ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 101, 2009-11-10 10:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים היום רצף של ישיבות של ועדת הכלכלה לרגל יום המחויבות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: 321, זה מספר ההרוגים בתאונות דרכים מתחילת השנה.

אופיר אקוניס: המאבק להפחתת מספר הנפגעים, הפצועים וההרוגים בתאונות דרכים מעסיק באופן שוטף את משרד התחבורה והבטיחות בדרכים וכמובן את ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אני גם החלטתי, כפי שהודעתי לך כבוד שר התחבורה, להעלות את נושא התחבורה והבטיחות בדרכים לראש סדר העדיפויות של עבודת הוועדה הזאת והדבר מתקיים בהצעות חוק, בהתקנת תקנות ובהעלאת נושאים על סדר היום ובעצם גם לפתוח הרבה מאוד חסמים שנוצרו כדי לקדם את התחבורה.

אופיר אקוניס: אמרתי כבר בפורומים אחרים שתחבורה טובה יותר, היא גם חברה טובה יותר.

אופיר אקוניס: אני רוצה לקוות ולאחל שבעקבות היום הזה כאן בכנסת – אגב, עוד ועדות עוסקות בנושא ולאחר מכן יתקיים אירוע גדול – תעלה רמת מודעות הציבור, כאשר גם לנבחרי הציבור יש אחריות לקידום המאבק בתאונות הדרכים ונמלא את חובתנו בעניין הזה כלפי הציבור.

אופיר אקוניס: אנחנו נדון בעיקר בהשפעות האלכוהול על נהגים צעירים.

אופיר אקוניס: על פי נתוני משטרת ישראל עולה כי בשנים האחרונות חל גידול ניכר בשיעור התאונות בהן סיבת התאונה המדווחת היא נהיגה בשכרות.

אופיר אקוניס: כמו כן, על פי נתוני מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שיעור צריכת האלכוהול בקרב בני הנוער בישראל נע בין 50 ל-60 אחוזים ובשנים האחרונות לדאבון הלב גם חלה עלייה בנתון הזה.

אופיר אקוניס: המצב הזה שבו נהגים צעירים עולים על ההגה לאחר ששתו אלכוהול תוך סיכון משתמשים אחרים בדרך וסיכונם שלהם בראש ובראשונה, הוא בלתי מתקבל על הדעת ואנחנו נפעל לעצור את ההידרדרות בנושא הזה על ידי החמרת הענישה.

אופיר אקוניס: כך אנחנו יכולים לעשות, אנחנו, המחוקקים או מתקינים תקנות ומחמירים ענישה.

אופיר אקוניס: כמובן בעיניי הדבר שבסוף מגיע, מתכנסים בסוף גם להגברת האכיפה.

אופיר אקוניס: אלה שני הדברים.

אופיר אקוניס: האכיפה היא כמובן בידי המשטרה, אבל היא אוכפת את מה שאנחנו מחוקקים ואת מה שאנחנו מתקינים.

אופיר אקוניס: אני רוצה לאחל שכל היום הזה יהיה יום מועיל ופורה.

אופיר אקוניס: אני מבקש משר התחבורה לומר כמה מלים בעניין יום המחויבות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: לאחר מכן גם נשמע את אנשי מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ואת מי שירצה להתייחס.

ישראל כץ: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

ישראל כץ: היום הזה הוא יום חשוב, הוא בא להגביר את המודעות למאבק כנגד תאונות הדרכים, יום המחויבות הלאומית לבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: אנחנו במדינת ישראל איבדנו 30,433 אנשים שנהרגו בתאונות דרכים, וזה נתון שגבוה בהרבה אפילו ממספר הנופלים במלחמות ישראל.

ישראל כץ: מתוך הנתון הזה יש מספר בלתי נתפס של 4,819 ילדים ובני נוער שמצאו את מותם בכבישים.

ישראל כץ: חיים שנגדעו באיבם.

ישראל כץ: השנה היום הזה אכן עומד בסימן הנהגים הצעירים.

ישראל כץ: מספרם של הנהגים הצעירים מתוך כלל הנהגים הוא כ-15 אחוזים בעוד שמספרם בתאונות ובתאונות הקטלניות הוא כ-33 אחוזים.

ישראל כץ: זה נתון מאוד מדאיג.

ישראל כץ: אין ספק שאחת הסיבות המרכזיות הוא האלכוהול ועובדה שעיקר התאונות הן בסופי שבוע ובלילה.

ישראל כץ: בהחלט צריך לפעול גם בתחום ההסברה והחינוך כאשר החינוך הוא הדבר העיקרי, אבל לעשות גם בתחום התשתיות, פיתוח תשתיות, דבר שאנחנו עוסקים בו, בתחום האכיפה, חיזוק כוחה של משטרת התנועה וגורמי האכיפה, והענישה.

ישראל כץ: הכנסת תידרש בקרוב לאשר חקיקת חוקים ותקנות שיאפשרו להחמיר בענישה לגבי מי שיעבור עבירות מסוגים מסוימים.

ישראל כץ: אנחנו חייבים להגיע למצב שאם ניקח למשל את תחום האלכוהול, לא לתת הנחות ולהתיר.

ישראל כץ: שמעתי באיזו תוכנית רדיו היום שמנסים לפתח גלולה אותה נוטלים אחרי שתיית האלכוהול והשפעת האלכוהול פגה.

ישראל כץ: זה הדבר החמור ביותר ששמעתי עליו, ובמידה והוא יצליח, זה כאילו מתן היתר.

ישראל כץ: האלכוהול בחברה הישראלית, במיוחד בקרב הצעירים, הוא בגדר מגפה שעולה בטור גיאומטרי בלתי פוסק, גם בתחומי האלימות וגם בתחומי האלימות בנהיגה.

ישראל כץ: אם מדובר על תחום הנהיגה, אנחנו חייבים להוביל למצב – ישבה עכשיו ועדה בין-משרדית בראשות דוקטור שלמה אלמוג שהמליצה המלצות - שלקבוצות אוכלוסייה דוגמת נהגים צעירים, נהגים מקצועיים, לא תותר כל כמות אלכוהול בדם.

ישראל כץ: צריך להגדיר מהו אלכוהול, כדי שלא יימצא שמי שלוגם בירה שחורה שאין לה השפעה, ייקבע שיש בדמו אלכוהול.

ישראל כץ: כאשר מגדירים מה זה, אנחנו שואפים לאפס כמות אלכוהול.

ישראל כץ: שיהיה ברור שאי אפשר גם לשתות וגם לנהוג.

ישראל כץ: יש את כל נושא גיל מתן הרשיון.

ישראל כץ: מצד אחד היום הגיל הוא גיל 17 ויש מגמה לאפשר לנהוג כבר מגיל יותר צעיר.

ישראל כץ: בישראל השירות הצבאי מהווה סימן דרך משמעותי שבמידה שלא יוציאו את הרשיון לפני השירות הצבאי, יהיה קשה להוציאו תוך כדי.

ישראל כץ: יש את נושא ליווי המבוגרים.

ישראל כץ: אגב, לפי כל הבדיקות בשעה שיש ליווי של מבוגר, אחוז התאונות יורד בצורה דרמטית.

ישראל כץ: לכן אנחנו רוצים גם במסגרת חקיקה שנקראת רשיון מדורג – אותה אנחנו כרגע מגבשים במשרד והיא בוודאי תבוא לוועדת הכלכלה – לקבוע ליווי אפקטיבי של מבוגרים.

ישראל כץ: לא ליווי תיאורטי של חצי שנה אלא חיוב שבתוך התקופה הזאת יהיו כך וכך שעות ליווי בפועל, כך וכך שעות ליווי לילי במשך שעות הלילה.

ישראל כץ: משיחות ומניסיון אישי אני יודע שכאשר נוהגים עם ליווי, זאת אחת הדרכים המרכזיות לנהגים הצעירים ללמוד מעבר למה שהם יכולים ללמוד בהליך הוצאת הרשיון.

אופיר אקוניס: לכמה זמן יהיה הליווי?

ישראל כץ: מדובר על חצי שנה, אבל חצי שנה אפקטיבית.

ישראל כץ: מדובר באותו פרק זמן, אבל ליווי בפועל של כך וכך שעות במשך שעות היום וכך וכך ליווי במשך שעות הלילה.

ישראל כץ: יידרשו לחתום או להצהיר – אנחנו נבדוק את הדרכים – כי היום אדם צעיר יכול שלא לנהוג במשך חצי שנה ולא לקבל ליווי מבוגר, ואחרי כן יש לו את ההיתר לנהוג.

ישראל כץ: חייבים להפוך את זה לדבר מעשי.

ישראל כץ: כמו כן, כל הנושא של מרכזי לימוד והלימוד התיאורטי.

ישראל כץ: היום אדם ניגש לבחינת תיאוריה בלי שום דרישה להכנה.

ישראל כץ: אמנם אנחנו מטפלים בנושא הארגוני והמצב הוא טוב מאוד כאשר היום אדם יכול לגשת לבחינה תוך יום והבחינה נעשית באופן ממוחשב, אבל אנחנו מטפלים בשינוי נוסח השאלות והתאמתן לנדרש.

ישראל כץ: מעבר לזה, מדובר בהקמת מרכזי למידה כאשר תהיה חובה ללמוד במשך עשרות שעות כדי שהנהג יהיה הרבה יותר מודע, מיומן ומכיר את הדברים.

ישראל כץ: אחרי כן יבואו השיעורים המעשיים.

ישראל כץ: אחת הבעיות מעבר לנושא אלכוהול הוא הנושא של היעדר מיומנות של נהגים צעירים.

ישראל כץ: היעדר מודעות והיעדר מיומנות.

ישראל כץ: אנחנו מדינה צעירה, אין לנו מסורת של מאות שנות נהיגה ומאות שנות ליווי לימודי נהיגה, וזאת גם אחת הסיבות.

