הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 14, 2009-11-02 11:00

מוחמד ברכה: בוקר טוב.

מוחמד ברכה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה למאבק בנגע הסמים.

מוחמד ברכה: על סדר יומנו תעריף משרד הרווחה המשולם עבור דיירי הקהילות הטיפוליות.

מוחמד ברכה: הנושא עלה עקב פנייתו של מר איתן סלע, מנכ"ל מרכז גמילה אילנות ולכן ללא דברי הקדמה ופתיחה, אני נותן לו את רשות הדיבור ולאחר מכן נשמע את משרד הרווחה.

איתן סלע: לפני זמן לא רב הורידו לנו את התעריף וההסבר לכך היה שמאחר שדמי ההבראה קוצצו ב-50 אחוזים, התעריף אמור לרדת.

איתן סלע: אנחנו בחנו את העניין הזה מהרבה מאוד זוויות והסתבר לנו שאנחנו בעצם לא יודעים איך נעשה עדכון התעריפים והאם הוא קשור למדד או האם הוא קשור למדד במלואו או לחלקים ממנו.

איתן סלע: אנחנו הרי לא בדיוק קונים דירות ומוכרים דירות אלא אנחנו קונים מזון, חשמל, מים, תרופות וכוח אדם.

איתן סלע: כאשר נכנסנו לרזולוציה יותר גבוהה שמתייחסת למרכיב של אפילו אם באמת היינו צריכים להוריד 50 אחוזים מדמי ההבראה, דבר שלא מחייב אותנו כי אנחנו לא עובדי מדינה, גם אז לא ברור לנו איך נעשה החשבון.

מוחמד ברכה: אין מרכיב הבראה בשכר?

איתן סלע: יש מרכיב של הבראה והוא משולם.

איתן סלע: אנחנו פורסים את זה על שישה חודשים כי בבת אחת זה כבד אבל יש מרכיב של הבראה.

איתן סלע: כמובן שזה פועל יוצא של הוותק של העובד ושל מספר שנות העבודה שלו.

איתן סלע: יחד עם זאת, מתחילת השנה המדד עלה ב-3.02 אחוזים לאותו זמן שהחליטו לקצץ ובנוסף לזה המע"מ עלה באחוז, כאשר צריך לזכור שמידת ההוצאות שלנו על דברים עליהם אנחנו משלמים מע"מ מהווים 45 אחוזים מסך כל ההוצאות.

איתן סלע: בין 50 ל-55 אחוזים זה שכר, כי זאת עבודה עתירת כוח אדם, כך שההשפעה של המדד וההשפעה של המע"מ על התקציב או על התעריף היא הרבה יותר גדולה מאשר החלק היחסי של 50 האחוזים מדמי ההבראה כאשר ה-100 אחוזים מהם זה 1.6 אחוז.

איתן סלע: כלומר, 50 אחוזים זה 0.8 אחוז.

איתן סלע: כך שבעצם היינו צריכים לקבל תוספת.

איתן סלע: אני אומר שאין לי מושג איך עושים את החישוב, מה גם שעשינו בדיקה לאורך שנים - זאת הבדיקה שערכנו – וראינו שהתעריף בין שנת 2000 ל-2009 השתנה ב-20.9 אחוזים.

איתן סלע: שנת 2000 תעריף רגיל היה 3,632 שקלים ובשנת 2009 התעריף הוא 4,391 שקלים.

איתן סלע: לעומת זאת, מדד המחירים לצרכן עלה ב-22.91 אחוזים, כמעט 23 אחוזים, כך שיש כאן פער מאוד גדול בין התעריף לבין המדד, גם אם מתייחסים למדד באופן כללי.

איתן סלע: אם מסתכלים ברזולוציה של המדדים שבאמת משפיעים עלינו, זה עלה הרבה יותר.

איתן סלע: אני לא מדבר עכשיו על חשמל ועל דלק ודברים כאלה, ועל נסיעות בתחבורה ציבורית וכולי.

איתן סלע: שכר המינימום למשל - הרי מחייבים אותנו בהסכם מול המשרדים לשלם שכר מינימום ואנחנו מתחייבים לעמוד בזה – עלה מ-2,797 שקלים בשנת 2000 ל-3,850 שקלים, עלייה של 37.6 אחוזים.

מוחמד ברכה: אתה אומר שמרכיב השכר הוא 55 אחוזים.

איתן סלע: כן.

איתן סלע: 55 אחוזים.

איתן סלע: איפה כל הדברים האלה?

איתן סלע: איך הם לא באו לידי ביטוי?

איתן סלע: שכר חודשי ממוצע של שכיר עלה ב-23.62 אחוזים.

איתן סלע: כל הנתונים לפניך ואפשר לחלק אותם למשתתפים.

איתן סלע: לא פעם שאלתי איך נעשים הדברים, איך נקבע התעריף, כי זה לא ברור לי תמיד.

