הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 27, 2009-11-04 09:30

אורי מקלב: הנושא הראשון זה הקמת מאגר עם פרטי מידע על רכבים במשרד הרישוי לעיון הציבור.

אורי מקלב: שלציבור, בבואו לקנות רכב, או לשנות בעלות, יהיה את המידע המקסימלי על הבעלויות הקודמות של הרכב, על ההיסטוריה של הרכב, עיקולים, שעבודים, תאונות.

אורי מקלב: דנו בזה בהרחבה, תיכף נשמע גם את ההתקדמות בנושא הזה.

אורי מקלב: הנושא השלישי זה המדיניות של משרד הרישוי של אי חידוש רישיון נהיגה לנהגים או לבעלי רישיונות שלא חידשו בזמן.

אורי מקלב: לא דיברנו על כאלה שקיבלו שלילה, כאלה שהיו מעוכבי רישיון למשך תקופה שהיו צריכים לעבור מבחן עיוני ומעשי, אלא אנחנו מדברים על כאלה שבמשך זמן מסוים לא חידשו את הרישיון והם אמורים לעבור טסט מחדש.

אורי מקלב: (סבב נוכחות).

אורי מקלב: הנושא הראשון, כמו שאמרנו, זה הקמת מאגר פרטי רכב.

אורי מקלב: ידוע לנו וזה ברור שכל חשיפה של מידע לציבור היא בעייתית, אבל התקדמנו בנושא הזה בהרבה מישורים.

אורי מקלב: היום אין שום בעיה לאדם להיכנס, אני חושב שבעשרה שקלים, דרך האינטרנט, לדעת את רכושו של אדם, מה רשום על שמו בטאבו, מגרשים, דירות, מה יש עליו, אם יש שעבודים, כמה כסף וממתי זה.

אורי מקלב: לאנשים כמעט אין שום בעיה להיכנס, לקבל את המידע, בכל שעה, 24 שעות ביממה.

אורי מקלב: רכבים שנקנים ביד שנייה, כפי שידוע, המצב הוא לא פשוט.

אורי מקלב: אדם קונה רכב יד שנייה, במיוחד ברכבים הזולים יותר והישנים יותר שיש להם היסטוריה ארוכה ועברו כמה שנים, בכל שנה שעוברת על רכב יכולות להיות פגיעות שונות, הרכב הזה עובר טלטלות לא קטנות, ואדם שקונה צריך להסתמך על האדם שמוכר לו וזה היה בסדר, הבעיה היא שברוב המקרים זה בכלל לא האנשים הפרטיים, אלה סוכנים כאלה ואחרים, מגרשי מכוניות, שמפרסמים את עצמם באופן שנראה כאילו פרטי, כפי שהרחבנו בישיבה הקודמת ובסופו של דבר לאדם אין מושג לגבי ההיסטוריה של הרכב ויש הרבה נפילות בפח בעקבות זה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שכמה שיותר קשה, אדם לא יכול להתאמץ, הוא מתייאש מראש, מסתכן, לוקח "ריזיקה", ופעמים הוא אפילו לא יודע מה ה"ריזיקות" שהוא לוקח.

אורי מקלב: מעבר לזה, אנחנו גם יכולים לעשות עוד דברים.

אורי מקלב: לאפשר לבן אדם לקבל קוד, כמו שהיום נותנים כולם, קופות החולים, חברות הביטוח, הבנקים, ואדם שהוא באמת ישר, יש לו קוד, הוא יוכל להיכנס ויוכל להראות לקונה שלו, 'אני אראה לך, אתה יכול להיכנס', בגלל שהוא יודע שזה לא כל אחד באופן אקראי שיכול לבדוק את זה.

אורי מקלב: אנחנו גם רוצים לציין שנציג משרד התחבורה אמר בדיון הקודם שיבדקו הליכה בפרויקט משותף עם ממשל זמין, כדי שיוכלו לקבל פרטים.

אורי מקלב: אנחנו נייחד חלק נכבד מהזמן של הדיון שלנו לנושא הזה.

אורי מקלב: דבר ראשון זה התור.