ישראל כץ: אנחנו מדינת הגירה ומגיעים אלינו מכל המקומות ואנחנו חייבים להתמודד בצורה רצינית עם הנושא.

ישראל כץ: אני אומר יותר מזה.

ישראל כץ: הפריבילגיה שיש לצעירים לנהוג מגיל 17 בליווי מבוגר היא פריבילגיה שלא תישאר בכל תנאי.

ישראל כץ: אכן קיימת המגבלה של השירות הצבאי שאז קשה ללמוד נהיגה, אבל אם אנחנו נראה שהאמצעים שקיימים היום הם לא אפקטיביים, אני אשקול בצורה הכי רצינית להעלות את גיל הנהיגה המותר.

ישראל כץ: זאת היא הדרך האחרונה ואני מקווה שלא נגיע אליה.

ישראל כץ: אם היא תיושם, יהיו כאן שינויים דרמטיים.

ישראל כץ: לא ינהגו עד גיל הרבה יותר מבוגר.

אופיר אקוניס: למשל?

ישראל כץ: גיל 19-20.

ישראל כץ: אם זאת הסיבה שנהרגים בדרכים, היעדר הבשלות והמיומנות, לא ינהגו עד גיל 19-20.

ישראל כץ: אם הדרכים האחרות לא יעבדו, אם זה יהיה מוות או מניעת פריבילגיה, תישלל הפריבילגיה הזאת.

ישראל כץ: זה גם כן דבר שכדאי שיילקח בחשבון מבחינת כל מי שרוצה לקבל רשיון נהיגה.

ישראל כץ: בסך הכל זאת פריבילגיה.

ישראל כץ: אגב, יש מדינות שהגיל הוא יותר גבוה.

ישראל כץ: כאן אומרים שאדם משרת בצבא, הוא נוהג, הוא נוהג על טנק.

אופיר אקוניס: אגב, יש נהגי טנקים שאין להם רשיון נהיגה.

אופיר אקוניס: הכרתי כמה כאלה.

ישראל כץ: אני לא יודע.

ישראל כץ: בכל מקרה, שם המסגרת היא אחרת.

אופיר אקוניס: אני מכיר נהג טנק שלא היה לו רשיון נהיגה והוא עשה את רשיון הנהיגה רק אחרי השחרור מהצבא.

ישראל כץ: אני לא מכיר ואני לא ממליץ על זה.

אופיר אקוניס: הוא היה די מוכשר.

ישראל כץ: אני מקווה שהוא לא נסע על הכבישים עם הטנק.

ישראל כץ: בכל מקרה, כאפשרות אחרונה, במידה שהדברים שאנחנו כרגע מתכננים, הוועדה תתכנן, ונבחרי הציבור והאזרחים מתכננים, במידה שהם לא יהיו אפקטיביים, אנחנו נעלה בצורה דרמטית את גיל ההיתר לנהוג, את גיל הוצאת הרשיון.

ישראל כץ: אמרתי, אם זה מוות או פריבילגיה, אנחנו חד משמעית נעדיף את החיים.

ישראל כץ: יש נושא שהוא לא על סדר היום המרכזי, אבל צריך להזכיר אותו.

ישראל כץ: יש נפגעים רבים בקרב הולכי רגל.

ישראל כץ: אני ביקשתי כבר במשך חודשים לשים דגש בנושא הזה.

ישראל כץ: אנחנו ירדנו כמעט בכל הפרמטרים בהיקף הנפגעים, בקרב ההרוגים, ואף פעם זה לא מספיק.

ישראל כץ: הייתה ירידה של כ-20 אחוזים אבל דווקא בהיקף היחסי של הולכי רגל – למרות שירדנו – ירדנו פחות.

ישראל כץ: אחוז הנפגעים כאן וההרוגים בתאונות בקרב הולכי הרגל הוא מהגבוהים במדינות המערב ואולי במקום הראשון או השני, וצריך לטפל גם בנושא הזה.

ישראל כץ: יש מגזרים באוכלוסייה שגם שם התאונות מרובות ואני אומר את זה באופן מקצועי.

ישראל כץ: בקרב המגזר הלא יהודי ובקרב הצעירים שם אחוז התאונות גבוה פי שניים מאשר בקרב הצעירים בכלל.

ישראל כץ: צריך לטפל גם בנושא הזה גם באמצעות הסברה וחינוך.

אופיר אקוניס: והאכיפה.

ישראל כץ: כן.

אופיר אקוניס: אני ארצה לשמוע את המשטרה לגבי אכיפה.

אופיר אקוניס: אני חוזר בסוף השבוע מכבישי הצפון, נוהג בזהירות המרבית ובמהירות המרבית, ונחתך מכל מקום ומכל עבר על ידי נהגים.

אופיר אקוניס: לדאבון הלב אני מוכרח לומר שלא ראיתי נוכחות מסיבית של משטרה.

אופיר אקוניס: אני חושב שנוכחות מסיבית של משטרה, היא חיונית.

אופיר אקוניס: גם לא ראיתי נוכחות מינורית.

אופיר אקוניס: שמעתי שאתה מעיר על המילה מסיבית, אבל גם לא ראיתי מינורית ומדובר בעיקר בכבישים בהם השר אמר ששם יש בעיה יותר גדולה.

קריאה: מחולון עד לכנסת לא נתקלים אפילו בניידת משטרה אחת.

קריאה: זה אומר דרשני.

ישראל כץ: אני אישרתי תקציב למשטרת התנועה לתוספת של 85 ניידות וכמהלך ביניים שכירת 100 ניידות שכבר פועלות כתוספת למה שבעצם היה.

ישראל כץ: אגב, משטרת התנועה עושה עבודה מצוינת וצריך לדמיין רק מה היה קורה אלמלא הפעילות שלה.

ישראל כץ: קל לנו הרבה פעמים להטיל את האחריות עליה, אבל צריך לדעת את הדבר.

אופיר אקוניס: לא, לא, חלילה.

אופיר אקוניס: לא הטלנו דבר.

אופיר אקוניס: אגב, לדעתי מה שיותר אפקטיבי אלה ניידות אמיתיות ולא ניידות דמה שנוסעות ברכב שכור של אלבר או של חברה אחרת.

ישראל כץ: הכוונה לניידות עם כל הסממנים, המנורות והצבעים.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: ברור.

ישראל כץ: בהמשך בטח יפרטו את הפעילות.

ישראל כץ: אנחנו עוסקים בתחום התשתיות.

ישראל כץ: כל פרוייקט חדש, ואנחנו עושים פרוייקטים במיליארדים, מוטמע בו נושא הבטיחות, מוטמע בו הנושא של מדיניות שאני מאוד מעודד אותה שהיא שבילי אופניים ודברים אחרים שגם מהווים אלטרנטיבות יותר בטוחות, ואנחנו מטפלים במאות מיליוני שקלים לשנה בפרוייקטים קיימים, בשיפור תשתיות קיימות.

ישראל כץ: אחד הדברים שקל להצביע עליו הוא מעגלי תנועה במקומות שהיו בהם הרבה תאונות.

ישראל כץ: ברגע שמקימים את מעגל התנועה, אני ראיתי בהרבה מאוד מקומות ירידה דרמטית, מ-30-40 מקרים של תאונות כמעט לאפס או אפס באותם מקומות.

ישראל כץ: שוב, כל זה, הנושא של התשתיות, זאת לא אלטרנטיבה למודעות של הנהגים, לחינוך, להסברה ולמודעות העצמית כי הרבה מהתאונות הן כתוצאה מטעויות אנוש ומשגיאות אישיות, גם של הולכי רגל וגם של הנהגים.

ישראל כץ: אנחנו בהחלט עושים את כל מה שמסביב.

ישראל כץ: אחד הדברים שאנחנו מעודדים הוא מעבר לתחבורה הציבורית ואנחנו גם דוחפים פרוייקטים.

ישראל כץ: הרכבת היא האלטרנטיבה המעולה ביותר.

ישראל כץ: מלבד זה שהיא ירוקה, מלבד זה שהיא מחברת וכל ההיבטים הכלכליים, החברתיים והלאומיים שלה, היא - מבחינת צמצום התאונות - כלי אפקטיבי במיוחד.

ישראל כץ: ככל שייסעו ברכבות, פחות חשיפה לתאונות האלה.

אופיר אקוניס: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, אדוני השר שאתה כאן, ולברך אותך ואת משרד האוצר על ההחלטה משבוע שעבר.

אופיר אקוניס: רצינו לקיים כאן דיון בעקבות איזושהי ידיעה בעיתון על עיכוב - ואגב, לא צריך את הידיעה בעיתון כי אנחנו מכירים את זה גם מחיינו – בבניית הקו בעיקר בפריפריה, אם אינני טועה אשקלון, שדרות, נתיבות, אופקים, באר-שבע.

אופיר אקוניס: הדבר הזה היה תקוע זמן רב ואני מברך אותך שהגעתם להחלטה בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני חושב שההחלטה חשובה ביותר ובאמת יישר כוח.

אופיר אקוניס: צריך לברך אותך וגם את אנשי האוצר בעניין הה.

ישראל כץ: עם כניסתי לתפקיד, גיליתי מציאות לפיה פרוייקטים של מסילות ורכבות, בעיקר באזורי הפריפריה, מוקפאים ולמעשה מבוטלים.

ישראל כץ: אני מיד הוריתי לחדש את מה שיותר זמין כמו אשקלון-באר שבע ומיד להביא לרמה של ביצוע, ואחרי ויכוח שהיה, אני מאמין שצריכה להיות שם מסילה כחולה וליצור את התשתית למסילה כחולה שתשמש גם נוסעים וגם מטענים, כך שיקומו גם מפעלים והיא תחבר אותנו ברשת של מסילות.

ישראל כץ: אותו הדבר אנחנו נעשה בצפון ונעבה במרכז.

ישראל כץ: נושא הרכבות הקלות.

ישראל כץ: בירושלים הוא מקרטע, אנחנו יושבים על זה ויש תזוזה.