איתן סלע: אנחנו מבקשים להציע להקים מנגנון לבחינה ועדכון שוטף של תעריפי המשרד, שיהיה ברור, פשוט ושקוף לכל המשתמשים, לכל מי שזקוק לתקציב הזה.

איתן סלע: זה בעצם צינור החמצן שלנו וכל פעם מנסים איכשהו לחתוך אותו, לפחות לפי מה שנראה לפי הנתונים האלה.

איתן סלע: לכן העליתי את הנושא.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: משרד הרווחה.

חנן פריצקי: אני מנהל אגף התקציבים של משרד הרווחה ואני אחראי על התמחירים של כלל השירותים שניתנים על ידי המשרד ובכללם גם התעריפים של הקהילות הטיפוליות.

חנן פריצקי: אני חייב לומר שהשיטה שלנו לעדכון תעריפים היא שיטה ייחודית.

חנן פריצקי: היא שיטה ייחודית מהבחינה הזאת שהיא מאפשרת לנו גמישות די רבה בעדכון התעריפים והיא אכן נותנת לנו גם אלמנט שאני חושב שמצליח לשמור את רמת המחירים של כלל השירותים באופן ריאלי.

חנן פריצקי: השיטה שלנו מדברת לא על הצמדת התעריף למדד קבוע שאתו אנחנו הולכים לאורך זמן אלא אנחנו מעדכנים את זה בהתאם לעלויות המשפיעות על מרכיבי דמי אחזקה של הפונקציות שמרכיבות את סל השירותים.

מוחמד ברכה: קיבלת את הדף הזה?

חנן פריצקי: ראיתי אותו.

חנן פריצקי: אני עוד רגע אגיע אליו ואסביר.

חנן פריצקי: אני רוצה לומר גם מספר דוגמאות.

חנן פריצקי: מה שמציע בסיפא איתן סלע, שאני מכיר אותו ומכבד אותו, הוא לדעתי מהבחינה הזאת מדד קבוע ומהבחינה הזאת הוא די סוס טרויאני.

חנן פריצקי: לפני מספר שנים הייתה לנו בקשה מאחד הארגונים שלנו להצמיד את זה לשכר המינימום ומזה ארבע שנים שכר המינימום לא עודכן בכלום.

חנן פריצקי: הייתה לנו בקשה אחרת של ארגון בתי האבות הציבוריים והפרטיים לעשות מנגנון קבוע ולעדכן את זה בהתאם לתוספת היוקר שבזמנו עלתה כל הזמן, ותוספת היוקר לא עלתה שש שנים.

חנן פריצקי: מהבחינה הזאת אני חושב שאנחנו נותנים מענה שהוא מענה מאוד ראוי וסביר לעניין.

חנן פריצקי: דמי ההבראה מהבחינה הזאת שהופחתו, והוא אומר שלא משפיעים עליהם, אנחנו מצליחים אחרי מאבקים מאוד גדולים עם משרד האוצר לקבל את כל התוספות שחלות בהסכמי השכר של המגזר הציבורי.

חנן פריצקי: למשל, התוספת המפורסמת של עיני שניתנה למגזר הציבורי אבל הוגבלה אך ורק לחלקים יחסית מאוד קטנים ולא הורחבה מעבר, ניתנה.

חנן פריצקי: מהבחינה הזאת אנחנו נותנים גם את הדברים החיוביים וגם את הדברים השליליים, אבל אנחנו מצליחים לשמור לאורך זמן כל הזמן על עליית תעריפים בהתאם לעלויות שחלות במשק, מה שלא היה קורה למשל אם היינו נצמדים להסכם של משרד האוצר שמצמיד את זה ב-85 חוזים למדד כלשהו או שהיינו מצמידים את זה לתוספת היוקר או שהיינו מצמידים את זה לשכר המינימום.

חנן פריצקי: אני חושב שמהבחינה הזאת אנחנו עובדים על שיטת ממוצעים ויש לנו אלפי מסגרות כאלה.

חנן פריצקי: חלק שטענו נגדנו בקטע הזה, בדקו את עצמם על פני אורך זמן ובסוף אמרו שהם חוזרים בהם ומבקשים שהשיטה תישאר.

חנן פריצקי: אני חושב שבקטע הזה אנחנו נותנים מענה שהוא מענה מאוד ראוי לתעריפים.

חנן פריצקי: לצערי הרב – ואני אומר לצערי באמת – בקטע של דמי הבראה היינו צריכים להחיל גם את דמי ההבראה מכיוון שזה חלק מהעניין ויש מסגרות בהן הסכמי השכר הם שונים.

חנן פריצקי: לעומת זאת, הסכמי שכר שאנחנו נותנים, התוספת שאנחנו נותנים, יש הרבה מאוד מסגרות שונות שאנחנו חייבים גם לתת את התוספת כי מדברים על חוזים אישיים.

