ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 114, 2009-11-03 10:15

חיים כץ: יום שלישי, ט"ז בחשוון התש"ע, 3 בנובמבר 2009, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום תקנות שכר מינימום (שכר מינימום מותאם לעובד עם מוגבלות בעל יכולת עבודה מופחתת) (תיקון), התשס"ח-2008 וצו זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה) (תיקון התוספת הראשונה לחוק), התשס"ח-2008.

חיים כץ: לפני שנתחיל את הדיון, אני מבקש מנציג מרכז המחקר והמידע של הכנסת שייתן לנו נתונים על עדכון המצב לאור המדרוגים שביקשנו ממנו בדיון האחרון.

חיים כץ: המרכז עשה עבודה ואני מבקש שייתן לנו את העדכונים כדי שנשמע ונבין.

חיים כץ: תקנות שכר מינימום (שכר מינימום מותאם לעובד עם מוגבלות בעל יכולת עבודה מופחתת) (תיקון), התשס"ח-2008

אליעזר שוורץ: אנחנו נתבקשנו על ידי הוועדה לבדוק את הנתונים שפורסמו על ידי משרד התעשייה לגבי המדרגות הקיימות כיום.

אליעזר שוורץ: הנתונים מתבססים על הנתונים שמצאנו באתר משרד התעשייה לתקופה שבין דצמבר 2006 לאוגוסט 2008 ועל סקר שנעשה בקרב אנשים שאובחנו באותה תקופה.

אליעזר שוורץ: עיקרי הנתונים שמצאנו לגבי מספר הבקשות שהוגשו.

אליעזר שוורץ: מדובר על 1,758 בקשות שהוגשו - ואני מתאר לעצמי שמאז הוגשו בקשות נוספות – וכ-1,470-1,480 אובחנו ונקבע להם שכר מינימום.

אליעזר שוורץ: אנחנו נתנו יותר דגש לנתונים לגבי מה קרה לאנשים אחרי האבחון ומהנתונים שמצאנו, יש לנו כמה שאלות שהתעוררו בנושא, עולה ש-90 אחוזים מהאנשים שאובחנו עדיין עובדים כשנה לאחר תאריך האבחון, רובם הגדול עובד באותו מקום אבל חלקם כבר עובד במקום עבודה אחר וכ-10 אחוזים לא עובדים בשנה שלאחר האבחון.

אליעזר שוורץ: יש נתון במקום אחר, שלא הצלחנו להשיג את הנתונים לגביו, שכמחצית מאלה שלא עובדים באותו מקום פוטרו ומחצית עזבו מרצונם.

אליעזר שוורץ: השאלה היא האם יש חפיפה בין ה-10 אחוזים היום שלא עובדים בכלל בשנה שאחרי האבחון לבין האנשים שפוטרו או שזה מתחלק בצורה אחרת.

אליעזר שוורץ: נתון אחר שרצינו להתייחס אליו זה נתון שמדבר על כך ש-50 אחוזים מהאנשים לפני האבחון הרוויחו פחות משכר המינימום שהיה מגיע להם על פי התקנות והשאלה היא האם זה נובע מהמדרגות הקיימות וההצעה לשנות את המדרגות אמורה לפתור את הבעיה הזאת של אנשים שמשתכרים מתחת לשכר המותאם, ומה לגבי האנשים עם השכר העליון ביותר שהם כמעט ולא מופיעים בנתונים, אנשים ברמה של 75 אחוזים ומעלה.

אליעזר שוורץ: לא הצלחנו להבין האם הם מסתדרים בכוחות עצמם או האם לא רוצים לאבחן אותם כי יהיה יקר יותר להעסיק אותם.

אליעזר שוורץ: נשמח לקבל את ההתייחסות לשאלות הללו.

חיים כץ: היה חשוב לי שנקבל את האינפורמציה הזאת.

חיים כץ: אנחנו נחזור למשרד התעשייה בצורה מסודרת.

חיים כץ: בפעם האחרונה ביקשתם שמונה מדרוגים.

דבורה אליעזר: תשעה.

חיים כץ: תשעה.

חיים כץ: העמותות דרשו חמישה מדרוגים.

חיים כץ: על מנת לקדם את העניין אנחנו פונים אליכם בבקשה שתסכימו לחמישה מדרוגים שהתקרה העליונה, במקום 75 אחוזים, השכר המלא יהיה 80 אחוזים ומעל 80 אחוזים לא תקבעו מדרוג.

ג'ודי וסרמן: המצב המשפטי הקיים היום הוא שמעל 75 אחוזים הוא מקבל שכר מינימום מלא.

בני פפרמן: אני מנהל המטה לשילוב אנשים עם מוגבלות במשרד התעשייה.

בני פפרמן: ראשית, אנחנו עשינו עבודה עם הגופים שבעצם הניחו את התזכיר על שולחנך ובאותו נושא שאתה מעלה, אנחנו בעצם הגענו להבנה אתם למרות שאנחנו תבענו כל הזמן עשר נקודות אחוז מרווחים והם הציעו 12 נקודות אחוז.

בני פפרמן: לקטע הזה אנחנו מסכימים.

בני פפרמן: אנחנו איננו מסכימים לנושא של 80 אחוזים מדרגה אחרונה ואני אנמק את זה.

חיים כץ: אתה מוכן לפרט למה אתם מסכימים?

חיים כץ: תפרט את כל מה שאתם מסכימים.

בני פפרמן: היועצת המשפטית תפרט ואז אני אסביר למה אנחנו מתנגדים ל-80 אחוזים.

דבורה אליעזר: אנחנו ביקשנו תשע מדרגות מתוכן שתיים כבר קיימות בחוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים.

חיים כץ: את מוכנה לציין את המדרגות?

דבורה אליעזר: כן.

דבורה אליעזר: במקום שלושת המדרגות שקיימות היום בחוק, שזה שלושת-רבעי משכר המינימום, 50 אחוזים משכר המינימום ושליש משכר המינימום, אנחנו הצענו מדרגות שקופצות ב-10 אחוזים משכר המינימום החל ממדרגה שמתחילה ב-90 אחוזים של אדם שיש לו יכולת עבודה מופחתת של 10 אחוזים, עד אחוז אחד, שזה בעצם מה שקבוע בחוק המשתקמים ולכן אין צורך בשתי המדרגות האחרונות.

דבורה אליעזר: המדרגה הראשונה כמובן מתייחסת לאותם אנשים שיכולת העבודה שלהם מופחתת ב-10 אחוזים, כלומר, יכולת העבודה שלהם היא 90 אחוזים.

