ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 109, 2009-11-23 12:00

אופיר אקוניס: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה בהצעת חוק שידורי טלוויזיה (תיקוני חקיקה), התשס"ט-2009.

אופיר אקוניס: סיימנו את סעיף 11.

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: חוק ההתייעלות הכלכלית לשנים 2009-2010, כולו דן בתיקון לחוק הרשות השנייה ובו אושרו פסקאות (1) עד (11), כולל.

אתי בנדלר: התחיל הדיון בפסקה (12).

אופיר אקוניס: למעשה אישרנו את המעבר משיטת הזיכיונות לשיטת הרשיונות ב-1 בינואר 2012 וזה היה הפרק הראשון והחשוב של הרפורמה הזאת.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים עכשיו בפסקה (12).

אופיר אקוניס: אם נקבל במהלך הישיבה את סדר היום של ישיבת הנשיאות, נרצה לדעת האם היום עולה לקריאה ראשונה הצעת החוק של ערוץ 10.

אופיר אקוניס: זה פשוט חלק מתוך המכלול הזה של התקשורת הרב-ערוצית והטלוויזיה המסחרית וכדומה.

אופיר אקוניס: ההערות הן להקראה, למה שסוכם בישיבה הקודמת.

אתי בנדלר: אני מציעה שמר מסינג יחזור על עיקרי ההסבר לפסקה הזאת, לפסקה (12), הוספת סעיף 33א לחוק העיקרי.

אסי מסינג: כפי שציינתי בדיון הקודם, סעיף 33א, עניינו הכללים למתן רשיון לשידורי טלוויזיה.

אסי מסינג: מנויים כאן בפסקאות (1) עד (3) שורה של תנאים שיש לקיימם על מנת לקבל רשיון.

אסי מסינג: הצגתי אותם בדיון הקודם.

אסי מסינג: אלה תנאים שבעיקרם קיימים היום לפחות לגבי פסקה (1) לעניין השתתפות במכרז כמו תאגיד רשום בישראל, שהתאגיד לא הורשע בעבירה שיש עמה קלון, אינו סוכנות פרסום או סוכן מבצע ואינו תאגיד שמטרתו רכישת אמצעי פרסום.

אסי מסינג: בפסקה (2) יש התייחסות לעניין הפקדות הבטוחות בידי הרשות וכפי שצוין בדיון הקודם אנחנו הצענו להוסיף את המונח "ערבות כספית אוטונומית להבטחת מילוי ההוראות לפי חוק זה" וכן "ערבות או פיקדון להבטחת הוצאות של בעל רשיון להוציא לשם הפקת תוכניות סוגה עילית".

אופיר אקוניס: אז הייתה הודעתו של השר, אם אינני טועה, על הבחינה.

אופיר אקוניס: בשלב הזה נכנסה הודעתו של השר על הבחינה למה היא סוגה עילית.

לאה ורון: כן, אבל הנציגים של האוצר יבחנו את התוספת של הפקת סרטים ישראליים בקולנוע ובטלוויזיה.

לאה ורון: את זה התבקשתם לבדוק.

אופיר אקוניס: את נושא הסרטים הישראליים.

אופיר אקוניס: הנושא הזה עלה ואנחנו ביקשנו תשובה לעניין הזה.

אופיר אקוניס: תסביר מה בדיוק הייתה העצירה.

אסי מסינג: הפסקה הראשונה מדברת על ערבויות להבטחת מילוי הוראות לפי החוק, כללי המועצה ותנאי הרשיון.

אסי מסינג: נושא הקולנוע מופיע לפי כללי המועצה ולכן הערבויות הללו יכולות לאפשר אותו.

אסי מסינג: הפסקה השנייה, עניינה, הפקת תוכניות סוגה עילית שמוגדרות לפי התוספת השנייה לחוק הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: סגן היושב ראש, חבר הכנסת שאמה, יעדכן אותנו על המשך הדיון שלנו והאם תעלה לקריאה ראשונה הצעת חוק אחרת שעניינה הארכת הזיכיון של ישראל 10, לקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: זה גם מה שעולה לנשיאות.

אופיר אקוניס: אגב, זה כבר קיבל פטור?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: בדקנו את זה.

אופיר אקוניס: אני מעריך מה יקרה.

אופיר אקוניס: אני אפילו אהמר.

אופיר אקוניס: לא, אני לא אהמר.

נחמן שי: אל תהמר כי זה בלתי חוקי.

אסי מסינג: הערבות הנוספת מיועדת לצורך הבטחת ההפקות לפי התוספת השנייה שהיא מעוגנת בהוראות החוק ואנחנו לא חושבים שיש מקום לעשות עכשיו ערבות נפרדת.

אסי מסינג: בעצם הוספת "בין היתר" או "לכל הפחות", מה שהסכמנו בדיון, הרשות השנייה רשאית לבקש ערבות נוספת לעניין הקולנוע, אני לא בטוח שיש מקום לעשות את זה בחקיקה לגבי המחויבויות שאינן מופיעות במפורש בחקיקה.

אופיר אקוניס: דנה, לכם הייתה עמדה אחרת?

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: אם אפשר, אני רוצה להציע הצעה.

דנה נויפלד: דיבר אדוני על החוק של ערוץ 10 שיובא לדיון בוועדה, שם יש שינוי בתוספת השנייה.

דנה נויפלד: לכן אני מציעה לוועדה לשקול שהערבות המיוחדת הזאת תהיה להבטחת המחויבויות לפי התוספת השנייה.

אופיר אקוניס: שהיא?

אופיר אקוניס: תסבירי לנו.

דנה נויפלד: התוספת השנייה כרגע מפרטת גם את החובות לפי סוגה עילית, גם חדשות, והיא תורחב בהתאם להצעה של ערוץ 10 ככל שאתם תבקשו להרחיב אותה גם לעניין הקולנוע.

דנה נויפלד: לכן, ככל שהוועדה תחליט שזה יעוגן במסגרת התוספת השנייה בהתאם להצעה של חוק ערוץ 10, אז אפשר שאותה בטוחה תהיה.

אופיר אקוניס: הארכת הזיכיון לחברת ישראל 10, זה הנכון לומר.

אופיר אקוניס: זאת ההגדרה.

אתי בנדלר: כן.

אופיר אקוניס: בואו נדייק בדברים.

דנה נויפלד: כיוון שאנחנו נבוא ונדון בתוספת ובשינויים בתוספת לשנתיים-שלוש הבאות, אז אנחנו נוכל לראות מה הן אותן מחויבויות שם שיהיו בתוספת ויש שם התייחסות גם לקולנוע.

דנה נויפלד: לכן, ככל שהבטוחה מיוחדת תבטיח את המחויבויות לפי התוספת, מה שהוועדה תקבע בתוספת, זה מה שיובטח.

אופיר אקוניס: מאה אחוזים.

אופיר אקוניס: משרד התקשורת, אני רוצה לשמוע את עמדתכם בעניין הזה.

נחמן שי: אנחנו מדברים על סעיף 12(ב)(1)?

אופיר אקוניס: כן.

קריאה: אנחנו תומכים בעמדת משרד המשפטים.

דורון אבני: אם הבנתי נכון את עורך דין מסינג, הערבויות האלה הן בין היתר, כלומר, ייכנסו המלים בין היתר?

אסי מסינג: בדיון הקודם הוצע להוסיף את המלים "לכל הפחות".

אסי מסינג: "המבקש יפקיד בידי הרשות בטוחות לכל הפחות כמפורט להלן בהתאם לכללים שקבעה המועצה לפי סעיף 33ב(א)(2)".

קריאה: אני חושבת שדובר שם על "לרבות".

דורון אבני: נכון.

דורון אבני: בדיון הקודם דובר על "לרבות".

דורון אבני: אתם מבקשים לשנות את זה ל"לכל הפחות".

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם זה יהיה "לכל הפחות", אם מטבע הלשון בה נשתמש תהיה ברישא "לכל הפחות" או "לרבות" או מטבע לשון אחרת, כפי שנמצא בשלב הנוסח.

אתי בנדלר: הכוונה היא שהבטוחות לפי פסקה (2), כל הבטוחות, אלה בטוחות מינימום שתהיה חובה להפקידן בידי הרשות השנייה.

אתי בנדלר: לעניין הערבות הכספית האוטונומית או פיקדון לפי פסקה (ב) המוצעת, אני רוצה להבין את הצעתך, גברת נויפלד.

אתי בנדלר: את מציעה שזאת תהיה ערבות כספית אוטונומית או פיקדון להבטחת ההוצאות שעל בעל הרשיון להוציא לפי הוראות התוספת השנייה.

דנה נויפלד: נכון.

אתי בנדלר: פשוט למחוק את המתים "לשם הפקת תוכניות סוגה עילית".

אתי בנדלר: אז כל מה שייכלל בתוספת השנייה, לצורך זה, יהיה צריך להפקיד את הערבות הכספית או הפיקדון.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, תקריאי איך זה ייראה עכשיו.

דנה נויפלד: אני רק רוצה להדגיש שההצעה שלי יותר רחבה ממה שדובר.

דנה נויפלד: דורון, תקן אותי אם אני טועה.

דנה נויפלד: אנחנו דיברנו עכשיו על הוספה לכאן את הקולנוע, כאשר אני הורדתי את המלים והשארתי רק את התוספת השנייה.

דנה נויפלד: יש שם יותר מחויבויות מעבר לסוגה עילית וקולנוע.

דנה נויפלד: יש גם התחייבות לעניין החדשות וגם לעוד סוגי תוכניות נוספים, נכון?

דורון אבני: יש הצעה כוללת לשידורים.

דורון אבני: על פניו הרעיון נראה נכון, אבל צריך להתמודד איכשהו עם נושא החדשות.

דנה נויפלד: אפשר למעט את החדשות.

דורון אבני: אפשר למעט.

אתי בנדלר: אני מזכירה לכם שהכל כפוף לכללים שתקבע המועצה.

אתי בנדלר: "המבקש יפקיד בידי הרשות בטוחות כמפורט להלן בהתאם לכללים שקבעה המועצה".

אופיר אקוניס: לי אין התנגדות להוסיף "למעט".

דורון אבני: ייקבעו ערבויות לחדשות.

דורון אבני: כיום יש ערבויות ספציפיות לחדשות.

אופיר אקוניס: לכן אתה אומר למעט חדשות.

אתי בנדלר: לא, אסור לכתוב למעט חדשות.

דנה נויפלד: יש ערבות מיוחדת לעניין החדשות ולא זאת הייתה הכוונה כאן.

דנה נויפלד: אני נשאלתי בקשר להרחבה לעניין הקולנוע.

דנה נויפלד: ההצעה שלי הייתה, כדי לכסות את הקולנוע.

דנה נויפלד: אגב, כיוון שהתוספת יכולה להשתנות, יכול להיות שיהיו כללים אחרים בתוספת שנרצה להבטיח אותם.

דנה נויפלד: לכן אני חושבת שאולי עדיף להרחיב מאשר להמעיט.

דנה נויפלד: אם החשש לגבי החדשות יהיה שאם נמעיט כאן לא יהיו ערבויות, אנחנו יכולים למצוא דרך להבטיח את זה בנוסח.

דנה נויפלד: בכל מקרה, הכוונה שלי הייתה לכסות את ענייני התוכן ולא את ענייני חברת החדשות.

נחמן שי: אני ממשיך לא להבין.

נחמן שי: הרעיון שמונח ביסוד הסעיף הזה הוא להאריך או לא להאריך?

נחמן שי: להעביר את בעלי הזיכיונות למעמד או לא.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: גם לא.

דנה נויפלד: הוראות העברה מזיכיון לרשיון יגיעו אחר כך בהוראות המעבר.

דנה נויפלד: זאת הוראה כללית לכל מי שמבקש לקבל רשיון.

נחמן שי: בסעיף הזה נקבע ש"המועצה מצאה כי לא קיים וכולי", אז הוא לא יכול לעבור הלאה.

דנה נויפלד: נכון.

נחמן שי: הוא נעצר כאן.

נחמן שי: לכן יש כאן איזשהו מכשול מאוד גבוה, כך אני מרגיש, שהוא עשוי לפסול באופן טוטלי ודי בשרירות את דרכם של הזכיינים הקיימים לעולם הרשיונות.