מוחמד ברכה: הם לא עובדי מדינה.

מוחמד ברכה: הם לא נחשבים כעובדי מדינה, ואם זה כך למה להשית עליהם את הקיצוץ הזה?

חנן פריצקי: אני אומר, כי אתה לא יכול לתת את כל ההסכמים החיוביים ולא לתת את ההסכמים השליליים.

חנן פריצקי: אנחנו לא יכולים לתת את כל ההסכמים של עיני.

מוחמד ברכה: זה הסכם שבכלל לא חל עליהם.

מוחמד ברכה: הם לא עובדי מדינה.

חנן פריצקי: אני אומר ששיטת העדכון שלנו לוקחת בחשבון.

איתן סלע: לא נתת שום דבר.

חנן פריצקי: נתתי.

חנן פריצקי: זה נמצא בתחשיב ואני גם כתבתי לך שזה נמצא בתחשיב.

חנן פריצקי: אני אומר שמהבחינה הזאת אם אנחנו נחליט שאנחנו לא נותנים את כל התוספות שנמצאות במגזר הציבורי ושלא ניתנות רק לעובדי מדינה, לטעמי על פני זמן נשחק את המעונות שלנו באופן ריאלי בצורה מאוד קיצונית, ואני לא רוצה להגיע לזה.

חנן פריצקי: לכן אני אומר שאנחנו הולכים עם כולם, עם ארגונים של עשרות אלפי חוסים, מאות מסגרות, אלפי מסגרות, יש ארגון ענק למעונות הפרטיים למפגרים ונמצאים בו 10,000 אנשים, שזה לא כמו במסגרת הזאת עליה אנחנו מדברים, וכנ"ל לגבי הילדים בסיכון עם 13 אלף ילדים שנמצאים שם, הזקנים נמצאים שם, וכולם בסופו של דבר כיבדו ומסכימים שהשיטה שלנו היא בסופו של דבר על פני זמן נותנת את התמורה הטובה ביותר לעדכון התעריפים.

מוחמד ברכה: בכל זאת, אתה התייחסת להחזקת הקהילות הטיפוליות כאילו זה נושא שנגזר רק מיחסי העבודה ומהסכמי עבודה.

מוחמד ברכה: נכון שמרכיב השכר הוא 55 אחוזים, אבל נותרו 45 אחוזים שלא צריך להתייחס אליהם כאילו הם חלק מהסכמי השכר, שזה השיקול היחיד.

מוחמד ברכה: 45 אחוזים קשורים באמת במדד, בצרכים של הקהילות הטיפוליות, בעניין של המזון וכולי.

חנן פריצקי: ב-1 בינואר 2009 עדכנו את המדד ואנחנו מתכוונים לעשות את זה ב-1 בינואר 2010.

חנן פריצקי: אנחנו מעדכנים מדד פעם אחת בשנה מאז שהאינפלציה היא לא בשמים.

חנן פריצקי: ב-1 בינואר 2009 עשינו עדכוני מדד בדיוק כמו שאדוני אומר לגבי החלק הזה של ה-50 אחוזים עדכוני מדד, ועדכנו אותו.

חנן פריצקי: עדכנו גם את המע"מ.

חנן פריצקי: תוך כדי שעשינו את ההבראה, עדכנו גם את המע"מ אבל לצערי הרב זה נבלע בהפחתה.

חנן פריצקי: כאשר אתה עובד על תחשיב שהוא תחשיב מאוד אקדמי, אז יש שם גם את המע"מ, גם את הסכם השכר ויש שם הבראה.

חנן פריצקי: מכיוון שהשכר שם הוא לא גבוה, היינו צריכים לפרוס את ההבראה - והיא נפלה רק ביולי – על פני שישה חודשים, את כל ההבראה, במקום לפרוס את זה על שנה שלמה כי ההחלטה נפלה באמצע השנה.

מוחמד ברכה: לפרוס את הקיצוץ.

חנן פריצקי: לפרוס את הקיצוץ בהבראה.

חנן פריצקי: ב-1 בינואר 2010 חלק מהמרכיב הזה יחזור בחזרה.

מוחמד ברכה: אתה אומר שאחרי יולי הדברים כאילו חוזרים.

חנן פריצקי: הדברים יחזרו ב-1 בינואר 2010 כי מה שהיינו צריכים לעשות, היינו צריכים לפרוס את כל הקיצוץ בהבראה על פני חצי שנה.

חנן פריצקי: מכיוון שההחלטה על הקיצוץ בהבראה - היו דילמות אם ייעשה או ייעשה משהו אחר – נפלה רק באמצע השנה.

חנן פריצקי: מכיוון שבאמצע השנה לא יכולנו לפרוס את זה על פני שנה שלמה, פרסנו את זה על מחצית שנה.

חנן פריצקי: מכיוון שפרסנו את זה על מחצית שנה, ההפרש היה יחסית גדול.