ישראל כץ: אנחנו עומדים על כך שהרכבת תצא בזמן.

אופיר אקוניס: מבחינתנו סיימנו – אתה יודע ודאי ואנחנו גם העברנו בקריאה השנייה והשלישית – את הצעת החוק ואת התקנת התקנות להפעלת הפיילוט.

אופיר אקוניס: השר ישראל כץ: כן, אני יודע.

אופיר אקוניס: אגב, הם כבר יכולים להפעיל אם הם רוצים.

אופיר אקוניס: אנחנו חוקקנו את נובמבר.

ישראל כץ: הם ייעזרו בחוק שחוקקתם במהירות.

אופיר אקוניס: אנחנו נשמח לראות את הרכבת הקלה בירושלים על הפסים.

אופיר אקוניס: את הפיילוט בוודאי נשמח לראות.

ישראל כץ: היא תצא בזמן ואני מקווה שהבוררים לא ישנו את לוח הזמנים.

ישראל כץ: אנחנו מבחינתנו נעמוד על זה.

ישראל כץ: הרכבת הראשונה שתעבוד היא שם.

ישראל כץ: הרכבות בגוש דן תקועות וזאת שערורייה לאומית שחייבים לפתור אותה בדרך כזאת או אחרת.

ישראל כץ: צריך להוציא לדרך בהדרגה את הקווים.

ישראל כץ: שוב, כל החשיבות של זה ברורה וכאשר אנחנו מדברים על תאונות דרכים, זה דבר שמוריד את העקומה כי יש פחות רכבים על הכביש.

ישראל כץ: אני בעד שיהיה לאנשים במדינה רכבים, אני לא מאמין בסנקציות והעלאות מסים כדי שלא יהיה רכב.

ישראל כץ: אני חושב שצריכה להיות שוויוניות וכל אחד יוכל לרכוש רכב.

ישראל כץ: אני גם בעד הורדת המיסוי, אחרי תקופת החירום שאנחנו עוברים בשנתיים האלה.

ישראל כץ: אבל אלטרנטיבה נכונה מבחינת תחבורה ציבורית מובילה את מי שיש לו רכב לנסוע לעבודה בתשתית של התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: יש מוניות, יש אוטובוסים, יהיו אוטובוסים גדולים, המטרוניות, ה-BRT, רכבות קלות ורכבות.

ישראל כץ: כך מקובל בעולם.

ישראל כץ: בארצות הברית יש כ-800 כלי רכב בממוצע לאלף נפש, בישראל יש כ-300, אבל שם נוסעים לעבודה ברכבת ולא רק שם אלא גם בהרבה מדינות בעולם.

ישראל כץ: זה קשור קשר ישיר בפיתוח של התשתיות, אבל כמו שאמרתי, אנחנו גם נחמיר את הענישה בנושא של היכולת להחרים כלי רכב, בנושא של עונשים ברורים על עבירות מסוימות, ללא שום התחשבות ורחמים כי אין כאן שום רחמים על סיכון חיים עצמיים וחיים של אחרים.

ישראל כץ: אני שמח שבנושא החינוך אנחנו מראש תקצבנו באמצעות הרשות הלאומית לבטיחות וגם בקטע של משרד החינוך, בתיאום עם משרד ראש הממשלה, אני מבין שיימצא איזשהו פתרון שיעבירו גם את חלקם.

ישראל כץ: חשוב מאוד הנושא הזה של חינוך, הטמעת נושא הנהיגה והבטיחות במערכת החינוך מהגיל הרך ועד גילאי התיכון.

ישראל כץ: זה במסגרת המודעות ו המיומנות.

ישראל כץ: המודעות, כמו שאמרתי, היא דבר שצריך להעלות אותו, אבל בסופו של דבר יש לנו מטרה, מעבר לזה שיש ירידה היום, והמטרה שלנו היא לצמצם למינימום את נושא תאונות הדרכים.

ישראל כץ: אם אנחנו נראה – שוב אני מדגיש את הנקודה הזאת – שהאמצעים האלה לא מספיקים ואחת הבעיות זה הגיל הצעיר והיעדר מיומנות, בגרות ובשלות של נהגים, אנחנו לא נהסס להעלות את גיל הוצאת הרשיון, את גיל ההיתר לנהוג, בצורה דרמטית במידה שיהיה צורך.

ישראל כץ: אנחנו נעשה את הצעד הלא פופולרי הזה, אבל הוא מאוד פופולרי מבחינת מי שרוצה לשמור על חיים.

ישראל כץ: אנחנו נחושים בכל מחיר לבלום ולשנות את המגמה, ולהאיץ את השינוי במגמה כפי שקיימת כיום.

ישראל כץ: אנחנו נשמח לעבוד מול הוועדה, מול חברי הכנסת, גם שרים אחרים, וגם מול הציבור.

ישראל כץ: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא הגוף שמוביל את המאבק הזה.

ישראל כץ: הרשות היא רשות שהוקמה כדי לאגד, לאגם ולהוביל את הנושאים האלה ונציגיה בוודאי יפרטו גם את הדברים שהרשות עוסקת בהם.

ישראל כץ: יש בכוונתנו להעניק תמיכה מחודשת לגוף הזה שזיוה פתיר עומדת בראשו.

ישראל כץ: אנחנו כמשרד תחבורה ובטיחות בדרכים, עם כל הגופים שקשורים, נאגם ונרכז את כל המשאבים כדי להביא ליותר בטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: תודה רבה שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: יש לציין תמיד את השם המלא שאם אינני טועה בשנים האחרונות שונה.

ישראל כץ: צריך לשנות את השם של המשרד ולומר: משרד התחבורה, התעופה, הימייה והבטיחות.

אופיר אקוניס: זאת כבר החלטה של הממשלה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מעורבים בעניין הזה אבל בכל שאר הדברים, אדוני השר, אני אחזור על כך עוד פעם, גם למי ששמע וגם למי שלא שמע, אני החלטתי כראש הוועדה להעלות את הנושא של התחבורה והבטיחות בדרכים לראש סדר העדיפויות.

אופיר אקוניס: אני חושב שאנחנו פועלים ברוח הזאת.

אופיר אקוניס: דלתנו כאן פתוחה ואני חושב שהמאמץ הוא מאמץ לאומי א-פוליטי, חוצה גבולות וחוצה רעיונות בכלל כי באמת הדבר הוא בנפשנו.

אופיר אקוניס: אני מודה לך אדוני.

אופיר אקוניס: דוקטור זיוה פתיר היא יושבת-ראש מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ומיד נשמע אותה.

אופיר אקוניס: לאחר מכן חבר הכנסת חמד עמאר.

אופיר אקוניס: לאחר מכן נשמע את פרופסור שנער ונחזור לחבר הכנסת בילסקי.

אופיר אקוניס: זאת בדרך כלל השיטה בה אנחנו פועלים.

אופיר אקוניס: אני מבקש לקצר בדברים ולהיות מאוד תמציתיים כי בהמשך היום יהיו עוד שתי ישיבות נוספות בעניין הזה ובסופו כולנו מתכנסים באודיטוריום לסכם את היום החשוב הזה.

זיוה פתיר: תודה רבה שוועדת הכלכלה לקחה על עצמה לטפל בנושא תחבורה בכלל ובבטיחות בפרט.

זיוה פתיר: אני מודה לך חבר הכנסת אופיר אקוניס על קיום הדיון הזה ולשר על המחויבות המתמדת היום יומית.

זיוה פתיר: זאת מלחמה קשה.

זיוה פתיר: בטיחות היא בעיה אתית.

זיוה פתיר: היא חובה אתית של המדינה כלפי התושבים שלה.

זיוה פתיר: זה כמעט התחום היחיד בו טעות קטנה עולה לך בחיים.

זיוה פתיר: אין עוד תחום בו טעות אנוש עולה לך בחיים.

זיוה פתיר: לכן כל דבר שנעשה שימנע את זה, צריך להיעשות.

זיוה פתיר: התוצאות השנה הן תוצאות טובות, אבל כפי שאתם יודעים, מתאים לנו שיחשבו שהתוצאות רעות מכיוון שאם התוצאות טובות, אנשים מחליטים שזה מספיק טוב.

זיוה פתיר: תמיד יש עוד חודשיים שתאונה אחת גדולה יכולה לגרום למשהו.

זיוה פתיר: אם כן, התוצאות של מינוס 20 אחוזים הן תוצאה מהפכנית בקנה מידה בינלאומי.

זיוה פתיר: אנחנו בפועל נמצאים במקום לא רע בקרב המתוקנות שבמדינות העולם המערבי.

זיוה פתיר: יחד עם זאת, יש כמה דברים מאוד בולטים אצלנו, ופרופסור שנער ירחיב עליהם, שאינם קיימים במקום אחר וזה בגלל תחבורה ציבורית ובגלל אלמנטים נוספים.

זיוה פתיר: יש לנו מעורבות מאוד גדולה של הולכי רגל, מעורבות חסרת תקדים, וכמובן מעורבות של צעירים.

זיוה פתיר: אני רוצה להוסיף כמה דברים שעשה בשנה האחרונה משרד התחבורה עם הרשות ומוכרחים לציין אותם.

זיוה פתיר: 21 קווי לילה ב-25 ערים מובילים את הצעירים למקומות הבילוי בסופי השבוע וזה במחיר של כרטיס אוטובוס רגיל.

זיוה פתיר: ההורה יכול לומר שהוא לא נותן לילד את המפתחות של המכונית, הוא יכול לקחת אוטובוס הלוך וחזור.

זיוה פתיר: אתה לא צריך לקחת מונית אם אין לך כסף, אתה יכול לנסוע באוטובוס.

זיוה פתיר: זה ממש מהפך.

זיוה פתיר: חברות האוטובוסים נרתמו לזה.