נחמן שי: אולי רוצים לעשות את זה, אולי רוצים לפתוח את כל הקלפים מחדש.

אופיר אקוניס: מה אתה מציע?

נחמן שי: אני מציע לחפש נוסח יותר קל.

נחמן שי: אני מבין שבחוק התקשורת יש סעיף שנוגע למעבר בין זיכיונות לרשיונות של חברות כבלים ולווין.

נחמן שי: החוק הזה מוכר לכם?

נחמן שי: הוא יותר רך ויותר פשוט.

אתי בנדלר: אין לי כאן את חוק התקשורת.

נחמן שי: לא תסרב המועצה ליתן רשיון כללי לשידורי כבלים לבעל זיכיון או לחברה בעלת זיקה וכולי.

נחמן שי: יש כאן גישה יותר קלה.

נחמן שי: אני חושש שיש כאן פתח לאיזושהי גישה מאוד כוללנית ומאוד דורסנית.

נחמן שי: אני הרי בסוף רוצה שהעולם הזה ימשיך להתקיים ושלא ייעצר במפתיע.

נחמן שי: אני מחפש דרך לכך.

נחמן שי: אני רוצה להבין בידי מי נתון שיקול הדעת הסופי, האם זה בידי המחוקק, האם זה בידי המועצה, האם זה בידי השר.

נחמן שי: יש לי רושם שכאן הגישה היא מאוד כוללנית.

דנה נויפלד: ההוראה הזאת נכנסה בהתאם להמלצה של ועדת מרדכי, שם היה חשש בדיוק מהמצב בו זכיינים שהפרו יוכלו אחר כך לעבור בדילוגים קלילים ולקבל רשיון לנצח נצחים.

דנה נויפלד: זה היה חשש מאוד גדול שהיינו צריכים להתמודד אתו בוועדה.

דנה נויפלד: לכן נכנסה הוראה בנוסח כמו שהקראנו שלא תאפשר מתן פרס למי שהפר את הוראות הזיכיון.

דנה נויפלד: זאת הייתה התפיסה הכוללת שאומרת שבמעבר בין זיכיון לרשיון אנחנו ניתן רשיון רק למי שקיים את מלוא ההוראות של החוק.

נחמן שי: השאלה אם אתם רוצים להתחיל בקו אפס, זאת אומרת, אתם מתחילים עם אנשים שהם נקיים לגמרי, או שאת אומרת לזכיין מסוים שעכשיו מבקש להיות בעל רשיון שאת מוכנה לתת לו תקופת מעבר של שנה או שנתיים בה הוא יוכל להשלים דברים מסוימים אם הוא לא ביצע אותם קודם.

נחמן שי: למשל, האם זה אפשרי?

נחמן שי: תבינו, אנחנו הרי לא מדברים כאן על עולם בלתי מוגבל.

נחמן שי: מספר השחקנים כאן הוא ידוע והוא מוגבל.

נחמן שי: בואו נחשוב בהגיון איך לא לשפוך את המים עם התינוק.

אופיר אקוניס: אני מבין שיש כאן

אופיר אקוניס: הצעה אלטרנטיבית שאומרת שלא תסרב המועצה לתת רשיון לשידורי כבלים וכולי.

אופיר אקוניס: יש כאן נוסח שהוגש.

נחמן שי: מופיע בחוק התקשורת.

אופיר אקוניס: הנוסח הוגש לי ממש לפני כמה דקות.

אופיר אקוניס: אם יתקבל החוק הזה, אם לא תתוקן הגרסה, ויבוא מישהו ויבקש רשיון, נצטרך לקיים עוד תיקונים לחוק ולעשות זאת כל פעם.

אופיר אקוניס: כך אני מתרשם.

נחמן שי: אני אומר שאתה צריך לעשות את התיקון.

אופיר אקוניס: אני שואל את דנה האם אנחנו נצטרך שוב לכנס כינוסים ולקיים ישיבות מרתוניות.

דנה נויפלד: בהנחה שאנחנו מקיימים את מלוא הוראות החוק.

אופיר אקוניס: אומר חבר הכנסת שי שהמציאות מורכבת.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: המציאות מורכבת ואני מציע להעלות את זה כנושא לסדר היום כי זה נראה לי נושא מורכב.

אופיר אקוניס: לא, דיברתי בעניין הזה.

נחמן שי: גם זאת מציאות מורכבת.

אופיר אקוניס: נכון, אני מסכים.

אופיר אקוניס: אומרת לך נציגת משרד המשפטים, המדינה, יוצאת מנקודת הנחה שכולם עומדים במחויבויות שלהם.

דנה נויפלד: זה נכון מה שאמר היושב ראש ויותר מכך.

אופיר אקוניס: אני שואל את חבר הכנסת שי האם נקודת ההנחה שכל מי שעומד לבקש רשיון, לא עומד בתנאים.

נחמן שי: לא, גם את זה לא אמרתי.

נחמן שי: חייבת להיות איזושהי מידה של גמישות בגלל שהחיים לא עשויים יחידות כל כך מדויקות ודברים נמצאים תוך כדי עשייה.

נחמן שי: אנחנו הרי לא רוצים שבסוף יהיו לנו במקום זיכיונות רשיונות, אלא אנחנו רוצים שהחיים יימשכו והמעבר הזה משלב לשלב הוא לא פשוט.

נחמן שי: לכן אני אומר שאולי צריך להגדיר תקופת מעבר, לתת להם שנה או שנתיים כאשר הם יכולים להמשיך.

נחמן שי: אני לא אומר לוותר על התחייבויות.

אופיר אקוניס: נגיד ב-2012.

נחמן שי: שזאת לא תהיה סיבה למניעת הרשיונות.

נחמן שי: מכאן אין בכלל יציאה.

נחמן שי: אני אומר שזאת לא יכולה להיות סיבה למניעת הרשיונות.

נחמן שי: אחר כך נשב ונשבור את הראש.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: דנה, את רוצה להשיב על זה?

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: שני משפטים קצרים.

דנה נויפלד: הסעיף הזה הוא הסעיף הכללי.

דנה נויפלד: נכון שהוראות המעבר מפנות לסעיף הזה, אבל יכול להיות שהדיון שאדוני מבקש צריך להיעשות בהתייחס להוראות המעבר.

דנה נויפלד: הדבר השני הוא במישור העקרוני.

דנה נויפלד: המעבר משיטה של זיכיונות לרשיונות הוא מצב שטמונה בו הטבה מאוד גדולה לאותם זכייניות שעוברות לשדר על פי רשיון לתקופה בלתי מוגבלת.

דנה נויפלד: במצב שבו מוענקת הטבה כזאת, ראוי להקפיד הקפדה יתרה על קיום מחויבויות.

דנה נויפלד: זה כבר לא מעבר לתקופה זמנית ומוגבלת, זאת לא הארכה, אלא מדובר במצב מעבר משיטה לשיטה.

אסי מסינג: בהצעה המוצעת כבר עתה יש שנתיים בהן בעלי הזיכיונות הקיימים יכולים להיערך לקראת השלמת המחויבויות שלהם עד מועד המעבר.

נחמן שי: מעכשיו עד 2012.

אסי מסינג: נכון.

אסי מסינג: אפשר לדחות את מועד המעבר.

דנה נויפלד: אפשר לדחות את מועד המעבר עד שהם יסיימו את מלוא המחויבויות.

אופיר אקוניס: אנחנו נעשה רביזיה על ההצבעה שלנו משבוע שעבר.

אסף אמיר: אני בטוח שחבר הכנסת שי לא רוצה להעביר מסר שלא צריך לעמוד במחויבויות כי זה המסר שעולה מהדברים שנאמרים כאן.

אסף אמיר: אנחנו יודעים מה קורה עם ערוץ 10, אנחנו יודעים שהכנסת באה לקראת ערוץ 10 ומנסה לתפור למידותיו חליפה שאפשר יהיה להמשיך לקיים אותו.

אסף אמיר: עכשיו יש כאן חוק שמעביר אותם לאזור הרשיונות והזיכיונות ומוריד מעליהם המון מטלות.

אסף אמיר: נאמר שכדי להגיע לארץ המובטחת הזאת, אנא תעמדו בכל המחויבויות שלכם.

אסף אמיר: עכשיו אתה בא – ובעצם לא משנה מה כוונתך – וברגע שאתה אומר שנוריד את הדבר הזה, בואו לא נעשה את התנאי הזה, מראש אתה אומר לאנשים האלה שיבואו בעוד שנתיים לכנסת, נדבר על זה, אנחנו מכירים אתכם ואתם מכירים אותנו, נשנה את החוקים והכל יהיה בסדר.

נחמן שי: אל תשים דברים בפי.

אופיר אקוניס: לא, הוא לא שם דברים בפיך אלא הוא נתן את הפרשנות שלו לדברים שעלו כאן, וזה בסדר.

יוחנן צנגן: יש כאן בעייתיות גדולה מאוד, גם בגלל שאנחנו מתייחסים כאילו הנושא של הרשיונות הוא מתנה לזכיינים הקיימים אבל זה בכלל לא העניין.

יוחנן צנגן: נושא הרשיונות והמדיניות של משרד התקשורת לפתוח את השידור במדינת ישראל לכל מי שחושב שהוא רוצה ויכול לשדר, כולל הזכיינים הקיימים אם הם רוצים.

יוחנן צנגן: כל הדיון הזה הוא תחת הרושם כאילו הכל נעשה לטובת הזכיינים הקיימים ולא היא.

יוחנן צנגן: לנו יש זיכיון עד 2015, לא בוער לנו שום דבר, אם אתם רוצים, תעבירו לרשיונות ב-2016 והכל בסדר.

אופיר אקוניס: לא, אבל חברת רשת למשל לא חייבת לעבור ב-2012.

יוחנן צנגן: לא חייבת.

יוחנן צנגן: נכון.

יוחנן צנגן: לכן גם כל הדיון הזה הוא לא לטובת חברת רשת.

יוחנן צנגן: נקודה שנייה.

יוחנן צנגן: כל הנושא של עמידה בהתחייבויות הוא נושא סובייקטיבי.

יוחנן צנגן: .

יוחנן צנגן: אין דבר כזה אובייקטיבית לעמוד בכל ההתחייבויות מכיוון שבני אדם ברשות השנייה ובני אדם אצל הזכיינים בודקים אחד את השני ויכולים גם להתווכח, ויש מקום לפרשנויות לכאן ולכאן.

יוחנן צנגן: אפילו אם בסעיף הכי קטן בעולם יחליט מי שיחליט ברשות השנייה שרשת לא עמדה בהתחייבות, תמיד יהיה מי שיבוא ויטען שרשת לא עמדה בהתחייבות למשל לתרגם איזשהו סרט לרוסית, ולכן היא לא יכולה לקבל רשיון.

יוחנן צנגן: יש כאן אבסורד.

יוחנן צנגן: הדברים האלה מגיעים עד כדי אבסורד ואני חושב שאנחנו מעקרים גם את הכוח ממועצת הרשות השנייה שיש לה כוח לעניין הזה.

יוחנן צנגן: העובדה הכי חזקה לעניין הזה היא שמכיוון שלמועצת הרשות השנייה לא הייתה שם סמכות בהארכת הזיכיון של ערוץ 10, כל הכנסת כמרקחה כבר חצי שנה רק בגלל העניין הזה.

יוחנן צנגן: אם הייתה למועצת הרשות השנייה הסמכות הזאת, העניין הזה כבר היה מזמן מאחורינו.

אופיר אקוניס: קודם כל, אנחנו מתקרבים לשנה וזאת גם הממשלה ולא רק הכנסת.

אופיר אקוניס: זה רק למען הדיוק ההיסטורי.

אופיר אקוניס: אנחנו מתקרבים לשנה של עיסוק בדבר הזה, אלה שתי כנסות וגם הממשלה כבר נתנה את דעתה לעניין.

אתי בנדלר: מר צנגן, השאלה מה המסקנות העולות מכך.

אתי בנדלר: האם צריכים להתיר את הכל?

יוחנן צנגן: ממש לא להתיר את הכל.

אתי בנדלר: או לקבוע כללי משחק.

יוחנן צנגן: אני חושב שצריך להתחשב במציאות ולא לקבוע דברים שאחר כך צריך לכנס את הכנסת עוד פעם לעשרות דיונים כדי לשנות אותם.