חנן פריצקי: ב-1 בינואר 2010, את החצי מזה אנחנו נחזיר.

חנן פריצקי: בהנחה שהקיצוץ בהבראה ימשיך, אז חצי נחזור.

חנן פריצקי: אם הוא יופסק, אנחנו נחזיר את כל המרכיב הזה בחזרה.

מוחמד ברכה: מישהו מהנוכחים רוצה להתייחס?

חיים מהל: אני מכיר את חנן כבר כמה שנים, קודם כתמחירן, ותמיד התרשמתי מהגיון מאוד ברור וגם מיושר.

חיים מהל: הנקודה היחידה שמבחינתי היא בעייתית כאן מבחינת מקבלי התקציב, שהמדד הזה שעל פיו הם פועלים לא שקוף מספיק.

חיים מהל: זאת אומרת, אנשים לא יודעים אותו.

חיים מהל: לא ברור על פי מה נעשים העדכונים.

מוחמד ברכה: להשתמש במדד גמיש, זה נתון לכל מיני פרשנויות.

מוחמד ברכה: אין כאן הגדרה ברורה איך מתקצבים, איך מעלים ואיך מורידים.

חנן פריצקי: אני חושב שזה קיים.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: כאשר אתה אומר גמיש, אתה נותן לעצמך מרחב או מרווח.

חנן פריצקי: אני מוכן לתקן מהגמישות.

חנן פריצקי: יש לנו משקולות לכל דבר.

חנן פריצקי: יש לנו משקולות – ואדוני ציין את ה-50 אחוזים - כאשר במקרה הזה יש לנו 50 אחוזים מדד ו-50 אחוזים הסכמי שכר, וזה לא גמיש אלא זה קיים.

חנן פריצקי: הגמישות אומרת שאנחנו מעדכנים תעריפים בהתאם לכל העלויות החלות על דמי אחזקה.

חנן פריצקי: זאת הגמישות.

חנן פריצקי: אני מזכיר לך שאנחנו משרד הרווחה והאינטרס שלנו בראש ובראשונה הוא להשאיר את התעריפים ריאלית והמאבק שלנו עם משרד האוצר כל הזמן הוא להעלות את המחירים כדי שהתעריפים יישארו ריאלית אותו הדבר.

חנן פריצקי: המטרה של המשרד כמשרד היא לא לשחוק את התעריפים כי אנחנו יודעים שברגע שנשחק את התעריפים, אנחנו גורמים לכך שאנחנו נשחק את הטיפול והמטרה שלנו היא בדיוק לשמור על הקטע הריאלי.

חנן פריצקי: הקטע של הגמישות, בקטע שאנחנו מעלים את זה בהתאם לעלויות שחלות על המשק, הוא לקחת את כל ההסכמים שחלים כמו ההסכם של עיני שלא כתבנו אותו בשום מקום, ללכת למשרד האוצר ולדרוש אותו.

חנן פריצקי: באמת כאשר הלכנו לשם לבקש את העדכון בגין המרכיב הזה, זרקו אותנו בהתחלה מהמדרגות ושאלו מה פתאום וכי זה בכלל לא רלוונטי.

חנן פריצקי: לכן אני אומר שהגמישות הזאת היא לא גמישות מהבחינה הזאת שנותנת לנו לערפל את זה או משהו כזה אלא גמישות שנותנת לנו דווקא להשאיר את התעריפים באופן ריאלי.

חיים מהל: יש כאן משהו קבוע.

חיים מהל: זאת אומרת, הם אומרים שהם מתייחסים לנקודה 1, 2 ו-3 או 4, אבל הדבר הזה צריך להיות יותר שקוף.

חנן פריצקי: אני מקבל.

חנן פריצקי: אני מוכן גם לתת להם מתווה יותר ברור של איך מחולק התעריף ולפי איזה משקולות.

מוחמד ברכה: זה חשוב.

מוחמד ברכה: חשוב שיהיה נייר כלשהו שאפשר יהיה להתייחס אליו ולפיו למדוד את הדברים.

אבי ריכטר: כאשר אנחנו עשינו את השוואת התעריפים, קצת קשה לי האמירה של חנן כי מצד אחד התעריף עלה ב-20.9 אחוזים, אבל כאשר אני מסתכל על השכר הממוצע במשק, השכר עלה ב-23.62 אחוזים, וכאשר אני מסתכל על השכר לעובדי שירותים ציבוריים או עובדי בריאות רווחה וסעד, שזה פחות או יותר העובדים שלנו, השכר הממוצע שלהם במשק עלה בתקופה הזאת ב-33 ויותר אחוזים.

אבי ריכטר: זאת אומרת שיש כאן הסכמי שכר.

מוחמד ברכה: אם אני לא טועה, אלה לרוב עובדי מדינה.

אבי ריכטר: לא בהכרח.

אבי ריכטר: לא.

