רון מוסקוביץ: אני לא חושב שמישהו יכול להביט בעיניים של האמא שיושבת פה ולומר לה, אחרי סיפור כל כך מזעזע, שהסיפור הוא שאין לנו את ה-20 מיליון או את ה-30 מיליון להטמיע איזה שהוא חוק או תקנה או מהלך שהוא כרוך אמנם גם בשינויים בחוק ואולי בהאצלת סמכויות, אבל הוא כרוך גם בתקציב.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: גב' לירי אנדי, סגנית מנהל כללי של ארגון בטרם ששותף גם ביום הזה.

לירי אנדי: ברכות, חבר הכנסת דנון וחברת הכנסת לוי ולרשות הלאומית לבטיחות בדרכים על היום החשוב הזה.

לירי אנדי: חברי הכנסת החדשים הרבים היושבים כאן, מהפעם הקודמת שישבנו כאן, מתו שישה ילדים בגלל הסעות תלמידים.

לירי אנדי: הועלו כאן הכשלים הרבים שיש, גם ביישום דברים שכבר בעצם התקדמנו, יש תקנות, יש חוקים וכדומה, שאפשר לומר שבמסגרת כללית שהכשלים העיקריים נובעים בגלל שניהול הבטיחות נכשל.

לירי אנדי: הניהול של כל המהלכים, מהרישוי ושל כל הגורמים מסביב, שכל אחד מהם צריך לנהל את מה שהוא צריך לעשות כמו שצריך, נכשל.

לירי אנדי: שאין מספיק באמת משאבים לבקרה, לפיקוח, בשביל לראות שהדברים עובדים, שלא יוצא שדווקא במקום מוסדר פתאום יש במקרה נהג שפג התוקף של הרישיון שלו ושנהג ההסעות הביא רכב בכלל לא נכון.

לירי אנדי: כל הדברים האלה בניהול תקין, לא יקרו הדברים הללו.

לירי אנדי: מתכונים מיוחדים שהם אפקטיביים יותר באמת משפרים על שיפור יכולת הראייה של הנהג---

דני דנון: אי עקיפה, היה ניסיון חקיקתי בנושא?

לירי אנדי: היה והיו התנגדויות מהמשטרה, למיטב זיכרוני.

דני דנון: משטרה או משרד התחבורה?

לירי אנדי: יכול להיות ששניהם.

דני דנון: מי הנציגים פה של המשטרה?

דני דנון: תיכף נשמע אתכם בנושא הזה.

לירי אנדי: המתקונים הקריטיים, אם כך, מדברים באמת על שיפור שדה הראייה, שיש היום טכנולוגיות טובות, טלוויזיות, חיישנים, מראות וכדומה, שזה עלויות קטנות מאוד שמשפרות מאוד את יכולתו של הנהג, גם המוכשר ביותר, להיות בקי במה שקורה בסביבת הרכב.

דני דנון: מה זה לא יכול להיות?

דני דנון: אמרת פה משהו חמור.

דני דנון: היום עולים בחטיבה צעירה ילדים בגיל 5 להסעות בתי ספר.

דני דנון: את אומרת שזה פלילי או שזה לא ראוי?

דני דנון: יש הבדל.

לירי אנדי: יש חוק עונשין במדינת ישראל שמחייב השגחה ראויה לילדים מתחת לגיל 6.

דני דנון: אז פה הפרשנות מה זה השגחה ראויה.

לירי אנדי: צריך לבדוק גם את זה.

דני דנון: השאלה אם יוכלו לבוא ולומר שנהג האוטובוס הוא משגיח.

קריאה: הוא לא יכול, נהג האוטובוס לא יכול.

קריאה: אסור להסיח את דעתו, לפי החוק.

דני דנון: נאמר פה שזו עברה פלילית.

דני דנון: אם זו עברה פלילית יש לנו מאות ראשי רשויות ואלפי אנשים ששותפים לנושא הזה ואם זה כך מבחינה חוקית, זה שווה טיפול מיידי.

דני דנון: אני לא בטוח שזה המצב לגבי הנושא הזה.

דני דנון: זה נבדק משפטית אצלכם?

לירי אנדי: צריך לבחון משפטית מה זה אומר לגבי הליווי והקבלה של הילד, אבל בהחלט אפשר להשתמש בעובדה שזאת עברה פלילית על פי חוק העונשין.