אופיר אקוניס: מה אתה מציע?

יוחנן צנגן: להסמיך את מועצת הרשות השנייה להחליט בעניין הזה, כולל אם יש דברים שאחד הזכיינים לא עמד בהם, לאפשר לו פריסה של ההתחייבויות האלה קדימה, לתקופה הגיונית, סבירה, מוגבלת, מוגדרת, ובלבד שלא ישתמשו בסעיף הזה כאיזשהו נשק כנגד הזכיינים.

אופיר אקוניס: כלומר, יוצאים מנקודת הנחה שלא יעמדו במחויבויות.

אופיר אקוניס: זה בעצם מה שאני מבין כאן.

אופיר אקוניס: זה הרושם שאני מקבל כאן, שבעצם באים ואומרים שלא יעמדו בזה ולכן או שתשנו את החוק כבר עכשיו ובעצם תתירו לנו לא לעמוד במחויבויות, או שבשנת 2012 תשנו את החוק כפי שקורה עכשיו בנושא ישראל 10.

אופיר אקוניס: זה בעצם הטיעון הזה בלשון מאוד עדינה, אם אני מבין נכון.

אבי ניר: מפליא אותי לשמוע את הדברים האלה.

אבי ניר: זה מפליא אותי קודם כל לאור תקדים שיש במעבר של הכבלים וזה אפילו סוג של היתממות.

אבי ניר: יש מאות ואלפי כללים שאנחנו צריכים לעמוד בהם.

אבי ניר: האם כל כלל כזה מונע מעבר מזיכיון לרשיון?

אבי ניר: האם זה מה שהמדינה רוצה?

אבי ניר: אני חושב שאפילו בבתי ספר, למיטב זיכרוני, ובאוניברסיטאות יש מועד ב', אפילו לאסירים יש דרכים לתקן את דרכם אבל כנראה לא כאן.

אבי ניר: אפילו נהגים שכשלו, יש טסט חוזר ויש קנסות, אבל כאן כנראה יש החלטה בינארית ואין בלתה.

אבי ניר: אם היינו בעולם פשוט בו מדובר בכלל אחד, ונעמוד בו או לא נעמוד בו, העולם היה מאוד פשוט.

אבי ניר: בעולם שיש בו באמת כמות אדירה של כללים, אני חושב שהדבר הנכון ללכת על התקדים שכבר היה, שהתקדים הבין את העולם הזה, ולא להגיע למצב בו נמצא ערוץ 10 אלא לטפל.

אבי ניר: אם אני מבין נכון את כוונת הרפורמה, הכוונה היא להרחיב מעבר ליום שבו אנחנו נמצאים ולהבין איך מתנהל השוק הזה ולטפל בו בצורה מספיק גמישה, אבל שתאפשר לזכיינים לעמוד במחויבויות שלהם.

אופיר אקוניס: ליועצת המשפטית יש הערה בעניין.

אופיר אקוניס: יש לה סוג של פתרון שתכף נשמע אותו.

אופיר אקוניס: קודם נשמע את חבר הכנסת אורון, אבל לפני כן נשמע את העדכון שביקשנו מסגן יושב ראש הכנסת לגבי הצעת החוק.

כרמל שאמה-הכהן: ההחלטה שהתקבלה בנשיאות הכנסת, שהצעת החוק הממשלתית תעלה היום כהצעת חוק ממשלתית ובהתאם להחלטת היועצת המשפטית של הוועדה היה ויוחלט שההצעה הפרטית וההצעה הממשלתית דומות בעיקרן, הן יוצמדו עוד היום, אבל זה כפוף להחלטה.

אופיר אקוניס: אם זה כך, ובהנחה שהיום תהיה קריאה ראשונה, יכול להיות שנזמן ישיבה בהמשך השבוע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאמה אמר, ובצדק, שהוא מעביר את זה לחוות דעתה של היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה.

קריאה: השאלה אם נוכל להתייחס לחוות דעתו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שאמה, אני מודה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לחכות לתוצאות ההצבעה ואז גבירתי אמורה להודיע על קיומה של ישיבה שמכינה את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית, בהנחה שהיא תעבור בקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: סיימנו את הדיון בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך על העדכון.

אבי ניר: אני רוצה להצטרף לדבריו של יוחנן צנגן.

אבי ניר: אני חושב שאנחנו מקבלים כאן הרגשה שאנחנו צריכים להיענש, אבל אנחנו לא צריכים להיענש.

אבי ניר: אני חושב שהרפורמה צריכה לקחת בחשבון את המורכבות של שוק התקשורת והיא צריכה להניח מצב בו יש תמריץ לזכיינים הקיימים לעמוד במחויבויות שלהם ולא לייצר מצב שנותן שיקול דעת ומייצר באמת מצב בלתי אפשרי בו אין שום דרך לטפל בדברים ולהגיע למצב אליו המחוקק התכוון.

חיים אורון: אני לא יודע איך זה בדיוק בבתי הסוהר אבל אני כן יודע איך זה בבתי הספר.

חיים אורון: אני מעריך שספר חוקים שיש בו רק גזר דין מוות, לא מתכוונים לבצע שום דבר.

חיים אורון: בלי להתייחס לשאלה לטובת מי זה עובד, אני חושב שאפשר לעשות דרגות בחודש של ההתחייבויות ובהתאמה דרגות בחודש של הסנקציות.

חיים אורון: זאת אולי טיפה יותר עבודה.

חיים אורון: יבואו ויאמרו שהפרה של ההתחייבויות האלה והאלה, משמעותן ביטול הזיכיון, הפרה של ההתחייבויות האלה והאלה, משמעותן קנס.

חיים אורון: בחיים בכלל מערכת מורכבת מהסוג הזה, אני לא מאמין שאפשר או או.

חיים אורון: אני רוצה לתת הרבה כוח לרגולטור, אבל מה שיוצא מחוקים מהסוג הזה, שאת הרגולטור מחליף הלוביסט ואת הלוביסט מחליף הלחץ ובסוף מקבלים הצעת חוק שמשנה חוק קודם, שזאת המתכונת הכי גרועה.

חיים אורון: לכן אני חושב שיותר טוב להיות גמישים בחקיקה הראשית ולתת מדרגות.

חיים אורון: אני לא במצב היום להציע את המדרגות האלה, אבל אני חושב שלא יהיה קשה למשרד המשפטים לומר שיש כאן בכל זאת דרגות שונות של התחייבויות ולא כולן אותו הדבר.

חיים אורון: למשל, אני מבין שההתחייבויות שקשורות בהפקה עצמית – אני לא אומר את זה מהפה אל החוץ – והעמידה בדברים הללו צריכות להיות בקטגוריה של ההתחייבויות ברמה הגבוהה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון מציע מדרג מסוים.

אופיר אקוניס: מציע פעימות.

חיים אורון: אני לא חושב שמה שאני מציע הוא פחות מהדברים החשובים אלא הוא יותר מהדברים החשובים.

אסף אמיר: מה שקורה הוא שבעצם המועצה יכולה לראות אם הפרו או לא הפרו.

אסף אמיר: המועצה עד היום מאוד הלכה לקראתם.

חיים אורון: אני עוד לא אמרתי אם זאת המועצה או מישהו אחר.

אסף אמיר: אבל יש מועצה, יש רשות שנייה, המועצה עד היום הלכה לקראת הזכיינים בכל הדרך, עד כדי כך שהיא מבקשת שוב ושוב שהכנסת תשנה את החוקים כדי להקל.

אסף אמיר: כאן כתוב שהמועצה תחליט, ואנחנו אומרים לא.

אסף אמיר: הכנסת כבר תוריד את המחויבויות ואז המועצה תחליט על התרגום.

חיים אורון: יש כאן אי הבנה.

חיים אורון: אני לא רוצה שתהיה כאן אי הבנה.

חיים אורון: אני לא מדבר על הורדת ההתחייבויות אלא אני מדבר על רמת התחייבויות כזאת שצריך לנסח אותן ובהן יש אמירה מוחלטת.

חיים אורון: יש התחייבויות אחרות שלגביהן יש שסל עונשים אחר.

אופיר אקוניס: מדרג.

מנשה סמירה: שתיים-שלוש הערות לדברים.

מנשה סמירה: הדברים שעולים כאן עוסקים בסוגיית הרגולציה ואני חושב שצריך להיזהר כאן מלשפוך את התינוק עם המים.

מנשה סמירה: ראשית, לסוגייה שעומדת על הפרק יש מענה גם בחוק הקיים ואני מניח שהוא יועתק לחוק החדש.

מנשה סמירה: יש סעיף שאומר ש"לא תובא בחשבון הפרה זניחה של תנאי או מחויבות".

מנשה סמירה: קרי, המחוקק נתן את דעתו על העניין ולמועצת הרשות השנייה יש את שיקול הדעת על זוטי הזוטות, על הדברים הזניחים.

אתי בנדלר: זה מה שרציתי להציע.

מנשה סמירה: אני בטוח שעורכת הדין בנדר תרחיב בעניין.

מנשה סמירה: ברשותכם, הראיה שההתייחסות שלנו לסוגיית ישראל 10 לא עסקה בזוטי זוטות אלא עסקה בנדבכים המרכזיים.

מנשה סמירה: כאשר תיארנו בפני הפורום הזה את הפערים, עסקנו בנושאים המרכזיים ולא הבאנו אותם לדין תורה בשל אותן זוטי זוטות שכאן מעלים ועליהן בונים תיאוריה שלמה.

מנשה סמירה: הנקודה השנייה שאני מבקש לומר כאן, בהקשר של רגולציה, שהיה והיום הכנסת או המחוקק יצביע על דברים חשובים יותר או חשובים פחות ונסמן או נלך בכיוון אותו הציע חבר הכנסת שי, ברור לך, אפילו שכוונתם היא טובה מאוד, וחזקה על כולנו שכולם רוצים לעשות הכי טוב שאפשר, אבל יש אילוצים.

מנשה סמירה: זה יביא אותנו למצב שמרגע זה ועד המעבר לרשיונות יהיו דברים שלא ייעשו וכן ייעשו.

מנשה סמירה: לכן לא כך הוא הדבר ואני לא חושב שהמסר הזה צריך לצאת מהבית הזה, ובוודאי לא בעניין כזה חשוב לכלל המערכת.

מנשה סמירה: צריך ללכת בקו הזה שאומר שצריך לקיים.

מנשה סמירה: יש להם את החלופה להמשיך בזיכיון, מי שלא ירצה.

מנשה סמירה: אנחנו עוסקים עכשיו רק בתקופת המעבר ורק לגבי הזכיינים הקיימים.

מנשה סמירה: מי שירצה ולא ימצא חן בעיניו והוא לא עמד, לא הספיק, לא תכנן את זמנו עד מועד המעבר, דרך אגב, בדיון שעבר לשנת המעבר התפתיתי לא להציע את 2013 על מנת לאפשר להם מספיק זמן כדי לעמוד במחויבויות.

אופיר אקוניס: חבל, זאת הייתה אמירה מאוד חשובה.

מנשה סמירה: זה לא מאוחר.

מנשה סמירה: לא מדובר ברביזיה, אבל יש לכם עוד סעיף שדן בלוח הזמנים.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: טוב שהעלית את האופציה הזאת.

אופיר אקוניס: אני חושב שזאת אמירה מז'ורית ולא מינורית.

אופיר אקוניס: אם מסיקים כאן איזה שהן מסקנות כלשהן שלא יעמדו במחויבויות, נחכה עוד שנה ואז יעמדו במחויבויות.

מנשה סמירה: התכוננתי לשאלה.

מנשה סמירה: יש לי עוד סעיף שייתן מענה גם לזה.

מנשה סמירה: אפשר גם לגבי 2012, ואני אומר גם למה.

מנשה סמירה: החל מספטמבר 2009 שינינו את שיטת הרגולציה, שינוי כללי, עם מיקוד.

מנשה סמירה: בשנת 2009 נעשו שינויים בכללי הרגולציה, מערך שנקרא מיקוד הרגולציה שהוחל מראשית 2009 והוא יחול מעתה ועד קץ תקופת הזיכיון.