דבורה אליעזר: הארגונים מבקשים, במקום לעשות מדרגות שקופצות כל פעם ב-10 אחוזים, לקבוע מדרגות שקופצות כל פעם ב-12 אחוזים.

חיים כץ: צייני את המדרגות.

דבורה אליעזר: הן מפורטות בפניכם ואני אכן אציין אותן.

דבורה אליעזר: אנחנו הצענו להתחיל במה שהם הציעו.

חיים כץ: מה אתם מציעים?

דבורה אליעזר: אנחנו ביקשנו יכולת עבודה בשיעור העולה על 90 אחוזים ואינו עולה על 30 אחוזים, ביכולת עבודה הרגילה, יהיה שכר המינימום 30 אחוזים משכר המינימום המותאם.

חיים כץ: עד 30 אחוזים מדרגה אחת?

דבורה אליעזר: כן.

דבורה אליעזר: בין 20 ל-30 אחוזים מדרגה אחת.

דבורה אליעזר: , 30 אחוזים.

חיים כץ: 20 עד 30 אחוזים זה 30 אחוזים.

דבורה אליעזר: נכון.

דבורה אליעזר: שכר המינימום.

דבורה אליעזר: יכולת עבודה בשיעור העולה על 30 אחוזים ואינו עולה על 40 אחוזים, 40 אחוזים משכר המינימום.

דבורה אליעזר: יכולת עבודה בשיעור העולה על 40 אחוזים ואינו עולה על 50 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה, 50 אחוזים משכר המינימום.

דבורה אליעזר: יכולת עבודה בשיעור העולה על 50 אחוזים ואינו עולה על 60 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה, 60 אחוזים משכר המינימום.

חיים כץ: היינו ב-30-40, 50-60 וכן הלאה וכן הלאה?

דבורה אליעזר: וכן הלאה וכן הלאה, עד שאנחנו מגיעים למדרגה האחרונה שהיא יכולת עבודה בשיעור העולה על 80 אחוזים ואינו עולה על 90 אחוזים, 90 אחוזים משכר המינימום.

דבורה אליעזר: הבקשה של הארגונים הייתה עד 80 אחוזים כאשר הם קופצות ב-12 אחוזים.

דבורה אליעזר: הם מבקשים שיכולת העבודה בשיעור העולה על 19 אחוזים ואינו עולה על 32 אחוזים.

אילן גילאון: האנשים האלה לא צריכים הרבה מדרגות אלא הם צריכים מעלית.

דבורה אליעזר: אנחנו חושבים שתשע המדרגות בא כדי לקדם את השילוב של אנשים עם מוגבלויות בעבודה ושהמעביד יתעדף אנשים עם מוגבלויות כחלק מהשיקולים הכלכליים שלו לשלב אנשים עם מוגבלויות בעבודה, כאשר יכולת העבודה שלהם מופחתת.

דבורה אליעזר: זאת הסיבה שאנחנו הצענו תשע מדרגות.

דבורה אליעזר: אנחנו גם מכוונים את התקנות האלה דווקא לאלה שיש להם יכולת עבודה של 90 אחוזים, כאשר יכולת העבודה שלהם גם מופחתת.

דבורה אליעזר: בנוסף לחסמים הקיימים, כיוון שמדובר באנשים עם מוגבלויות, אנחנו יודעים שקיימים חסמים כאלה וזה בסעיף 8 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות שמבקש מהמעביד שלא להפלות בעבודה גם אנשים עם מוגבלות שיכולת העבודה שלהם היא מאה אחוזים.

דבורה אליעזר: אנחנו אומרים שכאשר יכולת העבודה של העובד היא מופחתת כבר ב-90 אחוזים, לתת אפשרות גם לעובדים האלה כך שלמעביד יהיה שיקול כלכלי כן להעדיף אותם ולהעסיק אותם.

דבורה אליעזר: אני רוצה להזכיר שמי שפונה אלינו בבקשה לקבוע שכר מותאם, הוא דווקא העובד.

דבורה אליעזר: העובד הזה יכול להחליט שלא לפנות אלינו.

דבורה אליעזר: אם הוא משתלב בעבודה ומשלימים לו שכר מינימום כפי שנקבע בחוק או יותר מכך, הוא לא צריך לפנות אלינו.

דבורה אליעזר: התקנות האלה מיועדות לעובדים שדווקא לא משתלבים בעבודה ושזה יכול לסייע להם כן להיכנס למעגל העבודה.

חיים כץ: כמה עולה לכם בחיים הפסקה האחרונה של 80-90?

בני פפרמן: זה לא עולה לנו בחיים אלא זה רק יכול להעלות במחיר גבוה מאוד לאנשים עם מוגבלות.

חיים כץ: אם לא נעשה שום דבר בתקנות, יש לו 75 אחוזים.

בני פפרמן: סברנו מלכתחילה שזאת הייתה החלטה שגויה.

אילן גילאון: כמה אנשים זה עלול להוציא ממעגל העבודה?

בני פפרמן: אני אתייחס לנקודה הזאת.

בני פפרמן: ככלל, אני אומר שמישהו שקבעו לו 81-80 אחוזים והוא יקבל מאה אחוזים, אני שואל את עצמי כמעסיק – ואני דיברתי עם מעסיקים – מה הסיבה שמעסיק שבעצם יכול לקבל אדם עם מאה אחוזים, יקבל מישהו ב-80 אחוזים כאשר הוא צריך לשלם לו את ה-100 אחוזים.

בני פפרמן: זה פשוט לא נשמע לי הגיוני אלא אם כן אנחנו הולכים לגישה של חסד ורחמים והרי קבענו מזמן כבר שאנחנו לא בקטע הזה.

בני פפרמן: אנחנו רוצים בעצם להניע את כל המערכת הזאת כדי שמעסיקים יקלטו עובדים.

אילן גילאון: לא צריך חסד ורחמים.

אילן גילאון: אתם צריכים להשלים כאן וכך היה קורה במדינה מתוקנת.

בני פפרמן: היינו כבר בקטע הזה.

בני פפרמן: אנחנו רואים סכנה ממשית לחלק מאותם אנשים שבעצם יהיו ב-80 אחוזים.

חיים כץ: כמה אנשים?

חיים כץ: אני רוצה למצות את העניין.

חיים כץ: כמה אנשים לדעתך ייפלטו ממעגל העבודה אם תהיה מדרגת ה-80?

בני פפרמן: עשינו איזושהי בדיקה ואני אומר את הדברים בהתייחס לזה שהוועדה ביקשה ממני לעשות את הבדיקה.

בני פפרמן: להערכתנו בקטע של 80 עד 100 אחוזים נמצאים סדר גודל של 2,000-2,500 אנשים כאשר יש חלוקה בין 80 ל-90 ובין 90 ל-100.