אורי מקלב: לקצר.

אורי מקלב: אני מבין שיש בזה שינוי, אני רוצה לשמוע, אבל אלינו מגיעות פניות של אנשים שזמן ההמתנה הוא חודש וחצי ולפעמים אף חודשיים.

אורי מקלב: שמחתי לשמוע בישיבה הקודמת שהזמן התקצר, אני מבין שיש איזה הסכם שנעשה לאגודה של בוחני נהיגה בימי שישי, אני מבין שההסכם הזה היה עד סוף 2009, האם זה חודש לקראת 2010?

אורי מקלב: המשמעות של הדבר הזה שבוחני הנהיגה עובדים עוד יום בשבוע, במחזוריות מסוימת, שגם בימי שישי מתבצעים טסטים וזה יכול להקל מהרבה בחינות ולהרבה אנשים, וגם ישפיע על זמן ההמתנה.

אורי מקלב: אנחנו מעוניינים ורוצים לשמוע בעניין הזה.

אורי מקלב: המורה קובע את הזמן שהוא מגיש את התלמיד.

אורי מקלב: זה דבר נכון והוא צריך גם לעבור מספר שיעורים, אבל לאחר מכן מורה שיש לו חוסר בשיעורים, הוא לא מלא, הוא מתמרן.

אורי מקלב: הוא יכול למלא את זמנו לפי איך שהוא רוצה.

אורי מקלב: יש לו נבחן, יש לו מישהו שנמצא בידיים שלו, הוא עכשיו מתמרן איך שהוא רוצה, 'אתה צריך לעבור עוד כמה שיעורים', אבל ודאי וודאי שאם צריך לחכות חודש וחצי בין טסט ראשון לטסט שני, בין טסט שני לטסט שלישי, גם האדם עצמו צריך לקחת הרבה שיעורים, לא רק כדי שיהיה מוכן לטסט השני, אלא בגלל שעובר זמן וככל שעובר זמן, אדם צריך לקחת יותר שיעורים.

אורי מקלב: קודם כל הוא מחכה זמן, דבר נוסף זה גורם שהוא צריך לקחת יותר שיעורים כדי להיות מוכן לטסט, והדבר השלישי זה המחיר שהוא צריך לשלם על הטסט, גם אגרה למשרד הרישוי וגם למורה.

אורי מקלב: דהיינו מורה יכול לעשות בשעתיים שני טסטים וזה משהו כמו 800 שקלים, על העמדת הרכב שלו למבחן מעשי.

אורי מקלב: זה כואב לאנשים.

אורי מקלב: כשמדובר בכמה טסטים, מחיר הטסטים יכול להגיע כמעט לאותו מחיר שעולה לו לימוד הנהיגה.

אורי מקלב: אנחנו דיברנו על החזרת הפיקוח על שיעורי הנהיגה.

אורי מקלב: אנחנו נרצה לשמוע גם על זה, האם משרד התחבורה יחזיר את הפיקוח על מחירי שיעורי הנהיגה והמבחנים.

אורי מקלב: עד כאן דבריי, מכאן אנחנו עכשיו פנויים ורוצים להאזין לכם ואני אתחיל עם הדובר הראשון, מר חנן אהרן, נציג משרד התחבורה.

אורי מקלב: בבקשה.

חנן אהרן: אני אמרתי, בהמשך אנחנו רוצים לעשות את זה עם כרטיסי אשראי גם, שכל אחד עם כרטיס אשראי יוכל להיכנס.

חנן אהרן: מי שאין לו נגישות יוכל לקנות כרטיס חכם מתהיל"ה.

חנן אהרן: בהמשך, עם תעודת זהות חכמה יוכלו להיכנס וגם עם כרטיסי אשראי, אחרי שיסדירו את נושא התשלום מולם.

חנן אהרן: כרגע, ברבעון של 2010, כל בעל רכב יוכל להיכנס בצורה מאובטחת לרישיון הרכב שלו, הוא יוכל לראות את כל הפרטים, ובסופו של דבר הוא יידע אם הוא יכול להעביר בעלות או---

חנן אהרן: במאגר שלנו אין מידע על תאונות דרכים, רק על רכב שהוא אובדן גמור.