זיוה פתיר: בינתיים זה עסק מפסיד לחלוטין, אבל אם תהיה הגברה של המודעות, אפשר לנסוע באוטובוס למקום הבילוי וזה בוודאי יותר בטוח.

זיוה פתיר: יותר תאונות נגרמות בסופי שבוע ויותר נגרמות בקיץ.

זיוה פתיר: יש את הנושא של הרכב הדו-גלגלי - לא הצלחנו למלא את האולם באותה מידה כמו כנראה שהוא מולא בדיון במיסוי על רכב דו-גלגלי – ואני חושבת שהעיסוק המסיבי בזה שצעירים נוהגים ברכב דו-גלגלי עם נפח יותר גדול, הם כבר מגדילים את ההסתברות שתהיה תאונה.

זיוה פתיר: אני חוזרת ואומרת שהרשות הלאומית היא גורם מתכלל, היא גורם מתכלל את מגוון הפעילויות.

זיוה פתיר: מצד אחד את נושא המחקר ואין עבודה בלי מחקר מלווה, את הנושא של חינוך, מכיוון שיש בעצם ניתוח של הקשר הישיר בין החינוך לבין התוצאה, את הנושא ההסברה, קמפייני הסברה בהיקף שלא היה כמותו קודם לכן, וכמובן נושא האכיפה.

זיוה פתיר: אנחנו פונים אליכם להגברת החקיקה כדי לסגור את המעגל כי נדמה לי שאנחנו מאוד מאוד מוקירים את העבריינים ואת זכויות העבריינים, אבל פחות חושבים על זכויות הנפגעים.

זיוה פתיר: אתמול התקיים אירוע קורע לב בו אולם מלא של הורים שכולים ובעיקר אחים שכולים – כיוון שהדגשנו השנה את נושא נהיגת הצעירים ואלכוהול – כאשר אחים עלו על הבמה ודיברו על האחים שלהם.

זיוה פתיר: קהל שלם של מאות אנשים בכה באולם מכיוון שזה באמת באמת קשה.

זיוה פתיר: כל אדם הוא עולם מלא.

זיוה פתיר: אין סטטיסטיקות של כמה אנשים מותר שימותו בכבישי ישראל.

זיוה פתיר: אנחנו רוצים לגעת באפס ולכן העיסוק המסיבי באותה קבוצה מיוחדת, שהיא קבוצת הצעירים שמעורבת פי 1,5 – תלוי אם מדובר בהרוגים או בתאונות – בצד הצורך לטפל בקלות הבלתי נסבלת של השגת אלכוהול.

זיוה פתיר: חזרתי עכשיו מקנדה, שם בשעה 1:00 בלילה אסור למכור אלכוהול.

זיוה פתיר: לקחו ממני תעודת זהות, זה נשמע כמו בדיחה אבל מכולם מבקשים ובודקים תעודת זהות כדי לראות אם אתה יכול לשתות אלכוהול או לא.

קרני צדקיהו: ארבעה נוסעים במונית, עולה יותר זול מאשר לנסוע באוטובוס.

קרני צדקיהו: את משמיצה את המוניות.

אופיר אקוניס: חלילה.

זיוה פתיר: לא השמצתי.

אופיר אקוניס: לא השמצנו אף אחד.

אופיר אקוניס: היא רק דיברה על קווי הלילה.

קרני צדקיהו: את התייחסת למוניות.

לאה ורון: אתה לא ברשות דיבור.

לאה ורון: אנחנו נבקש להוציא אותך.

קרני צדקיהו: עם כל הכבוד לה, היא לא צריכה להשמיץ את המוניות.

קרני צדקיהו: מה זה הקשקוש הזה?

אופיר אקוניס: בוועדה הזאת לא צועקים.

אופיר אקוניס: אם אתה רוצה לדבר ולהביע את עמדתך, תירשם.

קרני צדקיהו: אני אשמח לענות על מה שהיא אמרה כאן.

אופיר אקוניס: אתה לא צריך לענות לה.

אופיר אקוניס: מר פריד נרשם לרשות הדיבור והוא יתייחס.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שמענו אותך.

קרני צדקיהו: אתה צריך לקרוא לה לסדר.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך על העצות שלך.

אופיר אקוניס: אני אתן למר פריד לייצג את ארגוני המוניות והוא יתייחס לדברים.

אופיר אקוניס: אני לא חושב שמישהו הושמץ כאן.

אופיר אקוניס: הגברת פתיר דיברה על קווי הלילה .

אופיר אקוניס: היא לא השמיצה אף אחד ואנחנו ודאי לא נשמיץ אף אחד.

אופיר אקוניס: אנחנו כאן עוסקים במארג תחבורתי שלם.

אופיר אקוניס: לפני שבועיים קיימנו ישיבה עם שר התחבורה במשך שלוש שעות בעניין התחבורה ואני חושב שנציגי המוניות דיברו והתייחסו.

אופיר אקוניס: כל הנציגים קיבלו את הזמן שלהם בצורה שווה.

אופיר אקוניס: אני מניח שמר פריד ידבר בהמשך בשם ארגוני המוניות.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

זיוה פתיר: ברשותך, אני רוצה להדגיש שמבחינתנו אסור לנהוג ולשתות אלכוהול.

זיוה פתיר: שייסעו במונית, שייסעו באוטובוס, שייסעו עם כל מי שהם רוצים ובלבד שלא ינהגו כשהם שותים.

קרני צדקיהו: לידיעתך, מונית זה אוטובוס.

אופיר אקוניס: תודה רבה גברת פתיר.

אופיר אקוניס: אנחנו מודים לך.

אופיר אקוניס: הודעתי קודם שמר פריד מייצג את ארגוני המוניות והוא ידבר בשם כולם.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני אתחיל – וזה לא קשור למוניות או לאוטובוסים – ואומר שאם שותים, לא נוהגים.

חמד עמאר: את זה צריך להכניס לתרבות שלנו.

חמד עמאר: אני אתחיל את דבריי בהתייחסות לנושא החינוך ואזכיר כתבה בה צפיתי בטלוויזיה לפני כשבועיים-שלושה.

חמד עמאר: ילדים בכיתה ה', נכון שהם לא נוהגים עכשיו, אבל הם יושבים ושותים.

חמד עמאר: אני חשבתי שזאת תופעה שקיימת באיזשהו ישוב, כאשר הולכים לגן הציבורי, יושבים ושותים, ואלה ילדים בכיתה ה' שזה אומר שאלה ילדים שהם מתחת לגיל 12.

חמד עמאר: אנחנו רואים סקר שבוע לאחר מכן ומתברר שבין 15 ל-19 אחוזים מהילדים במדינת ישראל בגיל 12 שותים אלכוהול.

חמד עמאר: ראינו עוד סקרים לפיהם אנחנו במקום השני בעולם.

חמד עמאר: הלוואי שהיינו בכדורגל במקום השני בעולם.

חמד עמאר: אנחנו במקום השני בעולם בשתיית אלכוהול בקרב הצעירים.

חמד עמאר: אנחנו מגיעים למקום השני בעולם בשתיית אלכוהול בקרב הצעירים.

חמד עמאר: אם אנחנו מתחילים בתרבות של שתיית אלכוהול ועלייה על ההגה, זה לא רק שהנהג שעולה על ההגה הוא המסוכן, זאת לא רק סכנת חיים לנהג, אלא הוא מהווה סכנה לכל מי שנמצא על הכביש.

חמד עמאר: אני לא אדבר על הצעת החוק שלי שתאסור שתיית אלכוהול לנהגים מקצועיים ונהגים צעירים, אלא אני אדבר על נהג צעיר שעולה על ההגה, הוא מסכן את כולם ולא רק את עצמו.

חמד עמאר: הוא נוסע עם כלי שיכול לפגוע בעצמו ויכול לפגוע גם באחרים.

חמד עמאר: לא כל אחד ששותה יודע את הכמות הנדרשת לגוף שלו, כי מדובר כאן בגיל, במין, במשקל וכולי.

חמד עמאר: יש אנשים שיכולים להשתכר בשתיית חצי בקבוק בירה.

חמד עמאר: יש אנשים שיכולים לשתות בקבוק בירה ולהשתכר.

חמד עמאר: עד היום אין לנו הגדרה ברורה של כמות האלכוהול המותרת בדם.

חמד עמאר: אין לנו הגדרה ברורה ואנשים לא יודעים ואין להם מודעות לכמות אותה הם יכולים לשתות.

חמד עמאר: הסקרים מוכיחים ש-92 אחוזים מהצעירים שותים ועולים על ההגה ולא איכפת להם.

חמד עמאר: אדוני השר, אנחנו נחזור להכשרת נהגים.

חמד עמאר: גם בסקרים מדברים על הכשרת נהגים.

חמד עמאר: כמעט 50 אחוזים, תוך כדי ההכשרה, אף אחד לא דיבר אתם על השפעת האלכוהול בנהיגה.

חמד עמאר: הם עולים על ההגה, הם לא יודעים, אחרי כן הם מקבלים את הרשיון ולא הוכשרו והם לא יודעים שאם הם שותים אלכוהול, זה יכול להשפיע עליהם.

חמד עמאר: במערכת ההדרכה אין חובה על המורה הנהיגה ועל בית הספר לנהיגה להדריך את הנהגים שאסור להם לשתות אלכוהול ולאחר כמות מסוימת שהם שותים, הם לא נוהגים.

חמד עמאר: אין הדרכה כזאת.

חמד עמאר: לנהגים אין מודעות לגבי השפעת האלכוהול וזה אמור גם לגבי נהגים חדשים ונהגים שמקבלים את הרשיון.

חמד עמאר: את זה לא מלמדים בבתי הספר לנהיגה והמורים לא מכשירים את הנהגים לכך.

חמד עמאר: כבוד השר דיבר על פי שתיים תאונות במגזר הלא יהודי.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול האם זה בגלל התשתיות.

חמד עמאר: האם התאונות קורות בתוך הערים ואלה התשתיות שמשפיעות על כך?