דני דנון: אני רוצה לשמוע מנציג המשטרה בשני נושאים, אחד, בנושא של אי אכיפה.

דני דנון: אנחנו דיברנו בפתח דברינו, וגם בנושא של עברה פלילית של אי ליווי ילדים בגיל 5.

רון לווינגר: לגבי אי האכיפה.

רון לווינגר: אכן הנושא הזה נדון מספר פעמים.

רון לווינגר: אנחנו סברנו שהשכפול של המודל האמריקאי לכבישי הארץ הוא שגוי.

רון לווינגר: המודל האמריקאי אומר שאם עוצר ה-yellow bus ומוציא זרוע ופנסים, קיים איסור עקיפה משני הכיוונים.

רון לווינגר: זאת אומרת, כל התנועה נעמדת.

רון לווינגר: אנחנו סברנו שהשכפול האוטומטי של המודל הזה כאן הוא לא נכון.

רון לווינגר: ישנם בתי ספר שממוקמים בפינות או בצמתים ואם אתה עוצר את כל התנועה, יכול לשאת שכרו בהפסדו, אתה יכול לחסום צמתים, לחסום רמזורים, וזה לא נכון.

רון לווינגר: אנחנו הצענו בשילוב משרד התחבורה לעשות איזה שהוא פיילוט על מקומות מסוימים שייבחנו תשתיתית, עם המהנדסים שלנו, עם מומחים לגיאומטריה, מומחים שיכולים לבדוק, ובמקומות מסוימים שיימצא שהנקודה הזאת, איסור העקיפה, יכול להתאים ולהפחית את הסיכון לתאונות דרכים, אנחנו נתמוך.

דני דנון: הפיילוט הזה, הוא לא קרה.

רון לוינגר: לא קרה.

דני דנון: מתי דובר עליו?

רון לוינגר: מזמן.

דני דנון: אז זה כרגע לא קיים.

רון לוינגר: אני חושב שלא קיים, אבל זה עולה מדי פעם ואם תצא קריאה מכאן, אנחנו נהיה שותפים כאן.

דני דנון: כבר יוצאת קריאה, אבל צריך למצוא את הרשות המקומית שתסכים להשתתף בפיילוט הזה.

רון מוסקוביץ: אנחנו מתחייבים שתימצאנה כמה רשויות.

רון מוסקוביץ: אין בעיה.

דני דנון: אני מבקש מהרשות המקומית להוביל את זה.

רון לוינגר: מי שהוביל את זה, זה גוף שנקרא ועדת תיאום במשרד התחבורה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: משרד התחבורה, אני רוצה לשמוע.

דני דנון: בנושא של הנהגים, אנחנו הבנו את הנקודה.

דני דנון: בנושא של אם אתה חושב שצריך חקיקה או תקנות בנושא של רענון הכללים, ובנושא של אי האכיפה, מה עמדתכם בנושא.

ג'קי לוי: אני לא הייתי שותף לוועדה שמר רוני לוינגר הזכיר, אבל מקובל עליי שצריך לקום איזה גוף שיבדוק את הנושא הזה.

דני דנון: זה נשמע לי לא טוב, כי זה מה שהוחלט לפני כמה שנים בנושא ואני מוביל חקיקה בנושא.

דני דנון: אפשר לחשוב, מתכננים ערים חדשות, מתכננים בתי ספר, אפשר לומר שמעתה והלאה תהיה חובה של אי עקיפה, השאלה אם מבחינת המהות, אתם כמשרד תומך בזה, נערך לזה, חושב על זה.

ג'קי לוי: אני אעביר את זה הלאה, אני לא הייתי מודע ולא מעורה בנושא הזה.

יהודה אלבז: אני גם ממשרד התחבורה.

יהודה אלבז: אנחנו דנו במסגרת הצעת החוק של חבר הכנסת שאול יהלום בזמנו על המודל האמריקאי.

יהודה אלבז: מה שנאמר על ידינו, שאנחנו נהיה מוכנים לפיילוט, אבל בשביל שפיילוט כזה יוכל לקום, צריך שרשות מקומית, שתרצה לעשות את הפיילוט הזה, תארגן אותו ותיקח אחריות עליו, ואני לא בטוח---

אורלי לוי אבקסיס: בלי עזרה של משרד התחבורה?

יהודה אלבז: אנחנו נעזור.

יהודה אלבז: כל הגורמים, גם המשטרה, גם אנחנו נעזור, אבל מישהו צריך לקחת אחריות על פיילוט כזה.