חנן אהרן: הוא יוכל לראות את זה ברישיון הרכב.

חנן אהרן: מעבר לזה אין לנו מידע על תאונות.

דורון אובז'נק: 309, אלה נתונים שמופיעים במאגר הרישום?

אורי מקלב: הדבר השני, המידע הזה הוא מידע חשוב, אבל הוא עדיין לא שלם והוא גם לא נותן תמונה שלמה.

אורי מקלב: אני מציע שבשלב הזה נשמע עוד שני דוברים, מה הם אומרים בנושא הזה ואחרי זה תענה על הכל ביחד.

חנן אהרן: בוא נתחיל קודם כל עם מאגר כזה שלא היה אף פעם, שבעל רכב יוכל להיכנס לרכבו ובמקום להגיע למשרד הרישוי ולחכות בתור כדי לקבל פרטים על הרכב, אם יש שעבוד או אין שעבוד או עיקול, הוא יוכל להדפיס את זה אפילו ולהראות את זה לקונה.

חנן אהרן: אני חושב שזו התקדמות גדולה מאוד.

חנן אהרן: תמיד אנחנו רוצים להיות הכי טובים, אבל בואו נתחיל עם משהו ואני חושב שזו התקדמות שלא היתה בעבר והיא תקל גם על התורים במשרד הרישוי, גם על האזרחים ותמיד אפשר לבחון אפשרויות נוספות בעתיד, עם ההתפתחות הטכנולוגית וכן הלאה וכן הלאה.

אורי מקלב: סליחה, איזה מידע שניתן לחברת הביטוח לא יינתן היום לבעל הרכב?

אורי מקלב: אני עד היום ידעתי שדווקא השאיפה של המועצה לצרכנות להכניס למודעות שהצרכנים יקבלו את המידע.

שרית כהן: אני אתן לך דוגמה יומיומית.

שרית כהן: לצערי עשיתי עשרות שיחות טלפון וזה הולך ככה; בן אדם רואה מודעה בעיתון, או באתר אינטרנט, מתקשר, 'שלום, רוצה לדעת פרטים לגבי המאזדה'.

שרית כהן: דבר ראשון אתה רוצה לברר שהרכב באמת שייך לך.

שרית כהן: אתה אומר 'אדוני, הרכב שייך לך?' הוא אומר לך 'כן', 'רשום על שמך ברישיון הרכב?

שרית כהן: ' אומר לך 'כן'.

שרית כהן: אוקי, שואל מה מצב הרכב, מה הבעלויות הקודמות, כל מידע שאפשר להוציא בטלפון.

שרית כהן: 'אוקי, נשמע לי בסדר, מתי אני יכולה לבוא לראות?

שרית כהן: ' קובעים, נוסעים לראות ואז אתה מגיע לראות את הרכב, אחרי שבזבזת חצי יום עבודה, אחרי שעשית שיחות טלפון, אחרי שבזבזת דלק וזמן ונסיעות פתאום אתה רואה שהבן אדם שמוכר לך, השם שלו זה לא מה שרשום ברישיון, הוא מתחיל להגיד לך 'זה של אחותי', 'זה של בן גיסי'.

אורי מקלב: את מבקשת ממנו רישיון?

אורי מקלב: איפה העוקץ?

אורי מקלב: כשמתברר שמישהו מכר רכב שלא שלו?

שרית כהן: ולרוב זה רכב באיכות ירודה, כי הרי סוחר צריך להרוויח על האוטו, זאת הפרנסה שלו.

שרית כהן: למשל הוא קנה רכב ב-20,000 שקלים, כי הוא יודע שהמצב שלו קטסטרופה, השקיע בו שייראה מבחוץ מבריק ויפה וחדשני, והוא מוכר אותו במחיר מחירון של למשל 50,000 שקל.

אורי מקלב: המידע הזה שעכשיו יהיה, מה הוא יכול לעזור?

אורי מקלב: הוא יביא את המידע איתו והוא יביא את---

אורי מקלב: אבל אני כן מתחבר למה שאתה אומר, מה זה ייתן לו.