ישראל כץ: לא.

חמד עמאר: האם זאת תרבות הנהיגה?

חמד עמאר: אולי ההכשרה של הנהגים לא נכונה מההתחלה.

חמד עמאר: האם נעשה איזשהו מחקר ואיזושהי בדיקה שתבדוק למה נהגים מהמגזר מעורבים פי שתיים בתאונות הדרכים?

חמד עמאר: אני לא יודע אם נעשה מחקר כזה ואיזושהי בדיקה.

חמד עמאר: משרד התחבורה בדק את זה?

חמד עמאר: כאשר אנחנו אומרים פי שתיים, גם צעירים מעורבים פי שתיים בתאונות הדרכים, אצל מישהו זה צריך להדליק נורה אדומה.

חמד עמאר: אם נדלקת נורה אדומה, צריך ללכת ולבדוק.

חמד עמאר: כפי שאני מבין, לא נעשתה כל בדיקה כדי לדעת מה הסיבות שגורמות לתאונות האלה.

אופיר אקוניס: נסעת לאחרונה בכביש 65?

חמד עמאר: נסעתי לאחרונה בכביש 65.

אופיר אקוניס: נסעתי בו בסוף השבוע.

חמד עמאר: אני עובד מע"צ לשעבר ואני רוצה לציין גם לטובת השר שאני נוסע משפרעם, אני צריך לעבור דרך כביש 70, כביש 79, כביש 65, ובכולם עכשיו מתבצעת עבודת פיתוח.

אופיר אקוניס: זה נכון.

חמד עמאר: בכל הכבישים האלה מתבצעת עכשיו עבודת פיתוח והם עושים עבודה מעולה.

חמד עמאר: אם אנחנו נדבר על תשתיות, אני אכנס למוקדי סיכון שמע"צ התחילה לעבוד על זה וכבוד השר מכיר את הנושא של מוקדי סיכון.

חמד עמאר: אני לא יודע אם כבוד הישוב-ראש מכיר את נושא מוקדי הסיכון, אבל מע"צ החליטה למקד מוקדי סיכון בכל המדינה, לבדוק לפי מספר תאונות הדרכים שאירעו באותם מוקדים ולהשקיע כמעט 200 מיליון שקלים כל שנה כדי לפתור בעיות נקודתיות ובסכום של 10 מיליון שקלים, 15 מיליון שקלים, 12 מיליון שקלים יכולים לפתור בעיה שגורמת לתאונות דרכים רבות.

חמד עמאר: אני אתן לכם כדוגמה את כביש 66 שם בוצעה הפרדה.

חמד עמאר: בעבר, כמעט כל שבוע הייתה שם תאונת דרכים קטלנית.

חמד עמאר: כל חודש הייתה תאונה קטלנית.

חמד עמאר: מע"צ החליטה לעשות שם הפרדה, זה מנע את תאונות הדרכים.

חמד עמאר: אני מקווה לקבל תשובה לגבי הדברים שאמרתי בקשר למגזר הערבי.

ישראל כץ: המדען הראשי יתייחס.

אופיר אקוניס: פרופסור דוד שנער, מנהל יחידת המדען ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: אני מבקש לקצר כי אנחנו רוצים להתחיל להתכנס לסיכום הישיבה הזאת ולהמשך הישיבות שעוסקות בחקיקה ופעולה בנושאים עליהם דיברנו.

דוד שנער: כבוד השר, כבוד היושב-ראש.

דוד שנער: אני רוצה לדבר על נהגים צעירים והכל הוא חלק מהמקשה של הבעיות של נהגים צעירים וזה חלק ממארג שלם שאי אפשר לנתק אותו.

דוד שנער: ראשית, אני רוצה להגיב לדברים שאמר חבר הכנסת חמאד.

דוד שנער: הרשות מאוד פעילה ברשויות מקומיות כולל רשויות במגזר הערבי.

דוד שנער: אחד הדברים שהרשות עושה, זה לאתר מוקדי סיכון גם מבחינת מיקום, גם מבחינת אוכלוסיות.

דוד שנער: בעיית הולכי הרגל, אנחנו מתמודדים אתה.

דוד שנער: הולכי רגל הם פגיעים בעיקר בקרב ילדים קטנים במגזר הערבי ובקרב קשישים.

חמד עמאר: השאלה שלי ברורה.

חמד עמאר: האם תאונות הדרכים במגזר הערבי מתרחשות בתוך הישובים , זה אומר תשתיות, ואם התאונות מתרחשות בכבישים בין-עירוניים, זה מעיד על משהו אחר.

דוד שנער: התשובה היא כן, בעיקר בתוך הישובים.

דוד שנער: אני לא בטוח לגבי המספרים.

דוד שנער: אנחנו עושים הרבה פעילויות.

דוד שנער: אלה לא רק תשתיות אלא בפירוש חלק מזה זאת הדרכה, עבודה דרך מנהיגי דעת קהל, דרך בתי ספר, דרך משפחות ותשתיות רכות, מעקות, מדרכות, סימון כבישים וכולי.

דוד שנער: אחת הבעיות שנפתרה במהלך העבודה שלנו כמעט לחלוטין הייתה תאונות חצר של פעוטים שמסתובבים בין כלי רכב בתוך החצרות.

דוד שנער: זאת הייתה בעיה שבלטה והיא כמעט נעלמה לחלוטין.

דוד שנער: אני רוצה לחלק את הנושאים עליהם אני רוצה לדבר לשלושה.

דוד שנער: דבר ראשון, להגדיר את הבעיה והחומרה שלה כך שיהיה לנו בסיס מידע אחיד ונדע על מה אנחנו מדברים.

דוד שנער: דבר שני הוא מה הם גורמי הסיכון אצל הצעירים, וכפי שאמרתי אלכוהול הוא אחד מהם והוא חשוב.

דוד שנער: הדבר השלישי הוא מה אנחנו יכולים לעשות ומה עושה הרשות כדי להתמודד עם הנושא.

דוד שנער: קצת בסיס מידע.

דוד שנער: אני אציף אתכם טיפה במספרים, אבל חשוב לדעת אותם כי הרבה פעמים אנחנו אומרים אמירות ללא ביסוס.

דוד שנער: אלה נתונים כלל עולמיים.

דוד שנער: הסיבות למוות בגילאים שונים.

דוד שנער: אתם רואים את הקודקוד של המשולש הזה אצל הצעירים, כאשר הקודקוד האדום הזה אומר שסיבת המוות המובילה בעולם בקרב צעירים, אנחנו מדברים על קבוצת הגיל של הנהגים הצעירים, אלה תאונות הדרכים.

דוד שנער: זה יותר ממחלות, יותר מפעילויות פשע ויותר מכל דבר אחר.

דוד שנער: אנחנו רואים שיותר מכל קבוצת גיל אחרת, נהגים צעירים פוגעים בעצמם ובמשתמשי דרך אחרים.

דוד שנער: נהגים צעירים מהווים כ-15 אחוזים מהאוכלוסייה אבל הם כפוגעים הם 33 אחוזים מהאוכלוסייה.

דוד שנער: זאת התמונה שאולי מבהירה את זה בצורה הכי ברורה.

דוד שנער: אגב, הרשות מפרסמת דוחות תקופתיים בנושאים שונים ועכשיו פרסמנו את מעורבות של נהגים צעירים.

דוד שנער: הגרף הזה מופיע שם.

דוד שנער: מה שאפשר לראות בבירור זה ממוצע בסיכום רב-שנתי 2004-2008, שסך כל נהגים צעירים מעורבים בהרבה יותר תאונות דרכים חמורות יותר מכל קבוצת גיל אחרת וזה לא בשיעור קטן אלא בשיעור מאוד גדול.

דוד שנער: אתם רוצים להסתכל על השיעור עצמו, פי שניים יחסית למספר שלהם בגיל.

דוד שנער: פי שניים, 14.1 לעומת הנהגים המבוגרים בגיל 45 ומעלה, שזה בסביבות 6-7 אחוזים.

דוד שנער: זאת אומרת, הסיכוי שלהם להיות מעורבים בתאונה חמורה הוא פי שניים.

דוד שנער: היכן אנחנו בעולם.

דוד שנער: אין לנו נתונים שמשווים כל דבר שאנחנו רוצים.

דוד שנער: ישראל הצטרפה לארגון שאוסף נתוני תאונות דרכים על בסיס מדידה אחידה ברוב מדינות העולם.

דוד שנער: הרשות באופן ספציפי עכשיו חברה בארגון ונתוני הרשות ושל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מפורסמים ביחד עם נתוני כלל המדינות.

דוד שנער: בנושא מעורבות של צעירים בגיל 17-24 בתאונות דרכים חמורות, ישראל צבועה בכחול.

דוד שנער: צריך להבין, אחת הסיבות שאנחנו נראים טוב, ששיעור המעורבות הוא נמוך, זה בגלל הסיבה שהשר הזכיר והיא סך כל כלי הרכב פר תושב שהוא יותר קטן.

דוד שנער: יש לנו ריבוי של ילדים קטנים, כך שפר תושבים אנחנו נראים טוב.

דוד שנער: נתונים לגבי נהגים, אין לנו נתונים משווים בעולם.

דוד שנער: שוב, אם לוקחים את הנתונים מתוך העולם, אין לנו נתונים ישראליים שמשווים את המעורבות של נהגים יחסית לקילומטרג' שהם נוסעים.

דוד שנער: יחסית לנסועה, בולטת בצורה קיצונית ביותר המעורבות של נהג צעיר.

דוד שנער: נהג צעיר, כל קילומטר שלו על הכביש – ואני אומר נהג צעיר יותר מאשר נהגת צעירה – הרבה הרבה יותר מסוכן מאשר נהג מבוגר, כולל נהג קשיש.

דוד שנער: מה שמאפיין את הצעירים זה לא רק שהם מעורבים בכל סוגי התאונות מכל הסיבות אלא סיבות ספציפיות בתאונות מסוג מסוים, ואם תסתכלו כאן, יש לכם פי שבעה יותר מעורבות של תאונות עצמיות.