אבי ריכטר: כאשר מדברים על שכר ממוצע במשק, אלה לא עובדי מדינה.

מוחמד ברכה: לא, לעובדי בריאות, רווחה וסעד.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, התחום של הבריאות.

אבי ריכטר: זה תלוי איזה נתון לוקחים משנתון בנק ישראל.

מוחמד ברכה: הם כפופים למשרד הבריאות.

חנן פריצקי: גם נקודת ההתחלה היא רלוונטית.

אבי ריכטר: צריכות להיות טבלאות שכר שיחסית היו די קרובות לשכר המינימום ולכן כאשר עודכן שכר המינימום מהבחינה הזאת, ההפרש היה יותר קטן.

אבי ריכטר: כאן זה מאוד משנה באחוז הזה כי הוא בעצם לא אומר לך כלום כי זה משנה מאוד מאיפה התחלת ולאן אתה הולך.

חנן פריצקי: זה מתייחס לאותה נקודת זמן.

אבי ריכטר: אני מסכים.

אבי ריכטר: אנחנו הולכים על טבלאות שכר בהן אנחנו מעדכנים את זה מעת לעת בכל הסכם שחל במשק.

אבי ריכטר: אני אומר שהמטרה שלנו והאינטרס שלנו בראש ובראשונה הוא לגרום לכך שהתעריפים לא יישחקו.

איתן סלע: חשוב מאוד לומר שאנחנו עובדים בשוק מאוד תחרותי.

איתן סלע: אם אני רוצה להשאיר עובד במערכת עם השכר בו מדובר, לא נצליח להשאיר עובדים במערכת.

איתן סלע: יש הרבה מאוד עובדים שבגלל שאנחנו מאוד קמצנים בתשלומים, לא נשארים במערכת כי המערכת בחוץ, אפילו מערכת ציבורית, אפילו עיריות, מציעה הרבה יותר.

איתן סלע: יש עוד דבר שמשפיע עלינו וזה נושא של אם כבר נשארים עובדים, זה אומר תוספת של דרגות כל שנתיים וותק.

מוחמד ברכה: כאשר אתה מדבר על שכר ממוצע לעובדי בריאות, רווחה וסעד, שאלה הם העובדים שלכם, האם גם אצלכם עלה השכר בממוצע ב-33 אחוזים?

איתן סלע: לא.

אפרת כהן: זה משתנה מקהילה לקהילה.

מוחמד ברכה: אני רוצה להגיע למשהו.

איתן סלע: אנחנו מנסים להצמיד את העובדים הסוציאליים למשל לדירוג העובדים הסוציאליים.

מוחמד ברכה: בסדר, אבל האם השכר של העובדים שלכם השתנה פחות או יותר בהתאם לממוצע הקיים של עובדי בריאות וסעד?

איתן סלע: אנחנו מנסים.

מוחמד ברכה: האם חלה נגיד עלייה מתונה יותר של התעריפים, 20 אחוזים לעומת 33 אחוזים?

איתן סלע: אני חושב שעניתי.

מוחמד ברכה: האם זה בא על חשבון השירות שאתם נותנים?

איתן סלע: זה בא על חשבון דברים אחרים.

איתן סלע: זאת שמיכה שהיא לא מתארכת.

איתן סלע: או שהראש מחוץ לשמיכה או שהרגליים בחוץ ואי אפשר לכסות את הכל.

איתן סלע: כמובן שזה בא על חשבון משהו.

אבי ריכטר: על חשבון התפתחות או השקעה בתשתיות.

איתן סלע: אנחנו מעכבים השקעה, מעכבים פיתוח של מבנים, מעכבים החלפה של רהיטים.

אבי ריכטר: עלויות השכר הולכות וגדלות.

אבי ריכטר: זה חייב להיות ברור.

מוחמד ברכה: אם משווים את שנת 2000 לשנת 2009, והיום אתם אומרים שמרכיב השכר הוא 55 אחוזים, האם בשנת 2000 היה פחות?

אבי ריכטר: כן.

מוחמד ברכה: אנחנו נתייחס לעניין של הקיצוץ בסוף, אבל השאלה הגדולה היא האם מה שמוקצב מאפשר מתן שירות נכון ויעיל.

מוחמד ברכה: השאלה מופנית למשרד הרווחה בעיקר.

איריס פלורנטין: אני רוצה לומר משהו.

איריס פלורנטין: יכול להיות שצריך לעשות חיבור בין התוכן לתקציב.

איריס פלורנטין: אני חושבת שאם אנחנו ניכנס – ואני יודעת את הנתונים ואני לא אפרוס אותם כאן – ונבדוק את מה שכתוב בתעריף מול מה שאנשי הקהילות משקיעים, יכול להיות שהכסף היה מספיק.

איריס פלורנטין: יחד עם זאת, אני מוכרחה לומר שיש הרבה מאוד חריגות גם בשכר וגם בתנאים שנותנים לכל מיני פונקציות בקהילות, שלוקחות כסף.