אורי מקלב: זה נכון, אם רק בעל הרכב יכול להיכנס, זה לא נותן הרבה.

אורי מקלב: העיקר חסר מן הספר במידה שאנחנו ניתן רק לבעל הרכב להיכנס למידע.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לעשות אותו נגיש, מעבר לכך שהמאגר הוא רק לכאלה שנמצאים בתוך מערכת תהיל"ה.

אורי מקלב: אלה דברים שהם לא לכולם, זה לא לציבור.

אורי מקלב: זה לא דבר שנכון לכולם, זה דבר שמצומצם למי שיש לו.

אילן מלמד: אני גם מברך על הפתיחות של משרד התחבורה.

אילן מלמד: הפתיחות הזאת היא בסדר, רק צריך לעשות עוד מהלך אחד, ולמה אני מתכוון?

אילן מלמד: כשרכב עובר בעלות, יש כמה קריטריונים חשובים ביותר שמשפיעים על הערך שלו והקריטריונים האלה צריכים להיות גלויים.

אילן מלמד: מה שפה מוחמץ זה שכל הנתונים האלה קיימים, רק צריך לבוא ולשים אותם במקום אחד ולפתוח, בלי לפגוע כמובן בזכות הפרטיות.

אילן מלמד: כמות הקילומטר שהרכב עבר.

אילן מלמד: יש לנו בשורה, ברישיון הרכב משנת 2010 הדבר הזה יופיע, יירשם בטסט.

אילן מלמד: כשמופיע ברישיון הרכב שהרכב עבר בטסט הקודם 120,000 קילומטר, יקשה על אנשים עכשיו למכור אותו כרכב שעבר רק 20,000 קילומטר.

אילן מלמד: אני רוצה להגיד לך, כמנהל כללי של איגוד המוסכים, שאנחנו נתקלים במאות מקרים בשנה שאדם קנה רכב והוא קנה את הרכב עם 50,000 קילומטר ומשהו והוא מגיע למוסך לטיפול של 60,000 קילומטר ופתאום במוסך, כשמקישים את פרטי הרכב, מתברר שהרכב הזה עבר טיפול 60,000 לפני שנתיים.

אילן מלמד: הפעולה הזאת של רישום הקילומטרז' ברישיון הרכב מקלה מאוד.

אורי מקלב: מר מלמד, תן לנו לכוון אותך.

אורי מקלב: אתם לא חוששים מזה שאנשים לא ירצו לבוא לתקן את הרכבים אצלכם, כיוון שאם כל תיקון וכל מה שהיה יהיה אחרי זה ידוע לכל ומי שירצה לקנות את הרכב בעוד שלושה חודשים---

אורי מקלב: אתה מבקש לפתוח את כל המידע שלכם לציבור?

אורי מקלב: אני שואל אותך, אם אנחנו רוצים היום לקחת את המידע שיש בידכם ולהקים מאגר מידע שכל מי שירצה, ברשות או לא ברשות, נניח ברשותו של בעל הרכב, לא ניכנס לזה עכשיו, אתה לא חושש מזה שאנשים לא ירצו שייכנסו עד כדי כך לכל מה שהם טיפלו?

אורי מקלב: לכן באתי ושאלתי אתכם, זה נכון לגבי הטיפולים.

אורי מקלב: אבל לגבי התיקונים?

אורי מקלב: נניח שיש רכב שהיו לו בעבר בעיות בהצתה, בעיות שלא ידעו, כל זה יופיע עכשיו, שכל שבוע הוא נכנס למוסך עד שגילו את התקלה.

אורי מקלב: ההוא יראה את זה, הוא לא מבין בזה, 'מה, כל שבוע הוא בא?

אורי מקלב: תן לי לקחת משהו שהוא גלאט כשר, שהוא היה חלק, ללא שום שאלה, תעזוב אותי מרכב שהתעוררה איזה שאלה והייתי צריך להחליט וטיפלתי בזה'.

אורי מקלב: על זה תענה, מדוע מזה אתם לא חוששים.