מנשה סמירה: הדבר הזה מאפשר לזכיינים היערכות נכונה ונבונה לעמוד במחויבויות עד 2012, יותר בטוח 2013, אבל גם עד 2012 אפשר בהחלט לעמוד בכך.

מנשה סמירה: לכן, עם זוטי הזוטות, או איך שנקרא לזה, הפרה זניחה שקיימת, ועם האופציה שהם יכולים להמשיך בזיכיון, עם העניין הזה שמרגע זה ואילך הם צריכים להיערך כי יש שנתיים, ואחרון, שלא נעביר מסר שאפשר להחליט על כך שחלק מהדברים לא מבצעים – לאן נגיע?

מנשה סמירה: הערה קצרה לדברים שאמר יוחנן צנגן לגבי איך הרגולטור מחליט בהתאם לחוק שהעניק לו על פי אמות מידה מקצועיות, כללים וכן הלאה, והחלטתו מחייבת.

מנשה סמירה: זאת אומרת, יכולים אחרים לא להיות שבעי רצון.

מנשה סמירה: דומה הדבר לצערי הרב, כמו אותו שופט כדורגל שמאשר גול שהובקע ביד ואני מקווה שהרגולטור לא עושה דברים כאלה.

נחמן שי: זאת דוגמה לא טובה.

נחמן שי: היא לא מייצגת.

מנשה סמירה: אנחנו לא חסינים.

מנשה סמירה: אתה יודע שמנכ"לים עומדים גם לביקורת ואפשר גם להחליף אותם אם הם לא בסדר וזה בסדר גמור, אבל הם עובדים על פי אמות מידה והחלטתם מחייבת כי אחרת אין דין ואין דיין.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הבהרת את הנקודה.

אופיר אקוניס: אני מעביר את רשות הדיבור ליועצת המשפטית.

אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב שסעיף 33א המוצע, בו אנחנו דנים עכשיו, דן בתנאים למתן רשיון מרגע שניתן יהיה לתת בכלל רשיון לשידורי טלוויזיה ואילך.

אתי בנדלר: זאת אומרת, הסעיף הזה, יהיו לו חיים לא רק בשנת 2012 ובשנת 2015 אלא גם בשנת 2033, אם מישהו מהנוכחים עדיין ישב כאן.

אתי בנדלר: הסעיף הזה קובע איזה תנאים צריכים להתקיים אצל מבקש רשיון כדי שהמועצה תהיה רשאית להעניק לו רשיון כמבוקש, רשיון לשידורים.

אתי בנדלר: זה חל למשל גם על מי שהיה בעל רשיון לראשונה בשנת 2023, אם אתם רוצים, שחקן חדש לגמרי שנכנס לנבחרת המשדרים, ולצורך העניין הוא הפר התחייבויות והוא מחליט להפסיק לשדר ולבוא באותה כסות או בכסות אחרת של אותם בעלי מניות או קרובים להם או בעלי עניין בהם ולבקש רשיון חדש.

אתי בנדלר: דהיינו, השאלה היא אם הכנסת רוצה לאפשר למפירים לקבל רשיונות חדשים.

אתי בנדלר: מדובר כאן שוב – אני מזכירה – על מי שמבקש רשיון לשידורים.

אתי בנדלר: בין היתר, הסעיף הזה גם מתייחס כמובן למי שהיה בעל זיכיון קודם או בעל רשיון קודם, ואומרים שאם הוא או בעל עניין בו הפר את הוראות החוק, הוא לא יוכל לבוא ולומר סטופ, אני מתנער ממה שהיה קודם ומבקש רשיון חדש, אלא אומרים לו שהוא יוכל לקבל את הרשיון אם באמת הוא מילא את ההוראות לפי החוק בתקופה בה הוא היה בעל זיכיון או בעל רשיון.

אתי בנדלר: לעניין הזה, יש אפשרות להיאחז בהוראה אחרת בחוק שהזכיר מר סמירה, הוראה שנוספה לחוק בתיקון שנעשה בשנת 2003.

אופיר אקוניס: את מתכוונת לזוטי זוטות?

אתי בנדלר: בדיוק.

אתי בנדלר: זה אותו תיקון חוק שנתן הקלות שונות.

אתי בנדלר: אחד מתיקוני החוק שנעשו כדי לתת הקלות שונות לערוץ 10.

אתי בנדלר: בסעיף 59א לחוק נאמר שאם ערוץ 10 או בעל הזיכיון בערוץ 10 יקיים מחויבויות בתקופה של שלושה-ארבעה חודשים, יראו אותו כאילו הוא קיים שנתיים, וגם לצורך קיום המחויבויות באותה תקופה קצרה נאמר בסעיף קטן (ב) ש"לעניין סעיף קטן (א) לא תובא בחשבון הפרה זניחה של תנאי או מחויבות".

אתי בנדלר: זה הסעיף אליו התייחס מר סמירה.

קריאה: לצורך מה?

אופיר אקוניס: לצורך ההמשך.

אתי בנדלר: לצורך ההוראה שאומרת שאם הפרת תנאים, לא תוכל להאריך.

אופיר אקוניס: אני אשאל אותך שאלה גבירתי היועצת המשפטית לגבי סעיף 59א.

אופיר אקוניס: נאמר על ידי טלי לגבי בעל זיכיון בערוץ השלישי.

אתי בנדלר: לא.

אופיר אקוניס: גם אם נוסיף את זה, זה לא יבוא לידי ביטוי ברשת ובקשת.

אתי בנדלר: רגע.

אתי בנדלר: מה שאני מנסה לומר הוא שהחוק כבר נתן את דעתו בעבר לשאלה מה קורה כאשר יש הפרה זניחה, האם נראה דין הפרה זניחה כדין הפרה משמעותית.

אתי בנדלר: אפשר להשתמש בהוראה מהסוג הזה ולשתול אותה כאן לענייננו ולומר בפירוש ולהוסיף בסעיף 33א המוצע.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה פתרון סביר.

אופיר אקוניס: מוחקים את המלים "הערוץ השלישי".

אופיר אקוניס: נכון?

אתי בנדלר: אני לא מוחקת שום דבר.

אתי בנדלר: אני מוסיפה כאן ואומרת שלעניין הוראות סעיף (ב1) לא יראו הפרה זניחה או לא תובא בחשבון הפרה זניחה.

אתי בנדלר: זאת הצעתי.

אתי בנדלר: מצד אחד אתה לא נותן על ידי כך עידוד למפירים לקבל רשיון ומצד שני אתה לא לוקח בחשבון הפרה זניחה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, זה נראה לך?

אופיר אקוניס: האם היועצת המשפטית סיימה את הבהרתה?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: זאת הצעתי.

אופיר אקוניס: יש כאן רציונל סביר.

אופיר אקוניס: יכול להיות שלא לטעמכם, אבל הוא סביר.

נחמן שי: חבר הכנסת אורון אומר שיש הגדרה להפרה זניחה.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, מה שלי מפריע בסעיף הזה, כפי שאני מבין אותו, שהיה ובעל זיכיון היום לא עמד בהתחייבות כלשהי, אזי הוא לא יכול לעבור למצב של בעל רשיון.

כרמל שאמה-הכהן: לא משנה העובדה האם הוא השלים את המחויבות, תיקן את המעוות, או לא.

אתי בנדלר: לא, ברגע שהוא השלים או תיקן, לא רואים אותו כמי שהפר.

כרמל שאמה-הכהן: איך זה כתוב בניסוח?

כרמל שאמה-הכהן: אני קורא את הנוסח, היועצת המשפטית, ולא מדובר על כך שהיה והסדיר את המצב, הוא פטור.

כרמל שאמה-הכהן: החוק מדבר על כך שברגע שהפר, אין לו כבר יכולת תיקון.

אתי בנדלר: אם יש כאן חשש וזו הפרשנות שמאן דהוא ייתן, אנחנו נאמר שלא קיים ולא תיקן את ההפרה.

אתי בנדלר: זה ברור מאליו.

אתי בנדלר: אם מישהו ייתן פרשנות שאם הוא תיקן רואים אותו כמי שלא קיים, זאת פרשנות בלתי סבירה בעליל.

חיים אורון: זה לא מהלך אוטומטי.

חיים אורון: המועצה מצאה כי לא קיים.

חיים אורון: זאת אומרת, זה לא המחשב מוציא.

אתי בנדלר: הוא קיים.

אתי בנדלר: הוא קיים את זה באיחור, אבל הוא קיים.

אתי בנדלר: אין בעיה עם זה.

אתי בנדלר: לדעתי אין צורך להבהיר.

אופיר אקוניס: דנה, רצית להתייחס להערתו של חבר הכנסת שאמה.

דנה נויפלד: אני חושבת שההצעה של מנשה סמירה ושל היועצת המשפטית יכולה לתת מענה .

דנה נויפלד: ככל שמדובר בהפרה זניחה, בוודאי זאת לא הייתה הכוונה שלא להאריך או לאפשר בגלל זה מעבר לרשיון.

דנה נויפלד: ככל שמדובר בהפרה שהיא הפר הזניחה.

אופיר אקוניס: כלומר, המטרה של המדינה היא לא למנוע מעבר מזיכיון לרשיון אלא ההפך, רוצים את הדבר אבל מכנסים את הדברים.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה דבר הגיוני.

אופיר אקוניס: זה אפילו לא משהו פוליטי.

יוסי ורשבסקי: ברשותך, אני רוצה לחזור להצעה של מר סמירה לגבי המעבר לרשיונות ב-2013.

יוסי ורשבסקי: לגבי התאריך.

מנשה סמירה: זאת לא הצעה.

יוסי ורשבסקי: אני לא פוסל.

אופיר אקוניס: ברגע זה הצבענו על שנת 2012.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להעלות כאן דבר חשוב שאני חושב שוועדת מרדכי דיברה עליו, ולנו, לשלושת הזכייניות, הוא מאוד חשוב.

יוסי ורשבסקי: מדובר כאן על דמי זיכיון ועל דמי תמלוגים.

יוסי ורשבסקי: להשוות את הסיפור לכבלים וללוויין.

יוסי ורשבסקי: זכיינית ערוץ 2, שתי זכייניות ערוץ 2, וזכייניות ערוץ 10, משלמות בערך 50 מיליון שקלים או 40 מיליון שקלים לשנה דמי זיכיון על מנת להחזיק את המנגנון של הרשות השנייה.

יוסי ורשבסקי: לא כל אחת אלא ביחד, 20 ו-20.

יוסי ורשבסקי: אני מקווה שזה יהיה 20 ו-20 בשנת 2009.

נחמן שי: למה אתה מעלה את זה כאן?

יוסי ורשבסקי: כי יש כאן משמעות לעניין של הרשיונות.

אופיר אקוניס: לזמן.

אופיר אקוניס: לשנה.

יוסי ורשבסקי: לזמן של הרשיונות.

יוסי ורשבסקי: אני מבקש, אני לא יודע אם אפשר לעשות את זה כאן, אבל אני חושב שהוועדה צריכה לתת את תשומת לבה לעניין שבחוק הרשיונות מדובר על כך שאין דמי זיכיון והתמלוגים בשלב מסוים יורדים לאפס.

יוסי ורשבסקי: אני חושב – ויעידו כאן

יוסי ורשבסקי: חבריי – שעל הנושא הזה של דמי הזיכיון ודמי התמלוגים, אתם צריכים לתת עליו את הדעת.

יוסי ורשבסקי: זה דבר שלא קיים אצל המתחרים שלנו בכבלים ובלווין.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שאני מדבר גם בשם רשת וקשת.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שאנחנו צריכים לדבר על זה ולהתוות את זה מיידית.

קריאה: רק לתקן.

קריאה: אנחנו משלמים תמלוגים, אחוז וחצי השנה, 25 מיליון שקלים.

יוסי ורשבסקי: פחות מארבעה אחוזים.

אופיר אקוניס: זה נכון.

קריאה: אני מאחלת לך שתגיע לזה ואני ארד לאפס.

יוחנן צנגן: אני חושב שההצעה של היועצת המשפטית היא ראויה ומכובדת אבל היא לא מספיקה.

יוחנן צנגן: אני רוצה להמחיש לכם.

יוחנן צנגן: שלחת את חבר הכנסת שאמה לברר בנשיאות.