דוד שנער: אני רוצה לקשור את זה לאלכוהול.

דוד שנער: אנחנו לא מודדים בצורה אמינה ביותר את האלכוהול.

דוד שנער: רוב המדינות שיש להן בעיה של מדידת אלכוהול בצורה עקבית ושיטתית, אחד המדדים שמשמשים כחלופה לאלכוהול הוא אחוז תאונות לילה, במהירות גבוהה ותאונה עצמית.

דוד שנער: מאחורי הרבה תאונות עצמיות מסתתרות תאונות עם אלכוהול ואתם רואים את הצעירים, פי שבעה מאשר כלל האוכלוסייה בתאונות עצמיות.

דוד שנער: אם מסתכלים על הסיבות לתאונות שהמשטרה מציינת, שימו לב, אצל הנהגים הצעירים עד גיל 24, הסיבה המובילה היא מהירות מופרזת, להבדיל מאשר אצל מבוגרים שאלה סיבות שיותר קשורות בקבלת החלטות אולי שגויות, בחוסר קשב, בהסחת הדעת, אבל לא נטילת סיכון מכוון.

דוד שנער: מהירות מופרזת היא נטילת סיכון מכוון.

דוד שנער: מסתכלים הלאה על מתי קורות התאונות.

דוד שנער: אנחנו רואים שרוב התאונות אצל הצעירים קורות בסופי שבוע.

דוד שנער: ביום ראשון אחוז התאונות גבוה כי חלק מיום ראשון הוא בעצם מוצאי שבת.

דוד שנער: התאונות קורות בעיקר בלילה – 35 אחוזים מהתאונות החמורות קורות אצל הצעירים בלילה לעומת פחות מ-20 אחוזים אצל נהגים מבוגרים.

דוד שנער: מה שאמרתי עד עכשיו, מסוכם כאן.

דוד שנער: למה הנהגים הצעירים יותר מעורבים.

דוד שנער: לנהגים הצעירים יש כמה נקודות לרעתם.

דוד שנער: ראשית, חוסר בשלות.

דוד שנער: לא יעזור, את זה אנחנו לא יכולים לשנות כי זה בא עם הגיל.

דוד שנער: חוסר ניסיון, וכאן אנחנו כן יכולים להשפיע.

דוד שנער: יש להם קושי בעמידה בלחץ חברתי וזה מתקשר לנוסעים ברכב והם נוהגים בתנאי סיכון גבוה.

דוד שנער: חלק גדול מהנהגים הצעירים, אין להם את הרכב בשעות היום והם משתמשים בו בשעות הלילה ובסופי שבוע, נוהגים בחשכה, בתנאי עייפות ובשילוב עם אלכוהול, שזה שילוב קטלני שמאפיין את הנהיגה של הצעירים.

דוד שנער: אני אתייחס לגורמים האלה אחד לאחד.

דוד שנער: קודם כל, איך אנחנו יודעים להפריד בין ניסיון לבין בשלות.

דוד שנער: כאן יש נתונים שלקוחים מארצות הברית לגבי המעורבות בתאונות בשנה הראשונה לרשיון, בשנה השנייה, ובשנה השלישית.

דוד שנער: אתם יכולים לראות שהשנה הראשונה, לא חשוב באיזה גיל אדם מתחיל, יש פער בין מעורבות בתאונות בשנה הראשונה לעומת השנה השנייה והשלישית.

דוד שנער: השנה הראשונה היא בעייתית.

דוד שנער: הנתונים האלה מראים שיש לנו תרומה, ואנחנו יודעים מה התרומה היחסית, של בשלות וניסיון והניסיון הוא הקובע.

דוד שנער: האלכוהול באופן ספציפי משפיע הרבה יותר על צעירים.

דוד שנער: זה ברמה המותרת בישראל וזה ברמה המותרת בארצות הברית ובאנגליה.

דוד שנער: אתם רואים שההבדל בין שני הגרפים הוא מידת ההשפעה של אלכוהול על תאונות אצל צעירים לעומת מבוגרים.

דוד שנער: צעירים הרבה יותר רגישים להשפעה של אלכוהול ולכן הדיון בנושא הזה והוא חשוב מאוד.

דוד שנער: הנתונים שציטט חבר הכנסת עמאר לקוחים מסקר שפרסמה היום הרשות ואתם רואים שקיימת תופעה מוזרה.

דוד שנער: בציבור, גם אצל הצעירים, יש מודעות לבעיה של אלכוהול ונהיגה, חושבים שמי ששותה ונוהג יש לו סיכוי גבוה להיות מעורב בתאונות, אבל כמות האלכוהול שמותר להם לשתות בכלל לא מוערכת היטב כאשר חלק משמעותי מהאנשים מציינים שהם מחליטים אם הם שיכורים לפי ההרגשה שלהם.

דוד שנער: רבותיי, זה האינדיקטור הכי גרוע שקיים.

דוד שנער: אנחנו מדברים על רגישויות והתוקף של המכשירים המדעיים שיש לנו, אבל תאמינו לי שזה פי אלף יותר טוב מאשר התחושה של מתי אדם שתוי או לא שתוי.

דוד שנער: למרות הכל, 37 אחוזים מהאנשים ציינו שלפחות פעם אחת במהלך השנה הם שתו תחת נהיגה.

דוד שנער: איך אנחנו יכולים לצמצם.

דוד שנער: להעלות את גיל הרישוי על מנת לטפל בחוסר בשלות, להאריך ולשפר את תהליך ההכשרה כדי לטפל בבעיית חוסר הניסיון, לאסור הסעת נוסעים צעירים כי למנוע לחץ חברתי, ולמזער חשיפה למצבי סיכון באמצעות ליווי, אי נהיגה בלילה, אפס סובלנות לאלכוהול.

דוד שנער: הפתרון המשולב, ואני לא אפרט כאן, הוא הרישוי המדורג שהרשות ומשרד התחבורה ועוד כמה משרדים עובדים עליו כמה שנים.

דוד שנער: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

זאב בילסקי: תודה אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: קודם כל הייתי רוצה פנייה אישית לשר.

זאב בילסקי: אל תעלה את הרעיון להוסיף את הימייה ואת האווירייה כי אנחנו רוצים את תאונות הדרכים שיהיו לבד אצלך.

זאב בילסקי: שר התחבורה והמאבק בתאונות דרכים.

ישראל כץ: זה לא עניין של להוסיף אלא שהשם יתאים.

זאב בילסקי: נכון.

זאב בילסקי: אני רוצה לומר שאני מאוד תומך בהצעת החוק של חבר הכנסת עמאר.

זאב בילסקי: אני מסתכל על היושב-ראש, יכול להיות שהוא גדל בתקופה שכאשר היה צעיר, אולי הוא שתה מדי פעם.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: לא במיוחד.

זאב בילסקי: אני גדלתי בתקופה שלא שתיתי.

אופיר אקוניס: בתקופה שלך היו פחות מכוניות.

זאב בילסקי: נכון, היו פחות מכוניות, לא שתיתי, לא התגלגלתי שיכור, לא חשבתי לנהוג, ולא קרה שום דבר.

זאב בילסקי: לא היו לי הצלחות גדולות בחיים בתחומים אחרים, אבל זאת בטח לא הייתה הסיבה לזה.

אופיר אקוניס: הדבר הכי חמור שדרשו ממני היה לשים את השלט נהג חדש שאם אינני טועה הוא נכנס ב-1991 וזאת השנה שקיבלתי את הרשיון.

אופיר אקוניס: זה היה במלחמת המפרץ.

זאב בילסקי: ברשותך אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה לומר כמה מלים על הנושא של המודעות.

זאב בילסקי: אנחנו יושבים כאן היום אבל אני ישבתי באולם הזה כבר כל כך הרבה ישיבות – למשל בנושא של האופנוענים, או למשל בנושא מס בצורת - כאשר ישבו כאן

זאב בילסקי: לפחות 15-20 חברי כנסת אבל היום אנחנו נמצאים כאן היושב-ראש, השר ושני חברי כנסת.

אופיר אקוניס: אני מקווה שאתה משבח את כל מי שנמצא.

זאב בילסקי: בהחלט אני משבח ואני גם רוצה לשבח את השר, ותכף אני אומר לך מה קורה כאן היום.

זאב בילסקי: קח את הנושא של חינוך תעבורתי.

זאב בילסקי: ישבה מועצת חכמים, ישב אדון שיינין, הכינו דוח, כל הכנסת כאן התעסקה עם זה ואמרו שנביא למערכת החינוך חינוך תעבורתי.

זאב בילסקי: והנה, הפלא ופלא, לפני מספר חודשים שמעתי את השר אומר שהוא לא קיבל את הכסף, לא יהיה חינוך תעבורתי.

זאב בילסקי: יותר חשוב לו כימיה ומורשת ומשהו אחר.

זאב בילסקי: אני הייתי המום.

ישראל כץ: איזה שר?

זאב בילסקי: שר החינוך.

זאב בילסקי: חכה, תכף נדבר על שר התחבורה ועל המאבק בתאונות דרכים.

זאב בילסקי: לכן אני אומר מה הבעיה שלנו.

זאב בילסקי: אם שר במדינת ישראל יכול לבוא ולומר שהנושא הזה הוא לא חשוב, יש לנו בעיה חמורה מאוד במודעות של האנשים לגבי הנושא בו אנחנו עוסקים.

זאב בילסקי: לך אדוני השר, אני רוצה להודות לך.

זאב בילסקי: אילולא לא היית אתה שבאת ואמרת שקודם כל קחו את ההמחאה כדי שנוכל לפחות להמשיך ללמד, זה לא היה קורה.

זאב בילסקי: אבל זה לא המקום היחידי בו היית צריך להתערב.