איריס פלורנטין: אני חושבת שצריך לשים את המנגנון שקוף, צריך לדעת איך עושים את זה, את זה אני מקבלת, אבל מצד שני לבוא ולומר שזה חסר כאשר אני יודעת כמה חלק מאנשי המקצוע שמקבלים שכר שהוא לא יאה וכמה אנשי מקצוע לא מועסקים כשהם צריכים להיות מעוסקים, לא בגלל סיבות שאין כסף, אז הייתי חוזרת קצת אחורה ובודקת ועושה בדק בית לפני שהייתי מתלוננת.

איריס פלורנטין: זה צריך להיות כאן על השולחן מאוד ברור.

מוחמד ברכה: מה הסמכות שלכם להתערב במקרה שקורים דברים כאלה?

איריס פלורנטין: אנחנו יכולים להתערב ואנחנו מתערבים, אבל זה לא פשוט.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר זה באחריותכם, אם יש שכר או אם יש תקנים לא נחוצים.

איריס פלורנטין: זה נכנס לתהליך ארוך של לחצים לומר למסגרות להתחיל להעסיק את האנשים.

מוחמד ברכה: איריס, הכדור חוזר אליכם בסוף.

איריס פלורנטין: הוא חוזר אלינו בצורה שאנחנו צריכים לסגור את המסגרת למשל או לקצץ בתקציב.

מוחמד ברכה: בין לתקן לבין סגירה.

איריס פלורנטין: מה שאתה בעצם אומר לי, ויכול להיות שזה נכון לעשות, ואנחנו נמנענו מלעשות זאת כי צריך לראות את הצד החיובי של העניין, זה להיכנס לתוך מה שהם בעצם אומרים ולומר שקהילה איקס למשל, אני צריכה לגזור לכם 700 אלף שקלים עכשיו ולממש את הסעיף בהסכם שאומר שלא נתתם את מה שדרשתי, ולקחת את הכסף אחורה.

איריס פלורנטין: עושים את זה במשרד.

איריס פלורנטין: אני עוד לא עשיתי את זה.

איריס פלורנטין: תאמין לי שיש מספיק מקומות לעשות את זה.

איריס פלורנטין: אלה שני דיונים שאולי לא שייכים, אבל כדאי לדעת.

מוחמד ברכה: תעשו מה שצריך לעשות.

מוחמד ברכה: זה שאתם לא עושים את הדבר הנכון, זה לא אומר שהאחריות על מי שטעה אלא האחריות על מי שאמור לתקן.

איריס פלורנטין: אנחנו סובלנים לחריגות אבל כאשר באים בתלונות, אני חושבת שצריך לשים איזשהו איזון באמצע.

מוחמד ברכה: זאת לא צריכה להיות טענת קונטרה.

איריס פלורנטין: לא, זה לא.

חניתה פישר: אני רוצה להתייחס לדבריה של איריס מהיבט אחר.

חניתה פישר: אנחנו עכשיו בשלבי המכרז ובמכרז אתם דורשים איכות, ובצדק.

חניתה פישר: כלומר, יש לי אינטרס משותף אתך.

חניתה פישר: אתם דורשים איכות של עובדים, בעלי תואר מ.א.

חניתה פישר: ומעלה, עם ניסיון וכולי.

חניתה פישר: זה עולה כסף.

חניתה פישר: יש הבדל גדול אם אני לוקחת סטודנטית שסיימה השנה אוניברסיטה או לוקחת מישהו עם תואר שני עם ניסיון וקורסי התמכרויות וכולי והמשכורות הן בהתאם.

חניתה פישר: כלומר, גם כאן צריך להיות איזושהי התאמה בין הדרישות שלכם לאיכות של עובדים לבין מה שאני יכולה לשלם להם.

מוחמד ברכה: בכל זאת צריך לקלוט את אלה שמסיימים.

חניתה פישר: אין ספק אבל צריך להיות גם איזשהו איזון.

חניתה פישר: עדיין הדרישות של משרד הרווחה, אנחנו רואים את זה לפי הניקוד שהוא נתן, הן תואר שני עם ניסיון וכולי.

איריס פלורנטין: מקבלים ניקוד נוסף על עובדים שהגיעו עם תואר שני.

איריס פלורנטין: אין שום דרישה כזאת.

אפרת כהן: רציתי לומר מילה לגבי הקשר בין התקצוב והתעריף לסלי השירותים שגם הוא עולה בדרישות המכרז לכוח אדם או העדפות.

אפרת כהן: אני חושבת שקודם כל יש שוני מקהילה לקהילה בין המרכיבים השונים של ההוצאות השונות בתקציב של הקהילות כי מה לעשות, יש קהילה אחת שנמצאת במבנה שלה וקהילה אחרת שמשלמת שכירות עבור המבנה, והעדכונים של העלויות משתנים.