בני פפרמן: אני מעריך שסדר גודל של 1,000 אנשים או 1,500 אנשים הם ממש בסכנה ממשית.

חיים כץ: כמה אנשים היום עובדים ומקבלים 100 אחוזים והם במדרגה של 75 אחוזים?

בני פפרמן: סך הכל היום מקבלים 120 אנשים.

חיים כץ: למה הם לא נפלטים?

חיים כץ: למה המעסיק מוכן לשלם להם מאה אחוזים ולקבל תפוקה של 75 אחוזים?

בני פפרמן: אני חושב שצריך לשאול את השאלה אחרת: למה בעצם 2,000 אנשים שנמצאים בתוך המערכת לא מגישים בקשה לשכר מינימום מותאם?

בני פפרמן: מזה אני יותר מוטרד.

בני פפרמן: אני אומר לך שזה מסכן.

חיים כץ: הם לא מגישים כי הם לא רוצים לקחת צ'אנסים.

חיים כץ: הם אומרים שיש להם את זה והם לא רוצים לקחת צ'אנס אבל לראיה יש 120 אנשים שנותנים תפוקה של 75 אחוזים ומקבלים תמורה בגובה 100 אחוזים.

בני פפרמן: זה הרי ברור שהגישו אנשים שהם חזקים יחסית.

חיים כץ: אבל בכל זאת הם נותנים תפוקה של 75 אחוזים.

בני פפרמן: הטענה שלנו היא שמי שלא הגיש את הבקשה, זאת הקבוצה החלשה וזאת הקבוצה שחוששת, ובצדק היא חוששת.

חיים כץ: תמיד אתם יכולים לשנות תקנות.

חיים כץ: תפסת מרובה לא תפסת.

חיים כץ: אפשר ללכת לשיטתכם וללכת למה שאתם מציעים, ללכת לכל המדרגות עד 80.

חיים כץ: אפשר.

בני פפרמן: אני מנסה לחשוב מה הנזק.

בני פפרמן: אם אנחנו מדברים על מדרגה אחרונה 90 או 92, הרי ממילא הם יקבלו את ה-100 אחוזים.

בני פפרמן: מדובר כאן בקבוצה של בין 80 ל-90.

חיים כץ: אני חושב שאדם שהוא 80 אחוזים, הוא מאה אחוזים.

בני פפרמן: השאלה מה חושבים המעסיקים.

חיים כץ: במערכת יש הרבה מאוד עובדים שמקבלים הרבה מעבר לשכר המינימום, לא נותנים תפוקה של 70 אחוזים והם לא מפוטרים.

אילן גילאון: אתה יודע כמה אנשים מקבלים תפוקה של 100 אחוזים ועושים נזק של 200 אחוזים?

קריאה: אלה לא אנשים עם מוגבלות.

בני פפרמן: יש כאן אנשים שהיו פעם מעסיקים, ואני חוזר ואומר שינסה לחשוב מעסיק, אלא אם כן באמת הוא מרחם על האדם.

אילן גילאון: אתה אומר שהדבר הזה של 80 אחוזים עלול להוציא 1,500 אנשים ממעגל העבודה.

בני פפרמן: כן.

בני פפרמן: סביב 1,500 אנשים.

אילן גילאון: זה מסכן 1,500 אנשים.

בני פפרמן: כן.

בני פפרמן: אנחנו מסכנים 1,500 אנשים.

ורד וייץ: אדוני עשה את מלאכתי, אבל אני חושבת שיש עוד שאלה.

חיים כץ: את יודעת שצדיקים, מלאכתם נעשית בידי אחרים.

ורד וייץ: תודה.

ורד וייץ: יש עוד שאלה שאני חושבת שאולי כדאי לשמוע עליה איזשהו נתון, אם יש, והיא כמה אנשים עם מוגבלות נכנסו למעגל העבודה יחסית לתקופה שקדמה לתקנות האלה ויחסית לתקופה שקדמה לאפשרות לקבל שכר מינימום מותאם.

ורד וייץ: האם בכלל הנושא של שכר מינימום מותאם הכניס עוד אנשים עם מוגבלות למעגל העבודה?

ורד וייץ: אני חושבת שזאת שאלה שכדאי שנדע את התשובה עליה.

יותם טולוב: אני רוצה להתייחס לנקודה של ה-80 אחוזים.

יותם טולוב: אנחנו בארגונים תמכנו במדרגה של 80 עד 100 אחוזים כמדרגה אחרונה.

יותם טולוב: קודם כל, צריך להתייחס לעוד אוכלוסייה שנמצאת בגדר ה-2,000 אנשים אותם הגדרת, כאשר אלה אנשים שיכולת העבודה שלהם היא פחות מ-90 אחוזים אבל כנראה הם מקבלים שכר מינימום כי הם מגיעים להסדר הזה עם המעסיק והם בכלל לא נכנסו למנגנון של האבחון.

יותם טולוב: אנחנו יודעים שיש גורמים שמגיעים למקום העבודה ומצליחים להגיע לפשרה הזאת עם המעסיק, לפשרה או להסכם הזה עם המעסיק, מבלי שהם נדרשים בכלל לאבחון.

יותם טולוב: האנשים האלה, גם הם נכללים בקבוצה הזאת.

יותם טולוב: אני רוצה לחזור לטיעון המרכזי ממנו אנחנו יוצאים כאשר זה לא משיח של חסד, כי בנושא הזה יש בינינו הסכמה, אלא משיח של זכות ושל יחסי עובד-מעביד שהם שוויוניים ושהם שווים לשני הצדדים.

יותם טולוב: כמו שיש אנשים בשוק העבודה שמשיקים ל-100 אחוזים ואף אחד לא בוחן את יכולת ההשתכרות שלהם, כך גם אנשים שנמצאים בסקאלה הגבוהה, לא נכון לבחון את יכולת ההשתכרות שלהם.

יותם טולוב: המרווח הזה של ה-20 אחוזים בעינינו הוא מרווח הוגן אל מול תקנות ייחודיות לאנשים עם מוגבלות בהשוואה להסדר האוניברסלי שיש לגבי אנשים בשוק העבודה.

רונית דודאי: אני רוצה להתייחס לדרגה הזאת של ה-20 אחוזים כי מרב האנשים שלנו נמצאים כרגע בדרגה הזאת.

רונית דודאי: אני בהחלט מזדהה עם נושא הסכנה עבורם.

רונית דודאי: אני מסכימה עם מה שאמר בני.

רונית דודאי: אכן קבוצה מאוד גדולה של עובדים שלנו שנמצאים בדרגה הגבוהה הזאת, הם בהחלט בסכנה של פיטורים.