זאב בילסקי: אנחנו כל הזמן מסתכלים על האלימות וכולי, אבל מאיפה היא באה?

זאב בילסקי: אצלנו הכל זה חרטה ברטה.

זאב בילסקי: למשל, חכמי הדור חשבו על נתיבי תחבורה ציבורית - מי שלא יודע, נת"צים – והלכו ושמו מסלול בו תיסע רק תחבורה ציבורית.

זאב בילסקי: אני הייתי בכמה מקומות בעולם ותאמינו לי שהיכן שכתוב תחבורה ציבורית, לא יעז מישהו שנוסע לבד להיכנס לשם.

זאב בילסקי: הוא אפילו לא יחשוב על זה.

זאב בילסקי: אצלנו התחבורה הציבורית שוקלת אם להיכנס או לא לאותו נתיב.

זאב בילסקי: עד שבא שר התחבורה, ובאמת יישר כוח לך, ומה הוא עשה?

זאב בילסקי: לקח המחאה מהמשרד, העביר למשטרה ואמר שמיום ראשון הוא רוצה שישמרו על הנת"צים.

זאב בילסקי: אל תשים תמרור, יותר טוב אם תבטל את זה.

זאב בילסקי: דבר אחרון אדוני היושב-ראש.

זאב בילסקי: אנחנו יכולים לחוקק חוקים, אנחנו נעשה את הכל, אבל אם לא תהיה כאן אכיפה אנשים לא ילמדו.

זאב בילסקי: לא אנחנו המצאנו את זה.

זאב בילסקי: אני אומר לכם שמשטרת ישראל לא עושה את עבודתה.

זאב בילסקי: אני מלווה את הנושא הזה של מצלמות אלקטרוניות כבר עשר שנים.

זאב בילסקי: עשר שנים אני מלווה את זה ועד היום שמעתי תירוצים על תירוצים ומספרים לי על תקציב.

זאב בילסקי: אתם יודעים כמה מצלמה כזאת תעשה ביום?

זאב בילסקי: איך יכול להיות שיש כאן תקציב ואי אפשר לחבר את ההכנסות שהולכות לאוצר עם ההוצאות שיוצאות ממשרד אחר?

זאב בילסקי: זה כל כך מסובך?

זאב בילסקי: רוב התאונות נגרמות כתוצאה ממעבר ברמזור אדום.

זאב בילסקי: תחשבו על זה.

זאב בילסקי: אנשים נכנסים לרמזור אדום וזאת רולטה רוסית.

זאב בילסקי: תשים מצלמה שם, חצי מהם לא יעשו את זה.

זאב בילסקי: עשו את זה באוסטרליה והורידו ב-50 אחוזים את התאונות.

זאב בילסקי: מה מסובך כאן כל כך?

זאב בילסקי: לכן אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפנות אליך אדוני השר ולומד לך בידידות רבה שאני אעמוד לצדך יחד עם חבריי על מנת שלא רק תפעל כשר התחבורה והמאבק בתאונות דרכים אלא גם כדי שתביא את כל אותם אנשים שעד היום לא מבינים, לא היו בבית לוינשטיין, לא היו בבתי העלמין, לא ראו 30 אלף משפחות ששילמו את המחיר היקר ביותר, בגלל שאנשים כאן עוסקים כל הזמן בבירוקרטיה ובדברים אחרים ולא בדברים בהם הם צריכים לעסוק.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זאב בילסקי: היו"ר אופיר אקוניס: אני מודה לך חבר הכנסת בילסקי.

זאב בילסקי: כל עוד זה תלוי בשר התחבורה, אם אפשר לדבר בשמך אדוני השר, וביושב-ראש ועדת הכלכלה ובחברי ועדת הכלכלה הקבועים והאורחים, אנחנו מסירים את כל החסמים הבירוקרטיים ומפנים בעוצמה, אפילו על חשבון, לדאבון הלב, תלונות שאנחנו מקבלים מאחרים – שגם מקבלות זמן, אבל פחות – כי אנחנו העמדנו את הדבר בראש סדר העדיפויות שלנו וכך אנחנו פועלים.

זאב בילסקי: כבר עכשיו גזלנו זמן מהישיבה הבאה שעוסקת בהצעת חוק של חבר הכנסת חמד עמאר ובהתקנת התקנות של משרד התחבורה בנושאים האלה.

זאב בילסקי: אני מקווה שהרגעתי אותך קצת בעניין הזה.

זאב בילסקי: מר אברהם פריד אחרון הדוברים כי אנחנו גולשים מהזמן.

אברהם פריד: תודה לך.

אברהם פריד: אני קודם כל מברך על השילוב המוצלח מאוד בין שר התחבורה שמבין מה זאת תחבורה ורוצה בה, לבין יושב-ראש הוועדה שמוביל את הנושא.

אברהם פריד: אני ותיק כאן ואני אומר לכם שהשילוב הזה הוא מתכון להצלחה ותבורכו על כך.

אברהם פריד: באמת, מכל הלב.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אנחנו מודים לכם.

אברהם פריד: לגבי הצעירים.

אברהם פריד: זאת לא פרה קדושה אם תישקל אפשרות בדרכים שלכם שבסופי השבוע הם לא ינהגו.

אברהם פריד: תבדקו את זה.

ישראל כץ: מקסימום ייסעו במוניות.

אברהם פריד: אני עוד אגיע למוניות.

אברהם פריד: אדוני השר, אני אגיע למוניות.

אברהם פריד: אגב, צדק ידידי קרני כאשר קפץ.

אברהם פריד: גם אני רציתי לקפוץ, אבל התאפקתי.

אברהם פריד: היום מחיר הנסיעה במונית שווה לכל נפש ולפעמים זולה יותר.

אברהם פריד: כאן אני בא בהצעה נוספת.

אברהם פריד: שמעתי את הגברת פתיר מדברת על כך שאישרו 21 קווי אוטובוס לנסיעות בסופי שבוע.

אברהם פריד: תאשרו את כל המוניות שייסעו בסופי שבוע כמוניות שירות ותאמינו לי שזה יוזיל ויעיל.

אברהם פריד: תאשרו באותה מידה גם את המוניות וזאת כדי שהצעירים לא ינהגו.

אברהם פריד: יש לי נכד צעיר בן 20, שיהיה בריא, אני אשמח מאוד אם הוא לא ינהג בסופי שבוע.

אברהם פריד: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אהרן כהן: אני מפנה שאלה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אהרן כהן: מוניות הן רכב ציבורי והן צריכות לנוע בנתיב תחבורה ציבורי.

אהרן כהן: אתה נתת כסף למשטרה, אבל המשטרה לא אוכפת את החוק.

אופיר אקוניס: אם אתה רוצה, תפנה לשר התחבורה מיד אחרי הישיבה.

אהרן כהן: אני פונה גם אליך כיושב-ראש ועדת הכלכלה.

אהרן כהן: המשטרה לא אוכפת את החוק ואני שוקל לפעמים אם לנסוע בתחבורה ציבורית או לא.

אופיר אקוניס: לפני שננעל את הישיבה, הייתה כאן התייחסות למשרד החינוך.

אופיר אקוניס: רצית לתת תשובה בשם משרד החינוך, כי חבר הכנסת בילסקי התייחס למשרד.

אופיר אקוניס: רחל רותם, מנהלת אגף זהירות בדרכים.

אופיר אקוניס: בבקשה.

רחל רותם: תודה רבה.

רחל רותם: שלושה דברים.

רחל רותם: קודם כל, לגבי החינוך לבטיחות בדרכים.

רחל רותם: חבר הכנסת בילסקי ידידנו הטוב, שר החינוך מעולם לא אמר שהחינוך לבטיחות בדרכים לא חשוב.

רחל רותם: החינוך לבטיחות בדרכים חשוב מאוד והוא נלמד במערכת החינוך מכיתה א' ועד כיתה י"ב ובמכללות להכשרת עובדי הוראה.

רחל רותם: הנושא משולב במקצועות הלימוד.

רחל רותם: כרגע יש אפילו טיפול בשילוב באזרחות, כולל בגרות.

רחל רותם: כלומר, הנושא נלמד.

רחל רותם: האם הוא נלמד מספיק?

רחל רותם: לא.

רחל רותם: הוא לא נלמד מספיק והוא צריך להילמד הרבה יותר.

רחל רותם: לגבי אלכוהול.

רחל רותם: אנחנו פועלים בכמה מישורים בנושא.

רחל רותם: אגב, אלכוהול לא מסוכן רק לנהגים אלא הוא מסוכן להולכי רגל, מסוכן מאוד כאשר הולך רגל שיכור בדרך, אלכוהול מסוכן מאוד לנוסעים שיושבים עם הנהג ולכן אנחנו מטפלים בנושא האלכוהול גם דרך שפ"י, דרך כישורי חיים, דרך החינוך התעבורתי וזה הדבר האחרון עליו אני אדבר.

רחל רותם: לגבי אלכוהול.

רחל רותם: קיבלתי אתמול הצעה באירוע המרגש שזיוה פתיר סיפרה עליו וההצעה הגיעה ממורה לנהיגה.

רחל רותם: לפי ההצעה מורים לנהיגה בדימוס, חברי אגד בדימוס, חברי דן בדימוס, נהגי מוניות בדימוס, יבואו למרכזי הבילוי ויעמדו שם וישכנעו את הילדים.

רחל רותם: ולא רק למרכזי הבילוי אלא גם לחתונות.

רחל רותם: הם יעמדו וישכנעו את האנשים שלא ינהגו שתויים.

רחל רותם: אני חושבת שיש כאן הרבה מקום לא רק למשטרה – נכון, יש הרבה עבודה למשטרה – אלא גם לאזרחים שיכולים לפעול.

רחל רותם: יש הרבה מאוד גופים מתנדבים ואני מציעה לטפח את זה.

רחל רותם: לגבי החינוך התעבורתי.