אפרת כהן: את זה אני מביאה כדוגמה, אבל אפשר לקחת כל מרכיב אחר בהוצאות ואני בטוחה שיהיה הבדל בעלויות.

אפרת כהן: יכול להיות שמהבחינה הזאת המנגנון שהציע איתן, אפשר לעשות אותו ולקחת בחשבון מה קורה בכל הקהילות ולעשות איזשהו משהו שהוא משקלל ויוכל לשקף, אם בכלל.

חנן פריצקי: יכול להיות שזה נכון אבל משרד הרווחה עובד עם אלפי מסגרות.

חנן פריצקי: כל שיטת התקצוב שלנו היא בשיטה של ממוצעים, שיטה שחותכת שירותים, אנחנו לא יכולים לתפור תעריף לכל מסגרת ומסגרת כי זה פשוט משהו שהוא בלתי אפשרי ובלתי ניתן ובלתי מתקבל על הדעת מהבחינה הזאת.

אפרת כהן: זה לא מה שאמרתי.

חנן פריצקי: את אמרת שצריך לבחון כל קהילה וקהילה.

חנן פריצקי: יש לנו מספר קהילות, יש לנו אלפי מסגרות לנכים, למפגרים, לילדים, אנחנו עובדים עם כולם ואנחנו יוצאים במכרזים.

חנן פריצקי: אנחנו יודעים שהתעריפים שלנו לא משופעים אבל מצד שני יש לנו נהירה גדולה למכרזים ואנחנו ידועים ככאלה שנותנים סלי שירותים סבירים פלוס ולא דברים שהם הרבה מעבר.

חנן פריצקי: אני מזכיר לכם שהיושב-ראש דיבר על השמיכה ואכן הכל שאלה של סדרי עדיפויות.

חנן פריצקי: יש לנו אלפי אנשים שמשוועים לשירותים שאנחנו צריכים לתת להם.

חנן פריצקי: כל הזמן אנחנו באיזו דילמה בין סלי השירותים ומה אנחנו נותנים.

חנן פריצקי: בקטע הזה אנחנו נותנים סלי שירותים שהם אחידים.

חנן פריצקי: לקהילה אחת יש מרכיב שכר דירה יותר גבוה, לקהילה שנייה העובדים טיפה יותר יקרים, לקהילה שלישית המיקום גורם לכך ששינוע המזון יותר יקר וכולי.

חנן פריצקי: בגדול, הדברים בסופו של דבר מתאזנים.

אפרת כהן: עדיין יש חלק מהמרכיבים בתוך סל השירותים שאני מניחה שהתעריף איכשהו מחובר אליו או מחושב על בסיסו פלוס תקנונים.

חנן פריצקי: לעולם זה יהיה אלא אם כן אנחנו פשוט נעשה קוסט פלוס ונבדוק כל מקום ומה ההוצאה שלו ונשלם לו אותה.

חנן פריצקי: לעולם זה יהיה בשיטה הקיימת אבל זאת שיטה שמקובלת בכל המקומות ובכל העולם.

אפרת כהן: בלי קשר להוצאה בפועל בקהילות.

אפרת כהן: עכשיו אני מדברת על סל השירותים כאשר יש בו כמה סעיפים שהם שעל פניו הם מאוד מנותקים מהמציאות, בנושא של השכר ובנושא של מזון, כאשר מדובר ב-600 שקלים לחודש למזון למטופל, כך שאנחנו מדברים על 20 שקלים ליום לאדם.

אפרת כהן: המספרים מדברים בעד עצמם.

אפרת כהן: ב-20 שקלים אתה קונה מנת פלאפל ושתייה אבל אנחנו צריכים לתת חמש ארוחות.

אפרת כהן: שנים עומדים על אותו מספר וזה זועק לשמים.

אפרת כהן: אתה לא יכול לתת בזה, אבל נותנים.

אפרת כהן: אי אפשר לעמוד במספר הזה.

אפרת כהן: נותנים ואז חורגים.

אפרת כהן: בזה חורגים, בשכר חורגים, עלות מעביד למדריך שעושה משמרות בשבתות ובחגים, זה פחות משכר מינימום.

אפרת כהן: מי יכול לעמוד בזה?

חנן פריצקי: יש בעיה לקבוע בסל את המרכיבים שהם משהו שהיה עוד לפני מספר שנים כאשר השורה האחרונה כל הזמן מתעדכנת והשורות בפנים לא מתעדכנות.

חנן פריצקי: זאת הבעיה אבל למרות זאת צוין כאן שהסל עלה ב-20 אחוזים ולכאורה צריך לתמחר.

חנן פריצקי: אנחנו כרגע באיזה מהלך מאוד גדול למחשב את כל השירותים האלה, כך שכל שורה ושורה תהיה יותר ברורה.

אפרת כהן: אין בעיה.