דני דנון: אז מר רון מוסקוביץ מתחייב להביא לנו רשות ש---

אורלי לוי אבקסיס: מה זה אומר מבחינתם ומה זה האחריות שלהם?

ג'קי לוי: אני רוצה לחזק.

ג'קי לוי: הנושאים למעשה שרשמתי כבר הועלו על ידי הרשות, אבל יש לנו בעיה ואולי בעזרת הוועדה הזאת נצליח להתקדם בנושא, וזה קבלת גיליון הרשעות של נהגים מקצועיים.

ג'קי לוי: היום יש איסור, משרד המשפטים אסר על קציני הבטיחות לבקש גיליון הרשעות.

דני דנון: גם תעבורתי?

ג'קי לוי: גם תעבורתי.

ג'קי לוי: נכון להיום כשקורית חלילה איזה תאונה הנהג עם כך וכך עברות וקצין הבטיחות חסר אונים, הוא לא יודע, הוא לא מודע ואין לו אפשרות להגיע לרקורד שלו, לעבר שלו.

יהודה אלבז: הנהג צריך להסכים.

ג'קי לוי: גם לא.

ג'קי לוי: אסור לו לבקש, ברגע שאתה מבקש ממנו להביא לך, גם אם אתה מסכים, הוא עובר עברה.

קריאה: חלם, פשוט חלם.

יהודית כ"ץ: חלם שאין דוגמתו כבר 19 שנים.

דני דנון: '

דני דנון: בטרם' רשמו שהיום דורשים מהנהגים שהם יביאו אישור על אי ביצוע עברות תנועה חמורות.

ג'קי לוי: בניגוד לחוק.

ג'קי לוי: אסור לבקש.

ג'קי לוי: כתוב בתקנה שאסור לבקש ממנו.

ג'קי לוי: לכן אני אומר, צריך את עזרת הוועדה מול משרד המשפטים, זה יעזור לנו מאוד.

רון לוינגר: זו מגבלה בחוק הגנת הפרטיות, עושים ניסיונות כל הזמן, גם המשטרה תומכת וגם כל הגופים רוצים לשכפל את מה שהיה בחוק למניעת עברות מין, ששם עשו דבר דומה, אבל הבעיה בזה, בגלל הכמויות---

אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שעובד עם ילדים, אנחנו מחריגים אותו מהחוק הכללי.

רון לוינגר: נכון, אבל זה חייב להיות דרך רשות שלטונית ולא מצאנו את הדרך לעשות את זה, בגלל ההיקפים הגדולים.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שעוסק בעבודה עם ילדים צריך להביא את האישורים הרלוונטיים האלה, אז אולי על אותו---

דוברת: נהג ציבור בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת על עברות מין ששם צריך להביא תעודה מהמשטרה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי דרך אותו מסלול אפשר לנסות---

דני דנון: הנקודה הובנה, אנחנו נתייחס אליה.

ג'קי לוי: אני רוצה להמשיך ולחזק את מה שמר מאיר אלרם כבר הזכיר.

ג'קי לוי: יש לנו בעיה בהיסעים בעיקר במגזר החרדי ובמגזר הלא-יהודי.

ג'קי לוי: אין תחבורה ציבורית, מסיעים ברכבים פרטיים, הנהגים לא מורשים, הרכבים לא מורשים וקטסטרופה שם.

ג'קי לוי: דבר נוסף, לגבי השלטון המקומי, מה שהזכיר המנהל הכללי, יש תפקיד של קצין בטיחות בכל רשות מקומית.

ג'קי לוי: בכל רשות שיש קצין בטיחות, אחד מהתפקידים שלו זה לוודא שהרכבים תקינים ויש לנהגים אישורים וזה מתבצע ברשויות.

ג'קי לוי: ברשות שהזכרת קודם אין, לצערי, קצין בטיחות, ולכן לא היה מי שיבדוק.

רון מוסקוביץ: אנחנו מדברים על בדיקה מכנית.

ג'קי לוי: לא, בדיקה מכנית זה קצין בטיחות, שיש לו גם את הכישורים האלה.

ג'קי לוי: לגבי אותם ממונים, לבדוק לפחות את המסמכים, לוודא שיש לנהגים את כל הרישיונות.

יהודה אלבז: שאלה.