רחל רותם: החינוך התעבורתי מכשיר את הנהג הצעיר, מדבר על אלכוהול, על לחץ חברתי, על שמירת חוק וכל הדברים האחרים שחשובים.

רחל רותם: יש לנו באמת בעיה תקציבית לגבי החינוך התעבורתי.

רחל רותם: ועדת שיינין הנכבדת – שגם אתה וגם אני היינו חברים בה – הציעה להקציב 50 מיליון שקלים לחינוך התעבורתי והיום החינוך התעבורתי מקבל 15 מיליון שקלים.

רחל רותם: אם כן, יש כאן בעיה תקציבית שצריך לפתור אותה.

רחל רותם: אני מאמינה שברצון טוב של כולנו אכן נפתור אותה.

אהרן כהן: המוניות עומדות במרכזי בילוי אבל המשטרה נותנת להם רפורטים.

אופיר אקוניס: אנחנו נשמע את המשטרה.

אופיר אקוניס: קלעת לדעת גדולים.

אופיר אקוניס: בדיון הזה התייחסנו למשטרה ולכן אני רוצה לשמוע את התייחסותם.

אופיר אקוניס: רב-פקד לוינגר, התייחסנו למשטרה ולעומק האכיפה כי בסופו של דבר אנחנו נחוקק כאן חוקים ונתקין תקנות, ואנחנו רוצים לראות אכיפה כי אכיפה מוגברת היא באמת התשובה המיידית אולי להרבה מן הבעיות בתחום התחבורה והבטיחות בדרכים.

רוני לוינגר: המשטרה נותנת כמיליון וחצי דוחות בשנה.

רוני לוינגר: כל שנה אגף התנועה הארצי יוצא בתוכנית אכיפה, במדיניות אכיפה שקובעת יעדים וקובעת עבירות המועדפות לאכיפה.

רוני לוינגר: העבירות נגזרות מניתוח התאונות והבעיות של השנה הקודמת.

רוני לוינגר: כל הנושאים שהועלו כאן

רוני לוינגר: בחדר הזה נמצאים בתוכנית האכיפה של 2009 וגם למיטב ידיעתי בשנת 2010.

רוני לוינגר: שיכרות, נהגים צעירים, אפילו הולכי רגל ודו-גלגלי, כל הנושאים שהועלו כאן, הם מקבוצות העבירות המועדפות לאכיפה ששוטרי התנועה ברמה הארצית מונחים לשים דגש ונקבעים יעדים כדי להעלות את האכיפה בנושאים הללו.

רוני לוינגר: יותר מזה.

רוני לוינגר: המשטרה משתמשת בכל הסנקציות המינהליות, כולל פסילה מינהלית, כולל השבתה מינהלית, בכל הסנקציות שהחוק מאפשר לנו שמיושמות בנתונים הכי גבוהים בעבירות.

רוני לוינגר: העבירה שזוכה לשיעור גבוה של השבתה מינהלים, ואלה הם השיעורים הגבוהים ביותר, היא שיכרות.

רוני לוינגר: יש לנו עבירות של נהג חדש, נסיעה ללא מלווה או הסעת נוסעים יותר מהמותר ללא מלווה, וכל העבירות האלה מופיעות גם בתוספת הרביעית, גם בתוספת השביעית, ומבחינתנו אלה הן העבירות המועדפות לאכיפה.

רוני לוינגר: אנחנו משתמשים ונהנים מתוספת כלי הרכב השכורים עליהם דיבר השר.

אופיר אקוניס: מספר הניידות שהוזכר כאן, 80 הניידות, אלה הן ניידות שפועלות?

ישראל כץ: התחלנו ב-100 ניידות שכורות.

רוני לוינגר: בשבוע שעבר עשיתי בקרה בשתי תחנות כדי לראות את התפוקות של הרכב השכור, קציני המטה שלנו בודקים בכל הארץ, 100 כלי רכב שכורים מהווים תוספת משמעותית.

רוני לוינגר: מנפיקים מאות ואלפי דוחות במשך התקופה הקצרה.

רוני לוינגר: אנחנו נמצאים בפיילוט מתקדם לאכיפה אלקטרונית בנת"צים באמצעות מערכת של LPR ובכל הדברים האלה, ביחד עם הגופים שעוזרים ומסייעים לנו, אנחנו שמים דגש מרבי - באמצעים העומדים לרשותנו כמובן - ומשתדלים שהאכיפה תהיה מושכלת וממוקדת באותן עבירות שגורמות לתאונות דרכים.

גבי בן-הרוש: אני רוצה להצטרף לברכות.

גבי בן-הרוש: יש מגמת שינוי.

גבי בן-הרוש: כאחד שמלווה את הנושא הרבה שנים, יש מגמת שינוי.

גבי בן-הרוש: הרשות הלאומית עושה דברים שלא היו קודם ואנחנו מרגישים את זה גם בענף הרכב הכבד כאשר מדובר בהשתלמויות וכולי.

גבי בן-הרוש: לפתוח את החסמים בוועדת הכלכלה, אנחנו נשמח על כך כי אנחנו מתלוננים על הסיפור הזה כבר הרבה שנים.

גבי בן-הרוש: אותך השר, אני רוצה לברך על הדברים שאמרת ולהזכיר לכמה אנשים צעירים כמוני שהמגמה וההתנהגות של הנהגים הצעירים התחילה עוד בתקופה בה שינו את שעות הנהיגה, ואז מה שקרה היה שהבילוי במועדון היה משעה 1 ועד 5 לפנות בוקר כי הצעירים כביכול התאימו את עצמם.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על איסור נסיעה משעה 1 עד 5 לפנות בוקר.

גבי בן-הרוש: כן.

גבי בן-הרוש: ההתנהגות במועדונים השתנתה.

גבי בן-הרוש: אדוני השר, אני רוצה לומר לך שכל עם ישראל יברך אותך – ואני מדבר אתך כאב לשבעה ילדים והרבה לילות לא ישנתי – על העלאת גיל הנהיגה.

גבי בן-הרוש: הצעירים האלה, אין להם כל הבחנה.

גבי בן-הרוש: אחד גורר את השני.

גבי בן-הרוש: מבחינת התחבורה הציבורית, זה היינו הך כאשר מדובר במוניות ובאוטובוסים.

גבי בן-הרוש: רבותיי, אנחנו רואים אותם ואם אפשר לתגמל אותם, את קווי השירות האלה, רצוי לעשות זאת שעה אחת קודם.

גבי בן-הרוש: זה יוריד ב-50 אחוזים את התאונות.

גבי בן-הרוש: הענישה, רבותיי, מי שרוצה להיהרג, הוא לא מסתכל על תעריף.

גבי בן-הרוש: בואו נוריד את הצעירים האלה מהכביש ונעלה את גיל הנהיגה, ועל כך אני מברך אתכם.

גבי בן-הרוש: תודה.

יהודה בר-אור: בהרבה מקרים ניסינו לשלב את המוניות עם מרכזי בילוי ועם מינהל הבטיחות בדרכים בשנת 2007, אז גם עשינו מבצע והורדנו בלמעלה מ-10 אחוזים את מספר המשתמשים במונית.

יהודה בר-אור: כמובן שעשינו זאת תוך כדי סבסוד כל נהג בעצמו.

יהודה בר-אור: אני ממליץ על כך.

יהודה בר-אור: כולם אמרו כאן דברים נכונים, והשר באמת רציני ואני יודע שהוא מטפל בזה אבל צריכים לתת לנו סבסוד על הלילות והשבתות.

יהודה בר-אור: אנחנו נותנים שירות לילדים גם בחגים כי אנחנו לא רוצים שינהגו ולכן צריך לתת סבסוד גם לנהגים כדי שיהיה להם עידוד להוריד את מחירי הנסיעה ואז אפשר יהיה להסיע את הצעירים למרכזים במחיר נמוך יותר וכך נחסוך חיי אדם כי הצעירים לא יגיעו למרכזים ברכב של ההורים שלהם.

יהודה בר-אור: אני קיבלתי הרבה מכתבי תודה מההורים שאמרו לי שבאמצעות המבצע שעשינו, הילד שלהם לא לקח את הרכב מהבית.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: נשמע את התלמידים ממועצת התלמידים הארצית.

מוני בן-דוד: אני סגן יושבת-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצי.

אופיר אקוניס: מאיפה אתם?

מוני בן-דוד: אני מהוד השרון.

שמרית שרון: אני מיבנה.

שמרית שרון: אנחנו חושבים שלהעלות את גיל הנהיגה, זאת בעצם בריחה מהבעיה כי לא מטפלים בבעיה עצמה אלא אנחנו בעצם אומרים להעלות את גיל הנהיגה.

שמרית שרון: זה שנעלה את גיל הנהיגה, אם לא תהיה לנו למידה, זה לא יעזור.

שמרית שרון: אנחנו מרגישים כבני נוער כאילו מפילים עלינו את כל הלחץ.

שמרית שרון: בעצם מוותרים על תהליך ההכשרה והטיפול מהשורש, אם זה דרך פרסומות וכולי.

שמרית שרון: זה שיעלו את גיל הנהיגה, זה לא יפתור את הבעיה.

מוני בן-דוד: ראינו בגרף שנהג חדש בכל גיל יש לו חוסר ניסיון והוא מעורב יותר בתאונות דרכים.

מוני בן-דוד: זה לא אמור דווקא על נהגים צעירים בגיל שלנו.

מוני בן-דוד: אנחנו מרגישים כאילו תולים בנהגים הצעירים את הבעיה ואנחנו חושבים שלא זאת הבעיה אלא הבעיה היא בהכשרה ובמודעות ובדברים האלה צריך לטפל.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רבותיי, אנחנו חייבים לסיים כדי לעבור לדיון הבא.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו מקדמים כאן בפועל את הנושאים הללו, כבוד השר, באמצעות התקנת תקנות וחקיקה בכל התחומים.

אופיר אקוניס: אני מבקש פשוט לנסוע בזהירות שזה הדבר הכי חשוב.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.