אפרת כהן: גם אם תיקח את אותו מדריך עם 5,000 שקלים עלות מעביד, עם ה-20 אחוזים, זה 6,000 שקלים עלות מעביד.

אפרת כהן: זה עדיין לא עומד.

אפרת כהן: אתה לא יכול לשלם את העלות של השעות הנוספות לפי חוק, שעות ערב, שעות לילה, שעות שבת, שעות חגים, אבל משלמים אותם, כולל ה-20 אחוזים.

איתן סלע: שעות לילה זה 150 אחוזים ושבתות זה 200 אחוזים.

חנן פריצקי: אנחנו לא נתנצח.

חנן פריצקי: אני אומר עוד פעם שמשרד הרווחה מפעיל שירותים בהיקף של כמעט 4 מיליארד שקלים.

חנן פריצקי: בגדול השוק מאוד מאוזן.

חנן פריצקי: אנחנו צריכים למצוא שירותים ואנחנו נותנים שירותים ברמה מאוד גבוהה.

חנן פריצקי: אני מזמין אותך לראות גם שירותים אחרים שניתנים בתחומים אחרים כאשר כולם עובדים באותם תעריפים ועל אותן עלויות של עובדים.

חנן פריצקי: לשמחתי הגדולה אני יכול לומר שהמשרד עומד בכבוד עם רמת השירותים שהוא נותן לאזרחים שלו וזה בכל קנה מידה וגם בתעריפים האלה.

איתן סלע: גם במשרד הבריאות נאמר לי שהם העלו תעריפים ולא הורידו אותם.

מוחמד ברכה: דני, אתה רוצה לומר משהו?

דני בודובסקי: אני לא יכול להתייחס להיבט הכלכלי הזה.

מוחמד ברכה: אנחנו נסכם את הדיון.

מוחמד ברכה: אני מתרשם, ואני חושב שמסכים לפחות לעניין הזה, שאין כאן התנגשות או סתירה בין האינטרס של הקהילות הטיפוליות לאינטרס של משרד הרווחה, כמובן למעט הדבר "הפעוט" וה"לא חשוב" שהוא התקציב.

מוחמד ברכה: בעצם כולם רוצים לתרום באותו כיוון.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש טעם לפגם, ואני מפנה את הדברים האלה למשרד הרווחה, בעצם העובדה שהשיתו את הקיצוץ בדמי ההבראה על אנשים שהם לא עובדי מדינה ואני חושב שיש מקום לבחון את הדברים האלה מחדש.

מוחמד ברכה: נקודה שנייה.

מוחמד ברכה: המנגנון, גם אם נקרא לו קשוח ואם נקרא לו גמיש, חשוב שהוא יהיה מנגנון מוגדר.

מוחמד ברכה: רשמנו לפנינו את מה שאמרתם ואני מקווה שאכן כך יהיה.

איתן סלע: גם שקוף.

מוחמד ברכה: נכון.

מוחמד ברכה: שקוף.

מוחמד ברכה: רשמנו את הדברים שאמרתם ואני חושב שזאת נקודה בכיוון הנכון.

מוחמד ברכה: הנקודה השלישית היא העניין של החריגות ואני מתכוון לחריגות בשני הכיוונים.

מוחמד ברכה: יש טענה על חריגות מצד משרד הרווחה לגבי כך שיש תקנים מיותרים או שיש אנשים שמקבלים שכר מופרז ולעומת זאת בקהילות יש כאלה שאומרים שהשכר שאתם מקדישים הוא פחות מהשכר הממוצע במשק.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לבחון את העניין הזה, כך שהשכר לא יהיה מופרז ושלא יהיו תקנים מיותרים, אלא שהכסף הזה, במקום שילך להחזקת משרות מיותרות, ילך לרווחת האנשים בקהילות הטיפוליות.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, לגבי שכר שהוא פחות מהשכר הממוצע במשק, גם זה לא הוגן וגם זאת עבירה על החוק.

מוחמד ברכה: הנקודה הרביעית היא הגדרת סל השירותים.

מוחמד ברכה: לא התרשמתי שעמדתם יותר מדיי על העניין הזה ולדעתי צריך לקיים דיאלוג - שיכול להתקיים בפני הוועדה, אם אתם רוצים – גם בקהילות וגם במשרד הרווחה וזאת כדי לאפשר סל שירותים שייתן טיפול יעיל לקטגוריות השונות של הטיפול.

מוחמד ברכה: הסוגיה שנגזרת מההשתתפות העצמית ואבטחת הכנסה שלוקחים זה מזה, אני חושב שזאת סוגיה שלא עלתה על השולחן אבל אני מבקש שתהיה התייחסות אליה.

מוחמד ברכה: זה דבר שלא מסתדר עם מתן שירות יעיל והוגן.

מוחמד ברכה: אלה הנקודות שאני מעלה לסיכום הישיבה.

מוחמד ברכה: אם יש חברים שרוצים להעיר משהו, בבקשה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.