יהודה אלבז: אפשר להסמיך את קציני הבטיחות של הרשויות המקומיות בסמכויות פיקוח?

ג'קי לוי: ודאי, הם עושים את זה.

ג'קי לוי: אחד מהתפקידים בחוק הוא לוודא שהקבלנים או..

ג'קי לוי: דרך אגב, בתחילת שנה הם מעבירים אליי את כל השמות של הזכיינים, מקבלים ממני רשימה איזה חברה מסודרת, למי יש קצין בטיחות, למי יש רישיון משרד והכל.

ג'קי לוי: הם ביום יום עושים גם ביקורות פתע, הוא מגיע ליד בתי ספר, קייטנות וכך הלאה, הוא בודק מדגמית, אם האוטובוס לא בסדר.

ג'קי לוי: .. אני ראיתי ארבעה אוטובוסים ששלחו.

ג'קי לוי: הגיעו לטיול שנתי ו'אחורה פנה', והביאו אוטובוסים אחרים.

רון מוסקוביץ: לפעמים הוא חונה על מעבר חצייה.

ג'קי לוי: יש לך פקחים ברשות, שירשמו דוח.

ג'קי לוי: קצין הבטיחות הוא לא שוטר.

שלומית כ"ץ: אבל קצין בטיחות לא מפקח על הנהגים?

ג'קי לוי: כן.

שלומית כ"ץ: אז מה הפיקוח על הנהג?

ג'קי לוי: אכיפה, מבחינת האכיפה.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזה לא באמת חיסכון, כמו זה שהם מעדיפים שהילד שלהם יהיה עם עוד שלושה ילדים ואז כך יראו שכולם יורדים, והאבא, שהוא אחד מההורים, יפקח---

ג'קי לוי: לא יודע, להפנות תשומת לב ההורים האלה שיידעו שהילדים האלה מוסעים בניגוד לחוק.

ג'קי לוי: יכול להיות שזה אולי יותר זול, אבל זה לא בטוח.

אבי גור: אני רוצה להגיד שמר רותם זהבי, הנציג של משרד החינוך, ומר רוני לוינגר, אלה שני אנשי ביצוע מעולים ואם שניהם אומרים לך כאן בישיבה שהם מוכנים לקדם את הנושא, השאלה אם אנחנו מקימים ועדת משנה או צוות שיעבוד, כי נראה לי שהם יכולים לקדם את הנושא אם תהיה מסגרת מסודרת ותמיכה של הוועדה לנושא הזה.

אבי גור: זה דבר אחד.

אבי גור: וכמו שמר יהודה אלבז אמר, יש קלות ממש גדולה.

אבי גור: יש דוחות של ה-OECD, אין שום בעיה גם בתחום הזה.

אבי גור: אני מבטיח שברגע שנדע את מיקומנו, כמו במתמטיקה, בתחום הזה, הדברים ישתפרו.

אבי גור: אני אתן רק את ראשי הפרקים שלנו, שימוש בטכנולוגיה למניעת תאונות, חובת מלווה מבוגר ברכב, הקפדה על איכות הנהגים וקציני הבטיחות, פעילות הסברה להעלאת המודעות בקרב ההורים, זה מה שכבודו אמר, עצומה ציבורית שאנחנו מתחילים אותה היום.

אבי גור: אנחנו מתכוונים להעניק פרסים ותעודות, ביחד עם חלק מהגורמים שנמצאים פה מסביב לשולחן, הוקרה לנהגים איכותיים, הוקרה למנהלי בתי ספר ולמורים ואחרים שהוכיחו הצטיינות בשמירה על ילדינו בהסעות מידי יושב ראש הארגון, מר איציק מימון, ונציגי משרדי הממשלה והארגון, כל שנה בחודש אוגוסט, וזה מר רותם זהבי יודע, אנחנו מתכנסים לדוח הבטיחות של המוסדות בנושא הבטיחות.

דני דנון: תודה, אני חייב להתכנס.

אבי גור: אני מזמין אותך לטקס.

דני דנון: נבוא.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן אני רוצה להודות לך על ההתכנסות זאת, במיוחד ביום הזה ואני שמעתי פה תמימות דעים בין כל נושאי המשרה של המשרדים השונים, של השלטון המקומי, ויש פה רצון לשיתוף פעולה ואני חושבת שכאשר אנחנו נרים את הנושא הזה, אז תמליצו לשרים שלכם ליישם את זה ולהצביע בעד, כי הכי חשוב, אם לא יהיו לנו את האצבעות בוועדת השרים לענייני חקיקה, אז כל המאמץ שלנו פה ייפול.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר השרים ממליצים בעקבות המלצות של נושאי התפקיד אצלם במשרד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני באמת רוצה להגיד שאני מברכת מאוד את היוזמה של חבר הכנסת דנון, לגבי הנושא של להעתיק את המודל האמריקאי.

אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שדברים כאלה אורכים זמן, וגם בגלל שהם עולים כסף, אז חשבתי איפה אנחנו יכולים לתקוף את הנושא וגם ביקשתי מחבר הכנסת דני דנון להצטרף אליי להצעת חוק , כי לפעמים באמת הבעיה היא בגורם האנושי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתקן תקנות, אנחנו נשים כל מיני אילוצים כאלה ואחרים וננסה לשים חישוקים, ותמיד יהיו כאלה שיפרצו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מסתכלים על רוב התאונות ורוב התאונות הקטלניות שבהם ילדים מעורבים, זה בשלב ההורדה וההעלאה שלהם, ואני חשבתי שאם אנחנו נפגע באופן...

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים העונש הכספי מרתיע הרבה יותר מעונש מוסרי, או מאיזה שהוא ערך שאנחנו באים איתו לאנשים.

אורלי לוי אבקסיס: רציתי להחריג את הנושא של העברות, כי אתם יודעים, יגידו 'יש חוק שכל מי שעוצר במקום שלא מיועד להורדה ולהעלאה של נוסעים, יש קנס כזה או אחר ואפשר לפקח על זה'.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיידע כל נהג וכל מפעיל של הסעות שהוא ישלם קנס מוגדל במקרה שייתפס מוריד ילדים ואולי כדאי שהמשטרה תפקח ובשעות מסוימות יהיה שוטר או פקח דווקא באזורים של בתי הספר לבדוק מה קורה עם ההסעות.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר נעצרים הוא קצת ממהר בזמן, הוא לא תמיד עוצר קרוב לשפת המדרכה, הוא לא תמיד נכנס למפרץ, לפעמים הילדים עוצרים ויורדים במקומות לא...

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שלי מדברת על פי 4 מהקנס המוטל היום על מי שעוצר למטרה של העלאה והורדת נוסעים במקום שלא מיועד לכך, ועל שלילת רישיון של הנהג שעובר את העברה ושל החברה המסיעה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שיישלל להם הרישיון להסיע ילדים בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכשיש סנקציה כזו וכשהיא פוגעת בכיס של האנשים, גם החברה תתחיל לתפוס את הנהגים שלה, כי יהיה לה אינטרס כלכלי לדאוג שהדברים יתרחשו כמו שאנחנו רוצים שהם יתרחשו.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שמחה שבינתיים, בהצעת החוק המקדמית הזו, עד שבאמת נפתור את הבעיה של המודל האמריקאי וההצעות האחרות, זה לא עולה כסף למשרד האוצר, זה אולי יכניס כסף למשרד האוצר ואולי פה יהיה קל להעביר את זה ואחר כך זה גם יכשיר את הדרך לגבי טיפול קצת יותר מעמיק בנושאים האחרים.

אורלי לוי אבקסיס: זה ממש כאילו אולי לחפור איזה---

קריאה: כשאתה חוקר תאונה, אתה בודק מה הגורמים לזה וסביב זה תפיק לקחים.

קריאה: את לא נוגעת בגורם המרכזי.

אורלי לוי אבקסיס: הגורם המרכזי הרבה פעמים זה שהם נעצרים לא במקום המיועד, לא במפרץ, והילדים נאלצים לרדת או באמצע הכביש או צריכים לחצות כביש, או שפשוט זה לא על שפת---

קריאה: אם יש מקום מיועד.

אורלי לוי אבקסיס: אז צריך שיהיו מקומות מיועדים.

יהודית כ"ץ: רוב התאונות הן ליד הבית, ברחובות הקטנים, אין שם שום אכיפה, אין מקום, אף אחד איננו.

אורלי לוי אבקסיס: אין שם מפרצים, אין מקומות לתחנות אוטובוס?

אורלי לוי אבקסיס: אין שם שפת מדרכה?

אורלי לוי אבקסיס: לפחות הדברים המינימליים?