אופיר אקוניס: לא, לא שלחתי אותו, הוא חבר נשיאות.

אופיר אקוניס: הוא משתתף בנשיאות הכנסת בתוקף תפקידו כסגן היושב ראש.

אופיר אקוניס: השתמשתי בשירותיו, אם זה בסדר.

קריאה: הכל כדי לחוקק או לשנות חוק שמאפשר להאריך זיכיון לערוץ 10, ובצדק, משום שרמת ההתחייבויות שערוץ 10 עמד בפניה היא הייתה כזו שהוא לא יכול היה להשלים אותה, כי אחרת לא היו הולכים לחקיקה הזאת ולא היו נותנים מתנות.

קריאה: אני לא חושב שמישהו רוצה לתת מתנות לערוץ 10 והעובדה היא שממשלת ישראל והכנסת, וועדת הכלכלה, מתגייסים כדי לתקן איזשהו עוול שנובע מניסוח בחוק שלא מאפשר למועצת הרשות השנייה לפרוס את ההתחייבויות האלה ועל בסיסן להאריך את הזיכיון לערוץ 10.

קריאה: עכשיו אנחנו עומדים בדיוק בפני אותו מצב.

קריאה: אנחנו יוצרים את אותו תסריט עתידי אפשרי, כן או לא, אני לא יודע ואף אחד לא רוצה להיות בו, אף אחד גם לא מבטיח שהחוק הזה יתוקן בעתיד, אבל אנחנו יוצרים את אותו תסריט עתידי אפשרי שבו בגלל ויכוח על התחייבויות, בגלל משבר כלכלי, בגלל דברים שאנחנו לא יודעים לצפות אותם היום, ייווצר מצב שלא ניתן יהיה לפי החוק לתת רשיון לבעל זיכיון למרות שכולם מאוד רוצים לתת לו.

קריאה: כולם מאוד רוצים להאריך את הזיכיון של ערוץ 10 אבל אי אפשר כי צריך לשנות את החוק.

קריאה: אותו מצב ייווצר גם בנקודה הזאת ולכן אני מציע לחשוב, לחזור ולשקול את העניין.

אופיר אקוניס: יש לך איזו הצעה?

יוחנן צנגן: אנחנו הצענו נוסח.

אופיר אקוניס: אתה מצטרף להצעה שהונחה.

אופיר אקוניס: שידורי רשת מצטרפת להצעה?

אופיר אקוניס: אני שואל ולא בכדי אני שואל שאלות.

יוחנן צנגן: בסדר, אנחנו מצטרפים.

נחמן שי: אני חושב שהאינטרס המשותף של כל האנשים שיושבים כאן הוא לראות ששידורי טלוויזיה מסחריים יתקיימו במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח.

נחמן שי: לפעמים בתוך הדיון יש כאלה שזורקים קריאות ביניים ואתה חושב שרק הם רוצים או רק אחרים רוצים אבל צריך לנהל את זה מאוד בזהירות.

נחמן שי: אני אומר את זה כל הזמן לעצמי, להיזהר שלא מרוב רצון לראות עוד תוכנית אחת, נישאר בלי תוכניות.

נחמן שי: צריך לחשוב כל הזמן על איזושהי דרך שתדע לפשר בין הצרכים האלה ואל תראו את העולם בצבעים שחורים ולבנים.

נחמן שי: חייבים לאפשר את המעבר הזה שייעשה בצורה הדרגתית ושלא יישברו כמה כלים בדרך כי אי אפשר יהיה לשקם אותם.

נחמן שי: אני חושב שצריך ליצור כאן איזשהו מסדרון של שנה-שנתיים, אני לא יודע כמה, שיאפשר לתרגם את המחויבויות.

נחמן שי: הלא גם הייתה תוכנית.

נחמן שי: הלא הזכיינים תכננו עד 2015, אז בואו נאמר שהם עשו לעצמם איזושהי תוכנית עסקית מתי הם מתכננים להשקיע ובמה.

קריאה: כל שנה.

נחמן שי: בסדר, אבל היה איזשהו אופק ועכשיו האופק הזה מתקצר כאשר חלק אומר לטובתם או לרעתם.

נחמן שי: אני לא יודע.

קריאה: הוא מתארך ב-15 שנים.

נחמן שי: אבל הייתה תוכנית עד 2015 ועכשיו היא התקצרה ל-2012.

חיים אורון: היא לא התקצרה.

חיים אורון: נוצרה אופציה.

קריאה: הם לא חייבים.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: ירצו, לא יעברו.

נחמן שי: הם לא חייבים לעבור.

חיים אורון: אתה מדבר על התנאים בתקופת המעבר למי שמתכוון להמשיך.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני אומר שכאן צריכים למצוא איזשהו מסדרון או איזשהו מעבר יותר הדרגתי ויותר נוח לתקופה מסוימת.

נחמן שי: אני מקבל את מה שאומר מנשה והוא חותך את זה אחרת.

מנשה סמירה: אתה מקבל החלטה היום כדי שהם ייערכו.

מנשה סמירה: אתה רוצה לתת הנחה בשנה הזאת שאפשר לא לעבור.

נחמן שי: אני רוצה לגזור גזרות שהציבור יכול לעמוד בהן ולא גזרות שהציבור לא יכול לעמוד בהן, כי אחר כך אנחנו מכבים שריפות.

אופיר אקוניס: ההצעה שלך היא לתת את 2013 שתהיה שנת מעבר?

נחמן שי: לפחות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי מציע את 2013 כשנת מעבר.

נחמן שי: לפחות.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אתה נותן להם עוד שנה.

אתי בנדלר: שנת מעבר, צריך לקיים דיון מחדש בעניין הזה.

אתי בנדלר: זה צריך להיות על סדר היום ולקיים דיון בנושא הזה.

מנשה סמירה: הגזירות הן לא גזירות.

אופיר אקוניס: ההצעה היא לא להזיז את הרשיונות ל-2013.

נחמן שי: לא.

אופיר אקוניס: אלא לתת לזכייניות עוד שנה.

נחמן שי: לתת שנה.

נחמן שי: לא דוחים.

אופיר אקוניס: ואם הם לא עמדו בהתחייבויות ב-2014, תשלול את הרשיון?

אופיר אקוניס: יש כאן בעיה גדולה.

חיים אורון: אני כבר לא מבין כלום.

חיים אורון: הארכת התקופה לא פותרת שום בעיה.

חיים אורון: אתה יכול לומר שהוא מנהל עסק.

חיים אורון: אם הוא יאמר ששנתיים לא מספיקות לו להתארגן, זה דבר אחד.

חיים אורון: אתה אומר: לא, בתקופת המעבר, אם הוא לא עמד בהתחייבות, הסעיף לא חל עליו.

חיים אורון: זאת אומרת, הוא יכול לא לעמוד בהתחייבות ולקבל רשיון.

חיים אורון: מה תעזור כאן הארכת תקופת המעבר?

חיים אורון: אם אתה אומר לו שיש כאן שלב מעבר של רגולציה א' ורגולציה ב', בוא ניצור התאמה ביניהם, והם יבואו ויאמרו ששנתיים לא מספיקות להם, זה דיון אחד.

חיים אורון: יש דבר שני והוא כאשר לא עמדתי בהתחייבויות שנה, ואמרו לו בסדר.

חיים אורון: לא עמדתי בהתחייבויות שנתיים, אמרו לי לא כל כך בסדר אבל בסדר.

חיים אורון: עכשיו אתה אומר שגם אם לא יעמדו בהתחייבויות שלוש שנים, גם בסדר.

חיים אורון: מה השגת בזה?

חיים אורון: מה אתה בדיוק רוצה להשיג?

אתי בנדלר: תיקון החוק בשנה הרביעית.

אופיר אקוניס: כך זה נראה.

חיים אורון: אני רציתי לרכך את המעבר אבל אתה לא מרכך את המעבר.

אופיר אקוניס: למשרד המשפטים יש הערה.

דנה נויפלד: מספר הערות.

דנה נויפלד: המעבר ב-2012, מועד המעבר כפי שהוא נקבע כיום, הוא אופציונלי.

דנה נויפלד: כלומר, לא רוצה קשת ולא רוצה רשת או אחת מהן, לא חייבת לעבור ב-2012 אלא היא יכולה לעבור ב-2015.

אתי בנדלר: כל אחת לחוד.

אתי בנדלר: אין מעבר ביחד.

דנה נויפלד: אם היא בוחרת לעבור, המחויבויות שיחולו עליה יהיו המחויבויות לפי התוספת השנייה ולא לפי המחויבויות המכרזיות.

דנה נויפלד: כלומר, חברי הכנסת צריכים להבין שכבר ב-2012 ישתלם להן לעבור כי הן יודעות שהמחויבויות שיחולו עליהן מ-2012 יהיו נמוכות באופן משמעותי מאלו שחלות עליהן היום.

דנה נויפלד: כלומר, זה גזר לא רע בכלל, המעבר הזה.

דנה נויפלד: זה דבר שני שחייב להיאמר.

דנה נויפלד: דבר שלישי.

דנה נויפלד: אולי כדאי שמישהו יסביר באיזה הפרות מדובר.

דנה נויפלד: עד עכשיו דיברנו על הפרות אבל באיזה הפרות מדובר?

דנה נויפלד: מר צנגן הנכבד, על איזה הפרות אתה מדבר כאשר אתה אומר שלגביהן יינתן שיקול דעת למועצה?

דנה נויפלד: מבחינת סכומים.

דנה נויפלד: על מה אנחנו מדברים כאן?

דנה נויפלד: אף אחד עוד לא הציג כאן ואמר באיזה כספים מדובר.

דנה נויפלד: בואו נפתח את זה.

דנה נויפלד: אמרנו שלגבי הפרה זניחה אנחנו מקבלים את עמדתה של היועצת המשפטית לוועדה.

אופיר אקוניס: אנחנו נכניס את זה.

דנה נויפלד: על איזה הפרות מדובר כאן?

דנה נויפלד: על איזה סכומים אנחנו מדברים?

דנה נויפלד: כאשר חברי הכנסת מדברים על הפרות, על מה אנחנו מדברים?

אבי ניר: אנחנו מדברים על ויכוחים מהותיים שיש לנו עם הרשות השנייה, על סיווג של תוכניות סוגה עילית.

דנה נויפלד: באיזה סכומים?

אבי ניר: האם עכשיו כל ויכוח כזה, משמעותו שאי אפשר לעבור.

אבי ניר: מבחינתנו המצב הזה של מעבר בינארי הוא מצב – ואתם מתנסים בזה היום עם ערוץ 10.

אבי ניר: אתם טוענים שייקוב הדין את ההר, וכמו שאני רואה היום ההר נוקב את הדין ויכול להיות שחברי הכנסת צריכים לבנות איזושהי מערכת שלהערכתי תהיה גם טובה ליוצרים, מערכת שתייצר איזושהי תקופת מערכת של מעבר שתאפשר להזרים את הכסף לתעשייה המקומית ולא לבלות את זמננו כאן כאשר אנחנו בוויכוחים.

דנה נויפלד: אדוני, אתה לא ענית לשאלה באיזה סכומים מדובר.

אבי ניר: מדובר בסכומים, בוויכוח על תוכנית כמו ארץ נהדרת.

חיים אורון: מחר בבוקר 50 אחוזים הופכים לרף.

אופיר אקוניס: בהצעתך אתה ממש לא נותן שיקול דעת למועצה מכיוון שאתה כותב שלא תסרב לתת לו רשיון.

אופיר אקוניס: כלומר, אתה יכול להפר בשנתיים הקרובות כל דבר שאתה רוצה.

אופיר אקוניס: אתה מוציא את שיקול הדעת שלה.

אבי ניר: זה חוק התקשורת.

אבי ניר: זה לא נייר של שידורי קשת.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הכבלים והלווין.

אבי ניר: כן.

אבי ניר: נתנו שיקול דעת.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, הכבלים והלווין בדרך כלל כן עמדו במחויבויות שלהם.

אבי ניר: ונתנו שיקול דעת.

אבי ניר: המחוקק קיבל החלטה וההחלטה הזאת בסופו של דבר השתלמה למחוקק והשתלמה גם ליצירה.

דנה נויפלד: עדיין לא הבנתי באיזה סכומים מדובר.