רונית דודאי: המעסיקים הם לא בכיסנו והם לא בידינו.

רונית דודאי: הם לא עושים חסדים ובהחלט כאשר עומד מול מעסיק אדם שהתפוקה שלו היא 80 אחוזים, מול שוק מובטלים גדול מאוד שהוא יכול לקבל באותו מחיר של שכר מינימום, הוא יכול בהחלט לעשות את השיקול ולהחליט שהוא לא רוצה שאת אותו אדם.

חיים כץ: היום יש לו 75 אחוזים.

חיים כץ: תפסת מרובה לא תפסת.

חיים כץ: בכל זאת יש 120 אנשים שעובדים ב-75 אחוזים ומקבלים 100 אחוזים.

רונית דודאי: לנו יש קרוב ל-2,000 עובדים בשוק הפתוח שחלקם הגדול בהחלט יושבים על הגדר, חוששים מאוד להביא את הנושא של שכר מינימום.

רונית דודאי: אני חושבת שכן צריך לתת את הדעת.

רונית דודאי: המדינה לא דאגה לתמרץ את המעסיקים בצורה אחרת.

רונית דודאי: אם זה היה קורה, אני מצדי הייתי מסכימה לשכר מינימום לכולם כי אני חושבת שזה ה-בייס ליין ממנו צריך לצאת.

רונית דודאי: זה לא שאני מסכימה עם החוק כפי שהוא אלא אני פשוט חושבת שזה הרע במיעוטו לנסות ללכת בכל זאת כלפי המעסיק ולא להתעלם ממנו בסיפור הזה.

קובי כהן: אני ממטה הפעולה של הנכים בישראל.

קובי כהן: אני רוצה להציג דעה.

קובי כהן: אנחנו מדברים על מבחן סובייקטיבי שהוא נעשה למקצוע סובייקטיבי, במצב נתון מסוים של הכשרה, במצב נתון מסוים של השכלה, במצב נתון של תעסוקה.

קובי כהן: המבחן הזה, נכון לאותו רגע לאותו נכה בעיסוק הספציפי.

קובי כהן: אותו נכה עם הכשרה מתאימה, עם ניסיון נוסף, עם עיסוק אחר או תנאי עיסוק אחרים, יכול להגיע לתוצאות אחרות לגמרי.

קובי כהן: לכן מאחר שהמבחן הזה נעשה לפי המלצות של שינוי תקנות תוך ארבעה וחצי חודשים מרגע תחילת העבודה, יש בעייתיות קשה מאוד לקבועה הזאת לאורך זמן.

קובי כהן: לטענתנו אם אנחנו מראש נוריד ונקבע שכר מופחת לקבוצה העליונה של הנכים, אנחנו לא ניתן להם אפשרות להשתלב בשכר הוגן.

שלמה אלישר: אני מנהל אגף השיקום במשרד הרווחה.

שלמה אלישר: אני רוצה להביע תמיכה בעמדה של משרד התעשייה.

חיים כץ: אתה מדבר על המדרגה העליונה.

שלמה אלישר: כן.

שלמה אלישר: גם לגבי הפערים.

חיים כץ: עזוב את הפערים.

שלמה אלישר: מבחינתי, מנקודת ראות שלי, אין שום סיבה מדוע אנשים עם מוגבלות לא יתחילו את השכר שלהם משכר מינימום, אבל המסלול צריך להיות מסלול שונה.

שלמה אלישר: אין כאן עניין של חסדים.

שלמה אלישר: אדם אם יכולת תעסוקתית מסוימת צריך לקבל פחות או יותר – ותכף אני אתייחס גם להיבט של המדידה הפסיכולוגית הסובייקטיבית עליה דיבר קובי – בהתאם לתפוקות שלו.

שלמה אלישר: כל השאר הוא בכלל צריך להידון במסגרת אחרת לגמרי של תמרוץ מעסיקים על ידי הממשלה ולא על ידי המעסיקים.

שלמה אלישר: לגבי המדידה הסובייקטיבית.

שלמה אלישר: אין מה לעשות, אני חושב שהכלים הולכים ומשתכללים כל הזמן ויש טעויות מדידה כאלה ואחרות.

שלמה אלישר: בהתייחס ליכולת של האדם לשדרג את היכולת התעסוקתית שלו, בין אם הוא רכש השכלה נוספת ושדרג את היכולת ההשכלתית שלו, או את המיומנויות התעסוקתיות שלו, הוא תמיד רשאי לפנות ולבקש לעשות בדיקה חוזרת.

שמואל חיימוביץ: נציב בפועל, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

שמואל חיימוביץ: אנחנו סבורים שבהצעה שמונחת לפנינו יש משום אפשרות לפגיעה בחלק מציבור האנשים עם מוגבלות ולכן אנחנו לא תומכים בהצעה הזאת.

חיים כץ: באיזה הצעה?

חיים כץ: באיזו הגדרה?

שמואל חיימוביץ: לרווח את המדרגות ולעשות יותר מדרגות מאשר היו בעבר.

שמואל חיימוביץ: גם ההצעה להעביר מ-75 חוזים ל-80 אחוזים, נופלת באותה קטגוריה.

שמואל חיימוביץ: אני חושב שבשוק החופשי אין שוויון במובן הזה שדווקא מאנשים עם מוגבלות מבקשים לעבור מבחנים כדי להוכיח את היכולות שלהם לעומת השוק הרגיל.

שמואל חיימוביץ: בהרבה מקומות אנשים שעובדים נותנים תפוקות יותר נמוכות אפילו מהמבחנים שנמצאים כאן לפנינו.

שמואל חיימוביץ: זאת פגיעה משמעותית בציבור של אנשים עם מוגבלות ולזה לא אוכל להסכים.

איריס מגן: רכזת פורום פת.

איריס מגן: אני תומכת בדבריו של יותם לגבי המדרגה העליונה, אבל רציתי להשלים ולומר שאנחנו מגיעים לא ל-10 אחוזים או 12 אחוזים אלא המטרה שלנו היא להגיע לחמש מדרגות כדי קצת לרווח ולהגיע למצב בו מרווח הטעות יהיה סביר.

איריס מגן: הפתרון הזה, מכיוון שהוא גם על דעת הארגונים, אני חושבת שהוא מייצג איזושהי הסכמה רחבה שעונה על שתי הדאגות משני הכיוונים.

חיים כץ: מר פפרמן, אני רוצה לשאול אותך.

חיים כץ: אנחנו יכולים להמשיך לשמוע כאן את דעות כל האנשים אבל אני רוצה לשאול אותך שאלה.

חיים כץ: אתם הגשתם בקשה לתקנות.