יהודית כ"ץ: זה לא ליד בתי הספר, רוב התאונות הן לא ליד בתי הספר.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו ניתן להם אישור להיות עבריינים.

יהודית כ"ץ: לא, זה לא עניין של עבריינים, צריך לפתור את הבעיה בלי עבריינות, בלי הקנסות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכשאתה נוגע בכיס של האנשים, אז יותר קל אחר כך גם למנוע תופעות אחרות.

יהודית כ"ץ: את נגעת בנקודה שעד עכשיו לא העלו אותה, זה ההשלכה על החברה.

יהודית כ"ץ: היום צריך לחוקק חוק שהחברה גם ניזוקה, ולא להגיד, כמו שאני מקבלת טלפון הביתה 'פיטרנו את הנהג'.

יהודית כ"ץ: שמחת זקנתי, פיטרתי את הנהג.

יהודה יהודה אלבז: לסמן מקומות זה להפסיד מקומות חנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתה אומר, שאנחנו לא נוריד אותם ליד שפת מדרכה?

יהודה יהודה אלבז: לא, אני אומר שכן, רק שבשביל זה הרשות צריכה לוותר על מקומות חנייה ולהקדיש מקום להעלאה והורדת ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ליד בתי הספר גם ככה יש מקום, לפחות בנושא הזה אפשר להבטיח את זה.

אורלי לוי אבקסיס: בשכונות, שיהיה---

חנה דושיבסקי: אני רוצה להגיד שני דברים קטנים.

חנה דושיבסקי: השנה זה אחד מהנושאים הלוהטים ביותר במועצה, אנחנו מקבלים אלפי פניות מרחבי המדינה וכל הפניות על אותו נושא, הסעות.

חנה דושיבסקי: הפניות מגוונות ורבות ואני רוצה להביא רק שתי דוגמאות קטנטנות.

חנה דושיבסקי: דבר שני, מתקשרים אליי הורים מבאר שבע, שכונה חדשה, מרוחקת קצת, שמטבע הדברים זו שכונה זולה יחסית והחליטה עיריית באר שבע לקראת 28 לאוגוסט לבטל את ההסעה של התלמידים מהשכונה הזאת, כי בשכונה הזאת אין בתי ספר והעירייה החליטה לבטל את ההסעה.

חנה דושיבסקי: במקום ההסעה העירייה עושה דבר כזה; היא נותנת שני קווי אוטובוס אגד רגיל, בקצב יותר מהיר, כל עשר דקות בערך בבוקר ובזמן ההגעה מבית הספר.

חנה דושיבסקי: דבר שני, כמו שאמר הנציג של השלטון המקומי, יש מגמה, בגלל העלויות, לבטל הסעות התלמידים הרגילים והעירייה הולכת לפתרון יותר זול.

חנה דושיבסקי: אכן זו עברה פלילית להשאיר ילד מתחת לגיל שש ללא השגחת מבוגר והילדים האלה, ללא שום השגחה של שום מבוגר, עולים עם כרטיס אגד לאוטובוס.

חנה דושיבסקי: אתם אומרים שנהג אוטובוס אגד עוד לא הרג ילדים.

חנה דושיבסקי: אל"ף, אני חושבת שזה עניין של זמן בלבד.

חנה דושיבסקי: בי"ת, אני חושבת שאם מישהו מכם נסע לאחרונה באוטובוס של אגד, הוא אולי יודע שהאוטובוס לפעמים עוצר פתאום, לפעמים יש כל מיני מצבים בכביש, ילד בן שש לא מסוגל להחזיק את עצמו בתוך האוטובוס הזה.

חנה דושיבסקי: גם ילד בן שמונה לא.

חנה דושיבסקי: אנחנו לא יודעים כמה ילדים נפצעים בתוך ההסעות האלה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני אשמח שתרשמי לך לקבל מכם גם נייר עמדה בנושא של האחריות הפלילית מתחת לגיל שש, כי זה נושא שנאמר פה, שווה לבדוק אותו, ללמוד אותו ואנחנו נטפל בו.

יהודה סקר: כמו שראיתם בתמונות ובהסברים, שליש מהתלמידים בירושלים---

דני דנון: אין לכם הסעות, אז אין בעיות, מר סקר.

יהודה סקר: לא, אבל נהרגים ילדים.

יהודה סקר: במקרה האחרון נהרגה ילדה בת שלוש ובאותו יום היו שלושה מקרים, עוד ילד נפצע אנושות, שעד היום הוא מונשם, ועוד ילד בן 12.