דנה נויפלד: כאשר מדברים על הפרת מחויבויות ומתן שיקול דעת, אני חושבת שראוי, כאשר מישהו מציע הצעה כזאת שיכול להיות שהיא הצעה מצוינת, שלפחות יציג בפני המחוקק על איזה שיקול דעת מדובר ועל איזה סכומי כסף אתם חושבים שלגביהם יכול שיופעל שיקול דעת המועצה.

דנה נויפלד: בוא ניקח כדוגמה את השנה האחרונה.

דנה נויפלד: אנחנו לא יודעים מה יהיה ב-2012, אבל מה נכון ל-2008 ול-2009?

דנה נויפלד: שמישהו יציג בפני הוועדה, כאשר מבקשים לתת הטבות או לתת שיקול דעת, ויאמר באיזה סכומים מדובר, לגביהם אותו שיקול דעת נדרש.

קריאה: אפס.

אבי ניר: למה את כועסת?

דנה נויפלד: אני לא כועסת.

דנה נויפלד: אני חושבת שצריך להציג מצג דברים כמו שהוא.

מנשה סמירה: אני מבקש להתייחס לדברים של מנכ"ל קשת ולטענה שאומרת שניתן שיקול דעת ולא נחליט מראש.

מנשה סמירה: באותה נשימה אומר אבי ניר כאן בפורום הזה שהוא חולק על הקביעות של הגוף שהוא רוצה לתת לו שיקול דעת.

אבי ניר: לא, על המועצה.

מנשה סמירה: אתה חולק על הרגולטור שבסמכותו לפסוק שתוכנית מסוימת שייכת לז'אנר מסוים על פי כללים ואמות מידה שידועות לכולם.

מנשה סמירה: לכן בעניין הזה אני ממליץ שלא נדבר בו זמנית.

אבי ניר: אני מתנצל.

מנשה סמירה: שנבין, מה זה המחויבויות של זכייני 2?

מנשה סמירה: המחויבויות נובעות מהתחייבויות מכרזיות ומתוכנית שנעשתה על פי בחירה ובהתאם לזה הם זכו במכרז.

מנשה סמירה: זה לא שמישהו בא והטיל עליהם את ההיקפים הללו.

מנשה סמירה: זה לא שמישהו בא וקבע לעשות את הסכומים הללו.

מנשה סמירה: אלה היו זכיינים ש-12 שנים שידרו ובודאי ידעו את השוק יותר טוב ממני.

מנשה סמירה: הם ידעו טוב ממני מה אפשר לייצר בשוק הזה ואיך אפשר להרוויח ואיך אפשר להחזיק.

מנשה סמירה: אף אחד לא חולק כאן על יוחנן צנגן ואבי ניר מאושיות הטלוויזיה המסחרית שהם יודעים בוודאי טוב יותר מה יכול להיות בתעשייה הזאת, וזה מה שהם הציעו.

מנשה סמירה: יתרה מזאת.

מנשה סמירה: באה הרשות השנייה, מועצת הרשות השנייה, וקיבלה החלטה - על אף יש כאלה שחולקים עליה – לתת לכם גמישות יתר ובאמצע 2009 אפשרנו בעזרת מיקוד הרגולציה לפתור את הבעיות מהסוג הזה שהעליתם.

מנשה סמירה: על פניו אני יכול להראות לכם דוחות בהתאם לכללים ולאפשרויות שנפתחו בפניכם מתוך גמישות מקצועית שחשבנו שהיא נכונה בסביבה המשתנה, שהיא נכונה בעידן הכלכלי הזה, בתחרות הקיימת ובהיבטים התרבותיים והתכניים שאנחנו עומדים בהם.

מנשה סמירה: לכן אני חושב שבמכלול הזה, וצריך לאזן בין הדברים ולא לברוח ולא להגזים בשום צד, אני חושב לכן שאנחנו נמצאים במקום הנכון.

מנשה סמירה: אני לא רוצה להיכנס כאן למספרים.

מנשה סמירה: זה יהיה מאוד לא סימפטי להתחיל עכשיו לדבר על המספרים.

קריאה: למה?

קריאה: תדבר על המספרים.

קריאה: נשמע 50 מיליון, נשמע 60 מיליון, נשמע 70 מיליון.

ירמיהו קדושי: אני רוצה להעיר לסעיף הזה ולכמה דברים שנאמרו כאן.

ירמיהו קדושי: העניין הזה של התאריך, אני חושב שזה לא הגיוני שכל אחד יבוא ויאמר עוד שנה ועוד שנה יותר ועוד שנה פחות כאשר יש קבוצה גדולה של יוצרים ושל אומנים, חבר'ה שלא נהנים מהעניין הזה של הפקות מקור.

ירמיהו קדושי: יש כאן קבוצה קטנה שנהנית מכל הכסף הזה של הפקות מקור.

ירמיהו קדושי: אני לא חושב שציבור שלם צריך לסבול בגלל איזושהי בעיה שקיימת בין קבוצה קטנה של יוצרים שנהנים מהעניין הזה לבין אותן זכייניות.

ירמיהו קדושי: אם אנחנו מדברים כאן על רשיונות ועל כלכלה חופשית ושוק חופשי, לא הגיוני שהזכייניות יהיו עכשיו כבולות בידי קבוצה קטנה של יוצרים, וכל דבר שהן יעשו לא טוב, לא ייתנו להן רשיון.

ירמיהו קדושי: זה פשוט כישלון של הרגולטור, של הרשות השנייה בעניין של המכרז.

ירמיהו קדושי: המכרז שהיה הוא כישלון מאוד גדול לתושבי השכונות, לעיירות הפיתוח ולעוד הרבה אנשים והכישלון הזה נובע מכך שהעובדות בשטח מדברים על כך שרוב ההפקות שהופקו במסגרת הפקות מקור משרתות קבוצה קטנה של אנשים, של תרבות מסוימת, ואתם יכולים כאן לומר שזה לא משרת את רוב האוכלוסייה במדינת ישראל.

ירמיהו קדושי: העניין הזה חייב להיפתר.

ירמיהו קדושי: זה לא הגיוני שבחוק החדש אנחנו נהיה מעוכבים ל-2013 או 2014.

ירמיהו קדושי: אני אומר שכבר ב-2010 צריכים להיות רשיונות כי זה צו השעה.

אופיר אקוניס: את העניין של המועד פתרנו.

ירמיהו קדושי: לגבי העניין הזה של הערבויות.

ירמיהו קדושי: אני חושב שקודם כל זה צעד חיובי וטוב שהורידו את המילה הזאת, עד כמה שהבנתי, ז'אנר עילי או ז'אנר איכותי.

ירמיהו קדושי: אם לא עשו את זה, הגיע הזמן לעשות זאת כי לא הגיוני שמי שירצה להקים תחנת טלוויזיה, יצטרך פשוט לשים כסף עוד פעם על קרן הצבי של קבוצה קטנה של יוצרים שאכן יעשו סרטים כאלה.

קריאה: 4,000 אנשים הם קבוצה קטנה?

ירמיהו קדושי: אתם נהנים מהכסף הזה ולא אף אחד אחר.

ירמיהו קדושי: יש לי כאן גם עדויות לעניין הזה.

ירמיהו קדושי: יש שחקן בשם יענקל'ה בן-סירא ששיחק בסרטים רבים ואם תיתן לו את רשות הדיבור, הוא יוכל להתייחס ולהסביר.

ירמיהו קדושי: הוא שחקן מאוד ותיק ומאוד מוכר במדינת ישראל, ולעולם הוא לא נהנה מכספי הפקות מקור כי ההפקות שהפקנו והפיקו אחרים אתו ביחד הן לא חלק מהמשחק הזה, וזה לא הגיוני.

ירמיהו קדושי: זה לא הגיוני מה שקורה כאן.

אופיר אקוניס: אני חושב שהוא עשה לתפקיד של סוגה עילית.

אופיר אקוניס: אני מאוד נהנה מזה.

יעקב בן-סירא: אני עובד הרבה מאוד עם הפקות המזרח ומה שחסר, זה דלק.

יעקב בן-סירא: אני רוצה לספר לכם אנקדוטה, משהו כשחקן.

יעקב בן-סירא: יהודי בא הביתה עצוב בשעה מאוחרת ואשתו שואלת אותו למה הוא בא כל כך עצוב.

יעקב בן-סירא: הוא אומר לה שהוא קיבל קריאה שבעוד שבועיים הוא ייקרא למעלה.

יעקב בן-סירא: אז למה מאוחר?

יעקב בן-סירא: הוא הלך להזמין תכריכים.

יעקב בן-סירא: אצל מי?

יעקב בן-סירא: אצל חיים.

יעקב בן-סירא: אצל חיים?

יעקב בן-סירא: השתגעת?

יעקב בן-סירא: שבועיים?

יעקב בן-סירא: הוא יסחב אותך חודשים.

יעקב בן-סירא: זה מה שקורה עכשיו, סוחבים אותם חודשים.

יעקב בן-סירא: צריך לתת לחבר'ה הקטנים לעבוד.

יעקב בן-סירא: אין להם כוח.

יעקב בן-סירא: הם עובדים עם מנואלה ולא עם חשמל, כי לחשמל אין להם כסף.

יעקב בן-סירא: אנחנו עושים סרטים לקהל הפשוט.

יעקב בן-סירא: אני מבקש דבר אחד: חבר'ה, תנו לעבוד.

יעקב בן-סירא: קצת דלק לא היה מזיק.

ירמיהו קדושי: בעניין של הערבות, זה לא הגיוני שיהיו קשיים כאלו כדי להקים תחנת טלוויזיה.

ירמיהו קדושי: הרעיון כאן שיהיה שוק חופשי וכלכלה חופשית ושיהיו כאן עוד ערוצים.

ירמיהו קדושי: זה לא הגיוני שאם אתה רוצה למשל להקים תחנה, אתה צריך לשלם כ-2-3 מיליון שקלים ערבות וזה אמור גם לגבי המעבר מ-HOT ל-YES.

ירמיהו קדושי: בכל מצב, מי שאין לו כסף ומי שאין לו אמצעים, לא יוכל להקים כאן תחנת טלוויזיה.

ירמיהו קדושי: אני רוצה לשאול את משרד המשפטים היכן המענה שניתן כאן לגבי מה שקורה היום כאשר יש מונופול של תחנות שקונות תחנות.

ירמיהו קדושי: יש לכם היום את קשת שיש לה 24, יש לה את ביפ וכולי.

ירמיהו קדושי: למה אין מענה בחוק?

אופיר אקוניס: קראתי באיזה משום שערוץ 24 במשך רוב היום משדר מוזיקה ים תיכונית.

ירמיהו קדושי: מי שיש לו תחנת טלוויזיה, שלא ירשו לו להקים תחנה.

אופיר אקוניס: לשיטתך, דווקא הקנייה של ערוץ 24 על ידי קשת, היא אמורה להיות הצלחה.

ירמיהו קדושי: אם כך, לא מקיימים את החוק.

ניצן חן: שתי הערות קצרות, מעבר לסעיף הספציפי ומעבר לתקופת המעבר.

ניצן חן: זאת תהיה טעות להשאיר רגולטור בלי שיקול דעת.

ניצן חן: חייבים לתת לו את שיקול הדעת כי אחרת הוא נכה, כולל קנסות וכולל החלטות גם במה שחבר הכנסת שי קרא הפרות בינוניות, קטנות או גדולות.

ניצן חן: אחרת זה אומר לרוץ לוועדה הזאת בכל יום שני וחמישי.

ניצן חן: אנחנו מתמודדים גם, לא בהיקפים כאלה ולא בכמויות כאלה, אבל ברגע שנותנים שיקול דעת, יותר קל לתת מזור און-ליין ולא לחכות עד קריסת הערוץ.

ניצן חן: כאשר אנחנו מדברים על רשיונות – ועדת מרדכי עסקה בזה שעות ועשרות שעות והיא דיברה על שנת מפנה ב-2012 במשולש שווה צלעות – אף פעם אנחנו לא מגיעים לזה אלא תמיד מתעסקים רק ברשיונות ובזיכיונות ושוכחים את הליבה של הרפורמה הזאת.

ניצן חן: באמת בתקופה שהוועדה דנה האשימו אותה בכך שהיא ועדה שמלבינה את חוליי ערוץ 10, אבל לא היא.