חיים כץ: אני יכול להעלות את התקנות להצבעה ואתה יכול לומר לי שאתה מושך אותן ואתה מושך אותן ולא קרה שום דבר.

חיים כץ: נשאלת השאלה היא האם אתה מוכן שאני אעלה את התקנות ללא מדרגה של ה-80-90 אחוזים.

חיים כץ: אם לא, אתה תישאר עם מה שקיים היום, שלוש מדרגות.

חיים כץ: זה לשיקולך.

חיים כץ: הוועדה לא תעלה משהו אחר להצבעה.

בני פפרמן: אני יודע שתמיד ברגע הקריטי אני נופל.

בני פפרמן: אני רוצה לומר לכל החברים כאן, מכובדיי, שהקבוצה הזאת שעכשיו מדברת בעצם עדיין עוד לא "חוותה" את עניין האכיפה.

בני פפרמן: אני אומר לכם שאנחנו מתחילים לאכוף עכשיו ואני כבר שומע דברים מאוד מאוד לא סימפטיים.

בני פפרמן: אני מבקש מכל אלו שעכשיו הרימו את היד ולחצו עלי שלא ירימו אלי בלילה טלפון ויאמרו שלא נאכוף.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון, אני עומד להסביר לך.

אילן גילאון: מדובר על נגישות למוגבלים, ואני לא מבין.

חיים כץ: הוועדה הזאת גמישה, היא קבלת את הפניות שלכם ולא נותנת לכם לחכות יותר מדיי זמן כדי לקיים את הדיונים ונערכים דיונים ענייניים – בטח לא בגללי אלא בגלל הצוות של הוועדה – המטרה של כולנו וגם שלך היא לעזור לאנשים עם מוגבלויות ולנסות לשלב אותם במעגל העבודה ולשפר את שכרם ואת איכות חייהם.

חיים כץ: זה חשוב לכולנו כאן.

חיים כץ: אם נראה שאנחנו חלילה חוטאים ועשינו משהו לא טוב, ניפגש שוב.

אילן גילאון: אני מרגיש לא מוכן לדיון הזה.

אילן גילאון: אני אומר את הדברים בהגינות.

אילן גילאון: לכן אני רוצה לשאול שאלה, משום שיש הרבה מאוד מודלים.

אילן גילאון: בסך הכל, תראו על מה אנחנו דנים, על תשע מדרגות בתוך שכר המינימום.

חיים כץ: שש מדרגות.

אילן גילאון: לפי ההצעה שלהם, תשע מדרגות.

חיים כץ: שש מדרגות.

בני פפרמן: עוד לא דיברנו על המדרגות למטה.

חיים כץ: שש מדרגות.

אילן גילאון: בסדר, שש מדרגות.

אילן גילאון: בסופו של דבר עד שלא תהיה התערבות ממשלתית ותמריץ למעסיק, זה לא ייפתר וזה ברור לגמרי.

חיים כץ: אתה נכנס למקום שהוא לא נושא הדיון.

חיים כץ: יש תקנות ואנחנו מנסים ביחד אתך לפעול.

אילן גילאון: אני פשוט לא מעודכן.

אילן גילאון: אני שואל שאלת ידע ולא שאלת התרסה.

חיים כץ: את זה אולי נעשה אחר כך.

אילן גילאון: לא.

חיים כץ: יש לנו עוד הרבה דיונים היום.

אילן גילאון: השאלה אם הם עובדים על איזשהו מודל או שאנחנו צריכים לעשות את זה.

בני פפרמן: אנחנו עובדים על כמה מודלים.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון יושב-ראש תת-ועדה של הוועדה שלנו לכל נושא הנגישות ומוגבלויות, והוא הכתובת שלנו.

אילן גילאון: אני מגיע אל אנשים גם בלילה.

חיים כץ: אנחנו נעבור להקראת הצעת הממשלה.

נועה בן-שבת: תקנות שכר מינימום (שכר מינימום מותאם לעובד עם מוגבלות בעל יכולת עבודה מופחתת) (תיקון), התש"ע-2009 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 17(ב) ו-18 לחוק שכר מינימום, התשמ"ז-1987 ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: 1.

נועה בן-שבת: תיקון תקנה 3 האמור בתקנה 3 לתקנות שכר מינימום (שכר מינימום מותאם לעובד עם מוגבלות בעל יכולת עבודה מופחתת), התשס"ב-2002 (להלן – התקנות העיקריות), יסומן (א) ואחריו יבוא: "(ב) בתקנה זו "מי שהוסמך או מורשה לפעול בשם עובד עם מוגבלות" – למעט מעביד שאינו גורם שיקומי מלווה, כהגדרתו בחוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה), התשס"ז-2007".

נועה בן-שבת: 2.

נועה בן-שבת: תיקון תקנה 4 בתקנה 4(א) לתקנות העיקריות, במקום פסקאות (1) עד (3) יבוא: (1) יכולת עבודה בשיעור העולה על 19 אחוזים ואינו עולה על 30 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה – 30 אחוזים משכר המינימום.

נועה בן-שבת: (2) יכולת עבודה בשיעור העולה על 30 אחוזים ואינו עולה על 40 אחוזים מיכולת העבודה – 40 אחוזים משכר המינימום.

נועה בן-שבת: (3) יכולת עבודה בשיעור העולה על 40 אחוזים ושאינו עולה על 50 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה – 50 אחוזים משכר המינימום.

נועה בן-שבת: (4) יכולת עבודה בשיעור העולה על 50 אחוזים ואינו עולה על 60 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה – 60 חוזים משכר המינימום.

נועה בן-שבת: (5) יכולת עבודה בשיעור העולה על 60 אחוזים ואינו עולה על 70 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה – 70 אחוזים משכר המינימום.

נועה בן-שבת: (6) יכולת עבודה בשיעור העולה על 70 אחוזים ואינו עולה על 80 אחוזים מיכולת העבודה הרגילה – 80 אחוזים משכר המינימום.

נועה בן-שבת: 3.

נועה בן-שבת: החלפת תקנה 6 במקום תקנה 6 לתקנות העיקריות יבוא: "6.

נועה בן-שבת: מסירת ההחלטה (א) החלטה בבקשה תינתן בתוך 135 ימים מתחילת ההעסקה, ובלבד שלעניין בקשה שהוגשה אחרי שחלפו 90 ימים מתחילת ההעסקה תינתן ההחלטה בבקשה בתוך 45 ימים מיום שהוגשה".

נועה בן-שבת: הערת נוסח.

נועה בן-שבת: דובר על כך שההחלטה בבקשה תהיה מנומקת ובכתב והיא תינתן בתוך 45 ימים מיום שהוגשה או מיום שנתקבלו כל הממצאים והמסמכים האמורים בתקנה 5 אם התבקשו לפי המאוחר מביניהם.