יהודה סקר: גם ההורים צריכים רישיון להיות הורים, באותו ערב מצאו שני ילדים בני 3 בתוך האוטו, שכחו אותם באוטו.

יהודה סקר: על זה אנחנו לא מדברים.

יהודה סקר: אי אפשר, רבותיי, להסיע ילדים באוטובוס ובתחבורה ציבורית.

יהודה סקר: אדוני היושב ראש, לא ייתכן שילד משכונת מוסררה צריך להגיע לבית ספר בנווה יעקב באוטובוס ציבורי וזורקים אותו בכביש מספר 1, זה לא יכול להימשך.

יהודה סקר: חייבת להיות פה החלטה.

יהודה סקר: אגב, על כל הסעה, על כל שקל שהעירייה מקבלת, משרד החינוך מעביר שקל.

יהודה סקר: בירושלים, אין הסעות עד להודעה חדשה.

יהודה סקר: תודה רבה, אדוני.

נועם עזרא: המודל האמריקאי, אמרו לנו שהוא עולה כסף, מחומר שאני קראתי בנושא הוא דווקא לא עלה יותר כסף, הוא הוזיל את עלויות ההסעה במקומות שהוא עבד בהם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל הכנת התשתיות.

נועם עזרא: סך הכל המודל האמריקאי הוא יותר זול או שווה למודל הישראלי, שהוא מודל יקר.

נועם עזרא: יש לנו מודל מאוד יקר פה, לא רק בחיי אדם, בכסף.

נועם עזרא: הוא גם פתר את בעיית המלווים, כי הנהגים שם הם צוות בית הספר.

נועם עזרא: זאת אומרת לנהג יש סמכות של מורה, הוא יכול להעניש ילד, להרחיק אותו מהלימודים.

נועם עזרא: זה אחת.

נועם עזרא: לפתור את הבעיה הזאת, מר אורלב יצא עם הצעת חוק להסדיר את עניין גדיש-מרום בחקיקה, שאם אנחנו נדע שיש תקציב מוסדר להסעות שיגיע לכל הילדים, גם למגזר הערבי וגם למגזר החרדי, אז אנחנו נפתור את הבעיה הזאת, כי הכסף יגיע, כי יחסית למגזרים אחרים באמת המגזר שמפוקח על ידי משרד החינוך שם אין הרבה בעיות.

נועם עזרא: יחסית, אני אומר, אנחנו לא שומעים הרבה תאונות בנושאים האלה, כי שם כן אוכפים את התקנות.

נועם עזרא: הבעיות במקומות שלא אוכפים, כי רמת החאפרים.

נועם עזרא: ..

נועם עזרא: אם המדינה תיקח אחריות בנושא הזה, ואני חושב שאם הוועדה תמליץ לחברי הוועדה לתמוך בהצעתו של חבר הכנסת אורלב להסדיר בחקיקה את נושא הסעות תלמידים.

ג'קי לוי: הערה קטנה.

ג'קי לוי: אני מציע לתקן את ההצעה של חברת הכנסת לוי.

ג'קי לוי: לא לסגור את החברה, כי יש 200 אוטובוסים, בגלל נהג אחד לא יסגרו.

ג'קי לוי: אני מציע להשבית את האוטובוס 30 או 60 יום.

ג'קי לוי: אם האוטו בבעלות החברה, אז היא נפגעת בלאו הכי, ואם זה קבלן משנה, אז על אחת כמה וכמה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מקריא בבקשה את החלטת הוועדה בעקבות הדיון שהתקיים.

דני דנון: הוועדה לזכויות הילד רואה חשיבות רבה בהגברת המודעות והפעילות בנושא בטיחות ילדים בהסעות, ומודה לכל הפועלים בנושא חשוב זה.

דני דנון: הוועדה תבדוק תיקוני חקיקה בנוגע לנגישות לגיליון הרשעות של נהגי הסעות.

דני דנון: הוועדה מחליטה להפעיל מחדש את הוועדה הבין משרדית בראשותו של מר יהודה אלבז, מנהל אגף הסעות, הוועדה לבטיחות בהסעות תלמידים, שתדון ותעקוב אחר קידום הנושא ותרכז נתונים.

דני דנון: הוועדה מאמינה שהעלאת המודעות ופעילות מוגברת בנושא חשוב זה תצמצם את מספר הנפגעים.