ניצן חן: כמי שהיה בוועדה הזאת, אני חושב שהוועדה הזאת דיברה על שנת מפנה, 2012, מעבר לרשיונות, חבילה צרה, ופרסום בכבלים ובלווין.

ניצן חן: אם כל אחד עכשיו ישלח תאריך אחר ברכיב מתוך המשולש הזה, בוא נחזור חזרה לבסיס האם, לעבור משיטת זיכיונות לרשיונות בערוצי הברודקסט ולהשאיר את החבילה לימות המשיח או לתקופה אחרת.

ניצן חן: צריך לזכור שכאשר הוועדה והממשלה ממליצה, ובעצם האוצר לקח את ועדת מרדכי והעביר אותה כהחלטת ממשלה, צריך לזכור שדובר על משולש שווי צלעות ואנחנו לא מגיעים לשתי הצלעות האחרות אלא אנחנו כל הזמן עוסקים במעבר מזיכיונות לרשיונות שלא עומדים בפני עצמן.

ניצן חן: הוועדה המליצה לעבור לרשיונות, היא לקחה בחשבון את הרפורמה כולה.

אופיר אקוניס: אנחנו שמחים ששר התקשורת אתנו.

אופיר אקוניס: אנחנו דנים כאן בסוגייה כבדת משקל, אבל אני חושב שאנחנו מתכנסים לפתרון.

אמיר רוזנברג: אנחנו מקבלים ומסכימים להצעה של היועצת המשפטית של הוועדה.

אמיר רוזנברג: אני חושב שההצעה מאוזנת ומאזנת.

אמיר רוזנברג: היינו מלכתחילה שמחים אם הסעיף הזה לא היה משונה בכלל, אבל התיקון הזה עושה שכל ולא צריך להיכנס תמיד עם הראש בקיר.

אמיר רוזנברג: נראה שזה נותן מענה למנגנון נכון וטוב שיעמוד בפני הרשות השנייה לתפקד.

אמיר רוזנברג: התזה שאנחנו מקבלים כאן ושומעים כאן ביחס לרצון לגעת בסעיף הזה ולשנות אותו, מטילה את הכל על הבעיות ברגולציה.

אמיר רוזנברג: שמענו ממר צנגן וגם ממר ניר שבעצם אנחנו נאלצים לחוקק – שר התקשורת וחבר הכנסת שי – חוקים בגלל שיש איזה שהן בעיות עם הרגולציה ויש ויכוחים ברשות השנייה.

אמיר רוזנברג: אנחנו סבורים שמה שבעצם מניע את הרצון לשנות את הסעיף הזה ולכן אנחנו גם מתנגדים לשינויים מרחיקי לכת שרוצים לעשות כאן.

אמיר רוזנברג: זה בסך הכל המאבק על מעמדה של מועצת הרשות השנייה של הרגולטור.

אמיר רוזנברג: אם ניקח לדוגמה את הצעת החוק של מרשיי וחבר הכנסת שאמה, אני אומר את זה גם ליועצת המשפטית של הוועדה מאחר שהיא תידרש לגבי ההבדלים בין שני החוקים האלה, יש בין שני החוקים האלה הבדלים אדירים, בין ההצעה הממשלתית לבין ההצעה של חבר הכנסת שאמה.

אמיר רוזנברג: ההצעה של חבר הכנסת שי וחבר הכנסת שאמה בעצם מפקיעה לחלוטין את הסמכות של הרשות השנייה ומאריכה באופן אוטומטי את הזיכיון בשנתיים.

אופיר אקוניס: שר התקשורת, היום באה הצעת החוק הממשלתית, מוצמדת?

משה כחלון: לא, לא מוצמדת.

אופיר אקוניס: לבד.

אמיר רוזנברג: היא באה לבד, אבל בוועדת הכנסת ביקשו לאחד את זה אם זה יהיה דומה או זהה.

אמיר רוזנברג: שתי הצעות שונות בתכלית.

אמיר רוזנברג: בעוד שההצעה הזו של חברי הכנסת היא הצעה שכאמור מפקיעה לחלוטין את הסמכות של הרשות השנייה ומדלגת ומאריכה את הזיכיון בשנתיים יש מאין, ההצעה הממשלתית היא הצעה שונה והיא נכנסת לתוך חוק הרשות השנייה, היא עושה תיקון בתוך חוק הרשות השנייה, היא מעניקה סמכויות למועצת הרשות השנייה, היא מחייבת את ערוץ 10 לתת תוכניות לרשות השנייה וההחלטה היא בסופו של דבר של הרשות השנייה, והיא מעגנת את ההסדר.

אמיר רוזנברג: שתי הצעות שונות לחלוטין.

אמיר רוזנברג: גם כאן, כאשר בעצם מציעים לשנות את הסעיף הזה שהוא סעיף המעבר, שהוא אחד הסעיפים החשובים ביותר ברפורמה, בדיוק נוגעים בנקודה הזאת.

אמיר רוזנברג: זה המשך לרציונל שעומד בבסיס ההצעה של חברי הכנסת כרמל שאמה ונחמן שי והוא להחליש את הרשות השנייה.

אמיר רוזנברג: מדוע?

אמיר רוזנברג: מפני שלרשות השנייה יש את כל המנגנונים בשנתיים האלה לעמוד מול הזכיינים ולהעיר להם שלושה חודשים, חצי שנה, בזמן אמת, על ההתקדמות שלהם.

אמיר רוזנברג: מה שמבקשים לעשות כאן, מבקשים לשלול בעצם מהרשות השנייה את האפשרות להגיע לקו פרשת המים ולהגיד להם שאם במועד האמור, עד אותו מועד, למרות הדיאלוג שהיה קיים בינינו – זה אני אומר לחבר הכנסת שי – צריך לרדת מהדבר הזה כי ההצעה הזאת יכולה באמת להוביל לאנרכיה.

אמיר רוזנברג: אם לא עמדתם במשך השנתיים האלה, ואם תרצו שלוש שנים, אנחנו אמביוולנטיים לגבי זה, זה לא מעניין אותנו, אם לא עמדתם בדיאלוג הזה מול הרשות, באותו רגע יש לרשות את כל הסמכות – לא רק לרשות אלא החוק הולך קדימה ואומר שיש חובה לא לאפשר לך מעבר לרשיון.

אמיר רוזנברג: תעשה את החשבונות שלך היום, תיכנס אתה לדיאלוג, תתווכח אתה חודש, בחודש הבא, בעוד חצי שנה, אתה רוצה שיהיה בארץ נהדרת, אתה רוצה שיהיה בסוגה עילית – יש לך המון זמן.

אמיר רוזנברג: אם אתה צריך עוד זמן, תבקש עוד זמן, אבל בסופו של יום מהרגע שהרשות תכריע ותחליט על הדבר הזה, אסור לגעת בזה ולא תקבל רשיון כי הגורם הבלעדי, ואני מסכים למה שאמר מר סמירה בעניין הזה, הוא הרשות השנייה.

אמיר רוזנברג: עוד דבר אחד חשוב מאוד.

אמיר רוזנברג: אמר מר צנגן שבעצם החוקים שנפלו עלינו, נפלו עלינו בגלל הרגולציה.

אמיר רוזנברג: אני רק רוצה להפנות לדברי ההסבר של עורכת הדין נגה רובינשטיין, היועצת המשפטית של משרד התקשורת.

אמיר רוזנברג: היא מסבירה מדוע בחוק הזה הקיים, והיא פשוט נותנת את ההסבר שלה ואומרת: על בסיס ניסיון העבר, תקופת התמשכותם של ההליכים המכרזיים היא חמישה חודשים.

אמיר רוזנברג: נוכח האמור, במצב הקיים כשנותר פרק זמן של חודשיים עד תום תקופת הזיכיון, לא עומדת האפשרות האמיתית ליצור בערוץ השלישי ולעשות מכרז.

אמיר רוזנברג: אילו מועצת הרשות השנייה הייתה עושה את מה שצריך לעשות לפני שנה ומתפקדת ונעתרת להוראות של היועץ המשפטי לממשלה, להנחיות של היועץ המשפטי הפנימי שלה ולחוות הדעת של מר סמירה, מה היה קורה, היו יוצאים לפני תשעה חודשים למכרז והיו מספיקים.

אמיר רוזנברג: הסיבה היחידה, גם מה שאומר משרד התקשורת והעובדה שאנחנו נאלצים לעמוד בפני החוקים האלה, החוקים הקשים האלה, ואלה לא חוקים פשוטים, הסיבה היחידה שלא באו בזמן ומילאו וקיימו את הדיאלוג מול הרשות השנייה ויצאו למכרז בזמן.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מבקש מהיועצת המשפטית להקריא את הנוסח המוצע לעניין הזה של הערבויות ולאחר מכן היה לך עוד תיקון בסעיף.

אופיר אקוניס: לאחר מכן נצביע על כולו.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים בפסקה (12).

אופיר אקוניס: אני חושב שמיצינו את הדיון בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו יושבים כבר שעה וחצי.

אתי בנדלר: בפסקה (12) מוצע להוסיף שני סעיפים חדשים לחוק העיקרי, סעיף 33א ו-33ב.

אתי בנדלר: לוועדה הוקרא וניתנו הסברים רק לגבי 33א.

אתי בנדלר: ברשותך, אני אומר מה הם התיקונים שמופיעים בסעיף 33א וככל שתצביעו, אני מבקשת שתצביעו רק על הסעיף הזה ולא על 33ב.

אתי בנדלר: ובכן, בסעיף 33א, בסעיף קטן (א), בפסקה (2), יובהר שהבטוחות הן לכל הפחות.

אתי בנדלר: בטוחות מינימום.

אתי בנדלר: בפסקת משנה (ב) בו, במקום שבו מדובר על ערבות, זה יהיה ערבות כספית אוטונומית ולהבטחת ההוצאות שעל בעל הרשיון להוציא לפי הוראות התוספת השנייה, כאשר מוחקים את "לשם הבטחת תוכניות סוגה עילית".

אופיר אקוניס: על זה כבר הסכמנו בישיבה הקודמת.

אסי מסינג: ערבות כספית אוטונומית גם ל-(א) וגם ל-(ב).

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: כפי שתוקנתי כרגע על ידי עורך דין מסינג, בפסקאות משנה (א) ו-(ב) שבפסקה (2), זה בכל מקרה ערבות כספית אוטונומית או פיקדון.

קריאה: למעט החדשות.

אופיר אקוניס: נכון, אמרנו.

אתי בנדלר: אנחנו לא מחריגים את זה במפורש כי אמרנו שאתם תקבעו.

אתי בנדלר: הכל כפוף לכללים שלכם.

קריאה: אני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.

קריאה: כלומר, המועצה תוכל לקבוע סוגים של ערבויות לעניין הבטחת חובות בתוספת השנייה.

קריאה: כך יהיה למשל ערבות אחת לחדשות, ערבות אחרת לסוגה עילית וערבות אחרת לקולנוע או כל צירוף שהמועצה תמצא לנכון.

אתי בנדלר: ובלבד שתמיד יהיה מדובר בערבויות כספיות אוטונומיות או פיקדונות.

אתי בנדלר: לסעיף קטן (ב)(1) תתווסף הוראה לפיה – כמובן הכל כפוף לשינויי נוסח שייעשו אחר כך – לעניין זה לא תובא בחשבון הפרה זניחה של הוראה או תנאי בחוק בכללי המועצה או ברשיון לפי העניין.

אתי בנדלר: אני עוברת לאחר מכן לסעיף קטן (ב)(5) שבדף הבא, על כך דובר בישיבה הקודמת.

אתי בנדלר: במקום הנוסח המופיע בכחול יופיע: "במבקש מתקיים תנאי שאסור שיתקיים בו ושנקבע לפי סעיף קטן (ג) או שהוא הפר הוראה או הגבלה שנקבעה לפי אותו סעיף קטן ככל שנקבעו".

אתי בנדלר: בסוף, בהגדרה של מועד ההפרה, היו חילוקי דעות שאני העליתי, האם צריך להיות המועד המוקדם מביניהם או המועד המאוחר מביניהם.