נועה בן-שבת: זאת בעצם התאמה לנוסח הקיים היום בתקנה המקבילה.

נועה בן-שבת: "(ב) המנהל ימסור למעביד הודעה בדבר גובה כר המינימום המותאם שנקבע לעובד.

נועה בן-שבת: (ג) בהחלטה כאמור בתקנת משנה (א) יודיע המנהל לעובד על זכותו להשיג על ההחלטה לפי נוהל שעליו הורה המנהל, וכן על זכותו לערער עליה לבית הדין האזורי לעבודה, בתוך 45 ימים מיום שההחלטה נמסרה לו".

נועה בן-שבת: 4.

נועה בן-שבת: תיקון תקנה 7 בתקנה 7 לתקנות העיקריות, בסופה יבוא: "למעט בנסיבות כאמור בתקנה 9(ג)".

נועה בן-שבת: 5.

נועה בן-שבת: תיקון תקנה 9 בתקנה 9 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה (ב) יבוא: "(ג) הגיש העובד בקשה לפי תקנה 3 לא יאוחר משלושים ימים מיוחם תחילת העסקתו, לא יחול האמור בתקנת משנה (ב), ושכר המינימום המותאם לעובד כפי שקבע המנהל לפי תקנה 4 בשיעור השונה משכר המינימום המותאם בתקופת הביניים, יחול ממועד מסירת ההחלטה".

נועה בן-שבת: 6.

נועה בן-שבת: תיקון התוספת בתוספת לתקנות העיקריות – (1) במקום "(אם הבקשה מוגשת בידי מי שאינו העובד, יש לצרף מסמך המעיד על הרשאה או סמכות לפעול מטעמו של העובד)", יבוא: "(אם הבקשה מוגשת בידי מי שאינו העובד, יש לצרף כתב מינוי אפוטרופוס או ייפוי כוח חתום ביד העובד לפי הנספח לטופס זה, לפי העניין)".

נועה בן-שבת: (2) אחרי "(מחק את המיותר וציין את היקף המשרה אם היא חלקית)", יבוא: "ידוע לי - או ידוע לעובד במקרה שמוסמך או מורשה חותם על הבקשה בשמו – שאם ייקבע שיכולת העבודה פחותה ב-20 אחוזים לפחות מיכולת העבודה הרגילה באותו תפקיד, יחליט המנהל (מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה) או מי שהוא הסמיך לכך, על שיעור שכר מינימום מופחת שמותאם ליכולת העבודה שנקבעה לעובד, לפי התקנות.

נועה בן-שבת: ידוע לי/ידוע לעובד, כמו כן, כי לצורך קביעת שכר מינימום מותאם ייעשו גם פעולות אבחון הכוללות, בין היתר, תצפיות במקום העבודה, שיחות עם המעביד ולעתים עם עמיתים לעבודה, וכן מבחני כישורים ככל הנדרש".

נועה בן-שבת: (3) בסופה יבוא:

נועה בן-שבת: ייפוי כוח אני החתום מטה_______________ תעודת זהות______________ שנת לידה_________, מייפה את כוחו/ה של_______________ תעודת זהות או עמותה רשומה או ח"פ___________ לפעול בשמי לעניין בקשה לקביעת שכר מינימום מותאם (להלן – הבקשה) לפי תקנות שכר מינימום (שכר מינימום מותאם לעובד עם מוגבלות בעל יכולת עבודה מופחתת), התשס"ב-2002 (להלן – התקנות) לעבודתי אצל____________ בתפקיד________________.

נועה בן-שבת: ___________________ ________________ ____________________ שם פרטי ושם משפחה תעודת זהות חתימה של העובד __________________ _______________ ___________________ שם שפרטי ושם משפחה תעודת זהות חתימה" של האפוטרופוס 7.

נועה בן-שבת: תחילה ותחולה תחילתן של תקנות אלה 30 ימים לאחר פרסומן.

נועה בן-שבת: (ב) תקנה 4 לתקנות העיקריות, כנוסחה בתקנה 2 לתקנות אלה, תחול גם על בקשות לקביעת שכר מינימום מותאם שהוגשו ערב תחילתן של תקנות אלה וטרם ניתנה לגביהן החלטת המנהל.

נועה בן-שבת: 8.

נועה בן-שבת: הוראת מעבר נקבע לעובד עם מוגבלות שכר מינימום מותאם ערב תחילתן של תקנות אלה, לא ייקבע לגביו שכר מינימום מותאם נמוך משכר המינימום המותאם שנקבע לו כאמור, כל עוד לא חל שינוי ביכולת העבודה שלו והוא מועסק באותו תפקיד.

איריס מגן: אני אתחיל מהסוף כי זה משהו טכני.

איריס מגן: אני חושבת שבתיקון התוספת, בהוספת סעיף קטן (2), צריכה להיות חלופה ב': 20 אחוזים לפחות ולא 10 אחוזים.

נועה בן-שבת: אני חושבת שהקראתי את זה כך.

נועה בן-שבת: אם זה לא היה ברור, אז כן, זה אמור להיות 20 אחוזים.

איריס מגן: זה משהו טכני.

איריס מגן: יש נושא אחד שלא דיברנו עליו כי זה דבר שנכנס ממש ברגע האחרון וזה השינוי של הסעיף שמתייחס לרטרואקטיביות או ביטול הרטרואקטיביות.

חיים כץ: אתם מבקשים שישים ימים והמדינה מבקשת 130 ימים.

איריס מגן: אנחנו תומכים בהצעה שהרטרואקטיביות תבוטל מכיוון שאנחנו חושבים שזה עול גדול מדיי על המעסיק, אבל כדי לאזן את הזכויות אנחנו רוצים שהתקופה בתקופת הביניים, במהלכה השכר יהיה שכר, נקרא לו "לא מפוקח", תהיה קצרה יחסית.

איריס מגן: לכן ההצעה שלנו היא שישים ימים פלוס שישים ימים נוספים.

חיים כץ: למה המדינה רוצה 135 ימים?

דבורה אליעזר: אנחנו רוצים את ה-135 ימים.

חיים כץ: אתם רוצים שלייקעס.

דבורה אליעזר: לא.

דבורה אליעזר: אנחנו רוצים זאת משתי סיבות עיקריות.

דבורה אליעזר: הסיבה הראשונה, כפי שנקבע בוועדה הזאת כאשר נחקק חוק זכויות אנשים עם מוגבלויות המועסקים, נקבעה תקופה של 135 ימים.

דבורה אליעזר: החוק הזה מאמץ את המנגנון של תקנות שכר מינימום מותאם.

דבורה אליעזר: המטרה של הוועדה, הוועדה כפתה עלינו 135 ימים, לתת לנו זמן, לתת זמן לעובד להסתגל למקום עבודה.

חיים כץ: 90 ימים זה לא מספיק זמן עבורכם?

דבורה אליעזר: אנחנו רוצים לנסות לקבוע לאותו עובד את הדרגה הכי גבוהה שאנחנו יכולים.

דבורה אליעזר: אם אנחנו נבחן אותו בתחילת העסקתו, ככל הנראה דרגת התעסוקה ודרגת השכר שתיקבע לו תהיה נמוכה מזאת שייקבע לאחר 135 ימים.

דבורה אליעזר: הסיבה הנוספת קשורה לחוק המשתקמים.

דבורה אליעזר: כאשר אנחנו מתחילים לבחון את יכולת העבודה של העובד, אנחנו לא יודעים אם בסופו של תהליך אנחנו נקבע את המדרגות לפי חוק שכר מינימום או שאנחנו נקבע שהעובד, אותו עובד, הוא משתקם לפי חוק המשתקמים ולא יחולו עליו יחסי עובד-מעביד.

דבורה אליעזר: צריך להיות סנכרון בין החוק לבין התקנות בעניין הזה, כי אנחנו לא יכולים לקבוע מראש לפני האבחון האם אותו אדם עם מוגבלות, יש לו יכולת עבודה מופחתת והוא יהיה עובד או שהוא יהיה משתקם.

בני פפרמן: אני רוצה לעדכן אתכם.

בני פפרמן: בעצם מדובר ב-135 ימים, אבל בפועל זה הרבה פחות.

חיים כץ: ימים קלנדריים אתה אומר.

בני פפרמן: כן, אבל זה הרבה פחות.

בני פפרמן: אני נכנס לאבחון בערך 45 ימים לפני, אז צריך לתת אפשרות בנטו וזה אומר 90 ימים.

בני פפרמן: זה מה שניתן, שלושה חודשים של הסתגלות.

בני פפרמן: אגב, את זה למדתי מכל אנשי המקצוע שאומרים שאני משלב מישהו במקום עבודה, אני זקוק לשלושה חודשים האלו.

קובי כהן: אנחנו מתעסקים באבחון ראשוני.

קובי כהן: אנחנו מדברים על אנשים שעוברים תהליך של למידה והסתגלות.

קובי כהן: אנחנו מבצעים איזושהי קביעה ראשונית והקביעה הזאת נשארת עם העובד לאורך תקופה ארוכה.

קובי כהן: היה נכון להורות על מבחן לאחר פרק זמן סביר כדי לבחון אם יש שינויים משמעותיים בתפוקה של העובד.

קובי כהן: אנחנו טוענים שאדם שהתחיל לעבוד והסתגל לעבודה, רכש מיומנות, רכש ידע בעיסוק שלו, התפוקה שלו משתנה.

קובי כהן: לכן לקבוע את זה באופן שרירותי וחד-פעמי בנקודת הכניסה או קרוב לנקודת הכניסה ולהשאיר את שכרו קבוע בהתאם לכך לאורך כל תקופת עבודתו – ולפעמים אנחנו מדברים על שנים – זה לא נכון לעשות.

קובי כהן: אם היו קובעים שזה נעשה פעם בשנה לפחות, זה היה משהו אחר.

דבורה אליעזר: התקנות קובעות כבר היום ש-90 ימים לאחר שניתנה החלטה, אם היה שינוי במצב התעסוקתי של העובד, הוא יכול לחזור אלינו ואנחנו יכולים לבחון זאת מחדש.

דבורה אליעזר: לכן זה לא נכון שזה יהיה קבוע.

קובי כהן: אנחנו רוצים שזה יהיה קבוע.

יותם טולוב: ההערה האחרונה של דבי היא בדיוק אחת הסיבות לזה שבעינינו 135 ימים זה יותר מדיי.

יותם טולוב: צריך לקבוע תקופת זמן מסוימת שנותנת לעובד זמן להסתגל, אבל 135 ימים פלוס 30 ימים, לא.

חיים כץ: לא, יש לך מינוס 45 ימים.

חיים כץ: אתה ב-90 ימים.

חיים כץ: אני רוצה את טובת האנשים לא פחות ממך.

יותם טולוב: אני רוצה להבין את המחלוקת.

יותם טולוב: המחלוקת היא 135 ימים, 95 ימים פלוס 30 ימים?

חיים כץ: 90 ימים פלוס 45 ימים.

דבורה אליעזר: 135 ימים זה מיום תחילת ההעסקה.

יותם טולוב: כלומר, 30 פלוס 95 ימים.

דבורה אליעזר: אם הוא פונה אלינו ועובד במקום העבודה, פחות מ-90 ימים.

דבורה אליעזר: אם הוא עבד עד 90 ימים, אנחנו משאירים את המצב על 45 ימים מיום הגשת הבקשה.

יותם טולוב: אנחנו כרגע נמצאים בנקודה שהמחלוקת היא כמעט טכנית וצריך להסכים על נקודת זמן בינינו.

יותם טולוב: זה פשוט יותר מדיי זמן.

יותם טולוב: זה ארבעה וחצי חודשים.

יותם טולוב: צריך לזכור שבוטלה כאן הרטרואקטיביות.

חיים כץ: אם היינו מורידים עשרה ימים, היית מרוצה?

חיים כץ: זה לא רציני מה שאתה אומר.

יותם טולוב: אדוני, אנחנו מדברים על כך שבוטלה הרטרואקטיביות.

נועה בן-שבת: רק לבקשות שהוגשו בתוך 30 הימים הראשונים.

יותם טולוב: ברור.

יותם טולוב: אנחנו מדברים על זה.

יותם טולוב: נכון.

יותם טולוב: תכף נדבר גם על הבעייתיות של מי שהגיש אחרי 30 ימים, אבל מי שהגיש עד 30 ימים, מבוטלת לגביו הרטרואקטיביות.

יותם טולוב: יש כאן פגיעה בזכויות.

חיים כץ: אתה הקשבת למה שהיא אמרה?

חיים כץ: היא אמרה שאנחנו מתאימים את עצמנו לחוק.

חיים כץ: זאת אומרת, אם אנחנו נעשה משהו אחר, אנחנו גם נצטרך אחר כך לשנות את החוק ואז אני לא יודע אם נרוויח.

חיים כץ: אני גם לא יודע אם אתה רוצה את זה.

יותם טולוב: אני רוצה רק להתייחס לעוד נקודה, להצעה לתיקון תקנה 9(ג) שמתייחסת לעובד שהגיש אחרי 30 ימים.