אתי בנדלר: קיבלתי את עמדת עורך דין מסינג להשאיר את זה בנוסח המוצע – המועד המוקדם מביניהם.

לאה ורון: לא הבנתי, בהמשך להערה של עורך דין אבני, האם יידרשו לתקן את התוספת השנייה בהתאם למה שנאמר.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: לא קשור בכלל.

דורון אבני: המתנתי כי עסקנו בנושאים אחרים ויש לי סוגיה אחרת לגמרי.

דורון אבני: בסעיף קטן (ב), ברישא, יש הפניה לסעיף 41(ב)(2).

אתי בנדלר: סעיף של בעלויות צולבות.

דורון אבני: סעיף של בעלויות צולבות.

דורון אבני: יש סעיף נוסף בחוק הרשות השנייה שמסדיר את סוגיית הבעלויות הצולבות והוא סעיף 56.

דורון אבני: ההסדרים בשני הסעיפים האלה הם שונים בתכלית ואולי אנחנו נצטרך להידרש לעניין הזה, אבל ברור דבר אחד והוא שכרגע בפורמט שזה מוצע כאן בפני הוועדה, חייבים להידרש לשני הסעיפים.

דורון אבני: יכול להיות שבהמשך, כאשר נגיע לסעיף 56, נצטרך אולי להתייעץ עם משרדי הממשלה האם סעיף 56 יישאר בנוסח המוצע כאן או יוצע שינוי על דעת משרדי הממשלה.

אתי בנדלר: אתה מציע לומר בהתקיים האמור הסעיף.

דורון אבני: כן.

דורון אבני: או בסעיף 41(ב)(2) או בסעיף 56.

אופיר אקוניס: תסביר מה אומר סעיף 56.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יודע מה הוא אומר.

דורון אבני: או בסעיף 56.

אתי בנדלר: אלה שני סעיפים בחוק העיקרי שעניינם בבעלויות צולבות.

אתי בנדלר: הוא אומר שאין מקום להפנות רק לאחד משני הסעיפים האלה ולא להפנות לשני.

אתי בנדלר: אני אמקם אתכם שוב.

אתי בנדלר: בעמוד 455, סעיף קטן (ב), נאמר: "על אף הוראות סעיף קטן (א), המועצה לא תיתן למבקש רשיון לשידורי טלוויזיה בהתקיים אחד מהמפורטים להלן או בהתקיים האמור בסעיף 41(ב)(2)" וכאן מוצע להוסיף "או בסעיף 56".

נחמן שי: מה נאמר בסעיף 56?

אופיר אקוניס: לגבי הבעלויות הצולבות.

חיים אורון: אלה שתי צורות של בעלות צולבת.

אופיר אקוניס: אבל כדאי לומר את זה.

חיים אורון: כבר אמרו את זה.

אופיר אקוניס: נכון, אבל צריך לומר את זה שוב כי היועצת המשפטית מקריאה ואנחנו מיד מצביעים.

אתי בנדלר: נדמה לי שעמדתי על כל התיקונים בסעיף 33א.

אתי בנדלר: עורך דין מסינג, עמדתי על כולם?

אסי מסינג: כן.

אסף אמיר: המילה סוגה עילית נמחקה.

אסף אמיר: יש הפנייה למקום אחר.

אסף אמיר: האם זה מחליש?

אתי בנדלר: למיטב הבנתי, זה לא מעלה ולא מוריד.

אסף אמיר: אבל הרשות השנייה זה משהו שקיים או משהו שנשנה או אתם תשנו בשבוע הבא?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: מה שזה אומר זה שהמועצה תהיה רשאית ליטול ערבויות או לדרוש הפקדת ערבויות לשם קיום כל אחת מהמחויבויות המפורטות בתוספת השנייה, קרי, סוגה עילית, קולנוע.

קריאה: קולנוע כרגע לא.

אתי בנדלר: ככל שהן מחויבויות.

אתי בנדלר: לקולנוע יעוגנו בתוספת השנייה.

אתי בנדלר: סוגה עילית קיים בתוספת השנייה.

אתי בנדלר: מה שלא קיים כרגע, זה הקולנוע.

אבי ניר: אני סבור שהנוסח הזה הוא הרה אסון ואני חושב שהנוסח הזה משמיט את כל הקרקע לקיום הרפורמה.

אופיר אקוניס: אתה יכול לבקש רשיון גם ב-2013 או ב-2014.

אבי ניר: לכן הרפורמה לא רלוונטית.

אופיר אקוניס: אתה לא חייב לבקש.

אופיר אקוניס: אתם לא חייבים.

אופיר אקוניס: המדינה מציעה את זה אבל היא לא כופה מעבר.

אבי ניר: הנוסח שהוקרא מייתר את הרפורמה.

נחמן שי: על עניין ההפרה הזניחה?

אבי ניר: כן.

אופיר אקוניס: אני חולק עליך.

אופיר אקוניס: אתה אומר לנו שמלכתחילה אתה לא הולך לעמוד בזה.

אופיר אקוניס: אם כן, אל תבקש ב-2012 אלא ב-2013 או ב-2014.

אתי בנדלר: זה או 2012 או ב-2015.

אתי בנדלר: אלה האופציות הקיימות לפי החוק המוצע.

רני בלייר: הפרות חוק הן עבריינות פלילית.

אופיר אקוניס: אנחנו נצביע על הנוסח כפי שהוקרא.

יוחנן צנגן: הוועדה הזאת במשך שמונה השנים האחרונות נדרשה ארבע פעמים לתיקון חוק לטובת ערוץ 10.

אופיר אקוניס: נכון.

יוחנן צנגן: לא בגלל שערוץ 10 לא היה בסדר - היו לוקחים לו את הזיכיון מזמן אם הוא לא היה בסדר – אלא משום שהיא הבינה שיש בעייתיות בעניין הזה.

יוחנן צנגן: עכשיו אתם כורים את אותו בור אליו אנחנו ניכנס כולנו ביחד בשמחה ובששון.

יוחנן צנגן: יש לנו רשיונות, נהדר.

אופיר אקוניס: אנחנו מתייחסים ברצינות לתנאים שאתם לקחתם על עצמכם.

יוחנן צנגן: גם אנחנו מתייחסים ברצינות.

יוחנן צנגן: אני ראיתי כמה אתם מתייחסים ברצינות להתחייבויות שערוץ 10 לקח על עצמו בשמונה השנים האחרונות.

יוחנן צנגן: אתם מתייחסים ברצינות תהומית.

קריאה: בבקשה תתייחסו גם אלינו באותה רצינות.

יוחנן צנגן: אם זאת אותה רצינות, ניפגש כאן בעוד שנתיים, אז נבוא ונאמר שאי אפשר ליישם את החוק הזה.

אופיר אקוניס: אתה רשאי לבקש רשיון ב-2012, אבל אם אתה חושב שלא תעמוד, אל תבקש אלא תמשיך עד 2015.

קריאה: לא, זה לא כך.

אופיר אקוניס: אתה יכול גם ב-2013 או ב-2014.

דורון אבני: שלא ישתמע מהדברים כאן שבעל זיכיון, להבדיל מבעל רשיון, יכול להמשיך.

אופיר אקוניס: זה ברור כשמש.

דנה נויפלד: לפי ההצעה בנוסח המוצע, זכייניות ערוץ 2 יכולות לבקש לעבור מזיכיון לרשיון בשני מועדים, האחד, במועד המעבר, והמועד השני הוא ב-2015.

דנה נויפלד: אם אדוני יבקש את המנגנון עליו דיברת כרגע שהוא אומר בכל עת, אנחנו נצטרך לתקן את ההצעה.

דנה נויפלד: כרגע, לפי ההצעה, יש שני מועדים אפשריים למעבר.

אופיר אקוניס: תכיני הצעה שאומרת החל מ-2012.

אופיר אקוניס: אז אולי הם יחליטו לעבור ב-2013.

אופיר אקוניס: את מגבילה אותם בין 2012 ל-2015.

מנשה סמירה: הנושא הזה נדון באריכות בוועדת מרדכי.

אופיר אקוניס: ועדת מרדכי היא לא תורה למשה מסיני.

אופיר אקוניס: בכל דבר מביאים לי את ועדת מרדכי.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אנחנו דנים כאן כדי לשנות.

מנשה סמירה: אני רוצה לחזק את העמדה שלך ולומר שזה אפשרי בתנאי שלא מתי שמתחשק אלא צריך תחנות.

אופיר אקוניס: התחנות לא מספיקות.

מנשה סמירה: אם השר יחשוב שיש מקום, זה לא פסול מקצועית.

מנשה סמירה: אפשר לקבוע תחנה נוספת באמצע כדי שתהיה שקיפות בתעשייה מתי זה יכול להתרחש.

מנשה סמירה: זה בסדר וזה לא בשמים.

אופיר אקוניס: אני מציע שתציעו נוסח בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אתי בנדלר: הסתייגות זו הצעה שהועלתה בוועדה, הוועדה הצביעה עליה ולא קיבלה אותה ואז היא הופכת להיות הסתייגות ככל שאתה מבקש.

אתי בנדלר: אם אתה מצביע בעד ההצעה הזאת, אי אפשר לאחר מכן להגיש הסתייגות.

אופיר אקוניס: עד איפה אנחנו מצביעים?

אופיר אקוניס: אני חושב שההצעה היא טובה, היא ראויה והיא הגיונית.

אתי בנדלר: חבר הכנסת שי, מה אתה רוצה לרשום בהסתייגות?

נחמן שי: אני ביקשתי לאפשר תקופת מעבר בין הזיכיונות לרשיונות, לפחות תקופה בת שנה שתאפשר להשלים את ההתחייבויות שהיו קיימות ושלא ניתן היה להוציא אותן לפועל.

נחמן שי: זה מה שביקשתי.

נחמן שי: אני אומר לפחות שנה.

לאה ורון: שנה נוספת?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: בין 2012 ל-2013.

קריאה: בתוך תקופת הרשיונות.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: בתוך תקופת הרשיונות.

נחמן שי: זאת הייתה דעתי.

נחמן שי: אני לא רוצה להיות דרקוני.

נחמן שי: אחר כך, בשנת 2033, זו שנת היעד הבאה שלנו, יחליט מי שישב כאן, אבל בינתיים, עד אז, תקופה של שנה.

נחמן שי: אני אומר את זה לאור המדיניות השונה שננקטה אצל הכבלים והלווין בשנת 2001.

אופיר אקוניס: נרשם.

דודי קופל: בהתייחס להצעה של חבר הכנסת שי.

דודי קופל: זה פשוט לא המקום המתאים כדי לדון בהצעה הזאת מכיוון שההצעה הזאת קשורה למועד המעבר של בעלי הזיכיון מזיכיון לרשיון.

דודי קופל: זה סימן שלם שהוספנו במקום מאוחר יותר בהצעת החוק, שם יהיה המקום הנכון לדון בעניין.

אופיר אקוניס: כך נעשה.

לאה ורון: אתה יכול לומר באיזה סעיף מדובר?

דודי קופל: כן.

דודי קופל: בסעיף 71ג ואילך.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נגדכם, אבל יש דברים.

אופיר אקוניס: שר התקשורת, בסוף אני מגלה שדברים שאנחנו עושים, אני שומע טענות ובסוף הכל לא בסדר.

אופיר אקוניס: בסוף צריך לקבל הכרעה ואני יוצא מנקודת הנחה שאתם עומדים בדברים.

אופיר אקוניס: תאמרי לנו עד איפה אנחנו מצביעים ואנחנו נצביע בפעם אחת.

אתי בנדלר: עד סוף עמוד 456, דהיינו, כל סעיף 33א.

אתי בנדלר: עד סוף סעיף קטן (ד).

אתי בנדלר: הזכיר לי עורך דין ניר ימין שבישיבה הקודמת נאמר שייתכן שצריך להוסיף בסעיף קטן (ג) שבעמוד 456 לא רק תנאים אלא גם הגבלות.

אתי בנדלר: דהיינו, בסעיף קטן (ג), המועצה רשאית לקבוע בכללים תנאים והגבלות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: יש לך עוד הערות?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: זה הכל.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים.

לאה ורון: חבר הכנסת חנין מצביע במקום חבר הכנסת דני דנון.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: גם אני הצבעתי בעד.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי הצביע נגד.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לכם.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.