יותם טולוב: עובד שהגיש אחרי 30 ימים, לא מבוטלת לגביו הרטרואקטיביות לפי ההצעה הזאת.

יותם טולוב: עובד שעובד מעל 30 ימים, צריך לקבל שכר מינימום מלא.

יותם טולוב: ההיתר לשלם שכר מינימום מותאם הוא רק אם הבן אדם הגיש את הבקשה בתוך 30 ימים.

נועה בן-שבת: לא, לא לפי הנוסח שמופיע עכשיו.

נועה בן-שבת: הנוסח שמופיע עכשיו אומר שאפשר יהיה להסכים על שכר מינימום מותאם אם הסכימו, אם יש הסכמה בין הצדדים, אבל ההחלטה תהיה רטרואקטיבית אם הבקשה הוגשה אחרי 30 ימים מתחילת ההעסקה, אבל אם היא הוגשה לפני שחלפו 30 ימים מתחילת ההעסקה, לא תחול רטרואקטיביות.

יותם טולוב: זאת אומרת שלפי ההצעה החדשה עובד יכול להמשיך לעבוד מעל 30 ימים בלי להגיש את הבקשה?

קריאה: ברור.

נועה בן-שבת: הוא יכול לא להגיש את הבקשה.

יותם טולוב: בשכר מופחת?

נועה בן-שבת: בשכר מופחת אבל ההחלטה של המנהל כאשר הוא יגיש את הבקשה תחול רטרואקטיבית מיום שהוא הגיש את הבקשה.

יותם טולוב: אבל אז אין שום דבר שמחייב אותו להגיש את הבקשה.

נועה בן-שבת: אין שום דבר, אבל עד שהוא הגיש את הבקשה חל עליו שכר מינימום רגיל.

נועה בן-שבת: כל עוד הוא לא הגיש בכלל בקשה, חל עליו שכר מינימום רגיל.

יותם טולוב: זה בדיוק מה שאני אומר.

יותם טולוב: ברגע שחל עליו שכר מינימום רגיל ואתה קובע שכר מינימום מותאם בסופו של דבר, מי יצטרך לשלם כאן רטרואקטיבית?

יותם טולוב: העובד.

נועה בן-שבת: אני חושבת שיש כאן אי הבנה.

נועה בן-שבת: כל עוד הוא לא מגיש בקשה בכלל, הוא מקבל שכר מינימום רגיל.

קריאה: אלא אם כן הוסכם אחרת וזאת שאלה בפני עצמה.

חיים כץ: אבל אז הוא יגיש את הבקשה.

דבורה אליעזר: כל עוד העובד מועסק במקום העבודה ולא הוגשה כל בקשה, העובד זכאי לשכר המינימום לפי החוק.

דבורה אליעזר: הוגשה הבקשה ועברו 30 ימים מתחילת ההעסקה, אנחנו משאירים את המצב כפי שהוא היום בתקנות.

דבורה אליעזר: המצב כפי שהוא היום בתקנות קובע כי עובד ומעביד יכולים להסכים ממועד הגשת הבקשה ועד למועד מתן ההחלטה על שכר מינימום מותאם לתקופת הביניים באחת המדרגות על פי הקביעה שביניהם.

דבורה אליעזר: בא המנהל וקבע שכר מינימום מותאם שונה לזה שנקבע בין העובד לבין המעביד, יצטרך המעביד להשלים את השכר במהלך תקופת הביניים, זאת אומרת, ממועד הגשת הבקשה עד מועד מסירת ההחלטה, או שהמעביד יוכל לקזז משכרו של העובד אם המנהל קבע שכר מינימום נמוך.

דבורה אליעזר: זה המצב היום בתקנות ואת זה אנחנו לא משנים.

דבורה אליעזר: אנחנו משנים כאשר העובד פונה אלינו עד 30 ימים מיום תחילת ההעסקה.

דבורה אליעזר: במצב כזה אנחנו בעצם מבטלים את הרטרואקטיביות ואנחנו קובעים שהעובד והמעביד יכולים לקבוע ביניהם, להסכים ביניהם, על שכר מינימום מותאם לתקופת הביניים והחלטה של המנהל תהיה תקפה ממועד קבלת ההחלטה ולא ממועד הגשת הבקשה כפי שזה היום בתקנות.

קובי כהן: מנתוני צוות ההיגוי של החוק הזה, בישיבה מספר 10 כאשר הם הציגו את הנתונים, עולה שאלה שעברו את האבחון, 40 אחוזים מתוכם, שכרם נקבע לפני האבחון כשכר נמוך מאשר זה שנקבע להם באבחון.

קובי כהן: משמעות העניין היא שככל שאנחנו נקדים ונעביר את האבחון מוקדם, כך אנחנו יותר נדייק בשכר ולא ניצור מצב שאנשים יהיו ארבעה וחצי חודשים במצב ששכרם משולם מתחת לשכר שאמור היה להשתלם להם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אנחנו עוברים להצבעה.

חיים כץ: מי בעד התקנות שהוקראו על ידי היועצת המשפטית?

חיים כץ: מי נגד?

חיים כץ: אין.

חיים כץ: מי נמנע?

חיים כץ: אין.

חיים כץ: ה צ ב ע ה התקנות אושרו פה אחד

דבורה אליעזר: מדובר בתיקון טכני.

דבורה אליעזר: זכויות לאנשים עם מוגבלויות המועסקים כמשתקמים.

דבורה אליעזר: התיקון הוא תיקון שבא בהמשך לדרך שקבענו את המדרגות בתקנות שכר מינימום מותאם.

דבורה אליעזר: מדובר על גמול תעסוקה לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים והתיקון הוא תיקון טכני בלבד שמתייחס לסדר המדרגות כפי שנקבעו בתקנות.

דבורה אליעזר: אנחנו לא משנים מהמספרים שם.

דבורה אליעזר: בחוק המשתקמים נפלה לנו נקודה באמצע כאשר נחקק החוק ונקבע שגמול התעסוקה יהיה בין 1 ל-9 אחוזים מיכולת התעסוקה, יהיה 9 אחוזים, ובין 10 ל-19 יהיה 19 אחוזים.

דבורה אליעזר: נופלת לנו הנקודה שבין 9 ל-10 וצריך לתקן.

חיים כץ: בסדר.

נועה בן-שבת: הנוסח מונח כאן.

חיים כץ: הנוסח שמונח כאן ומה שהסבירה נציגת משרד התעשייה ברור לכולנו שהתיקון הוא תיקון טכני והוא על האחוז בין 19 ל-20.

חיים כץ: אנחנו מצביעים.

חיים כץ: ה צ ב ע ה הצו אושר פה אחד תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.