אילן מלמד: על איכות והיסטוריית הטיפולים דיברנו, והרמה הטכנית של הרכב נבדקת היום במכון בדיקה.

אילן מלמד: בדיקת רכב זה עניין יקר, זה עניין של 400 שקלים ומעלה.

אילן מלמד: אם כל הנתונים יהיו ידועים מראש, למה שאני אקח רכב שאני יודע שהוא עבר תאונה מסוימת והמידע הזה היה גלוי ואני אשלח אותו לבדיקה?

אילן מלמד: היום חלק גדול מהבדיקות זה כסף שהציבור זורק לשווא.

אילן מלמד: אני לא יודע את ההיסטוריה של הרכב, הוא נראה לי, אני לוקח אותו לבדיקה, משלם 400 שקלים, או 450 שקלים, ואז מגלה שלרכב היתה תאונה ועכשיו אני צריך להתווכח להוריד את הערך.

אילן מלמד: או מגלה שהרמה הטכנית של הרכב הזה ירודה, או שהרכב לא עבר בדיקה וכולי וכולי וכולי.

אורי מקלב: אתה אומר, אדם מכר רכב, עד שהוא מכר, עשרה איש הלכו למכונים והוא בזבז לציבור איזה 4,000 שקלים לריק.

דובר: אנחנו בנינו מודל איך באמצעות הרשאה מיידית של בעל הרכב הוא ייתן הרשאה לקבלת המידע.

דובר: גם זה פרטיות.

קריאה: אני אעביר לוועדה מסמך מסודר, אני רק רוצה לספר איך זה עובד כרגע בארצות הברית.

קריאה: יש חברה שקוראים לה קר-פקס, היא מקבלת מה-DMV , משרד הרישוי האמריקאי, את כל הנתונים.

קריאה: אין שום בעיה של פרטיות.

קריאה: בן אדם נכנס, משלם 20 ומשהו דולר ומקבל את הכל בהרשאה, בלי שום בעיה.

קריאה: זה עובד כבר עשר שנים ככה.

קריאה: בארצות הברית הנאורה זה עובד בסדר, אין בעיה של פרטיות, אין בעיה של כלום, ובישראל זה לא עובד?

קריאה: לא, בשום הרשאה.

קריאה: שם לרכב אין שום פרטיות.

קריאה: בן אדם קנה רכב, הוא מוכר אותו, ברגע שהוא החליט למכור אותו, הוא פותח את כל הפרטים שלו.

קריאה: אם הוא לא פותח אותו, בן אדם פשוט נמנע מלקנות אותו.

קריאה: כולם מוזמנים להיכנס: www.carfax.com ולראות איך זה עובד כבר עשרות שנים בארצות הברית.

קריאה: בישראל לא אמורה להיות בעיה.

חנן אהרן: אנחנו הולכים להכניס 2.6 מיליון כלי רכב למאגר, את ה-6,000 האלה אני מוכן לשים בחוץ.

חנן אהרן: אין לי בעיה.

סלעית קולר: מחר יבוא מישהו שהרכב שלו שווה 200,000 שקל ויגיד, 'אם אתם תכניסו אותי למאגר, אז גם תהיה בעיה שהרכב שלי יהיה מטרה לגניבות' וזו בדיוק הבעיה שהוא מדבר עליה.

סלעית קולר: אני מאוד מבינה ומאוד מכבדת את הבקשה, אבל את הגבולות יצטרכו לבחון כל פעם מחדש.

אורי מקלב: לפני שנתעסק במושלמות, אנחנו עוד רוצים להגיע לבסיס.

אורי מקלב: אני רק חייב להגיד משהו למר אילן מלמד.

אורי מקלב: אמרת שזו ההוצאה השנייה למשפחה.

אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך, זה מתאים להגיד ביום למחרת שמתפרסם דוח העוני של ביטוח לאומי, שעדיין אצל עשרות אלפי משפחות זו לא הוצאה ראשונה, אלא הוצאה אחרונה, ולמה?

אורי מקלב: כי אין להם רכב, הם לא יכולים להחזיק רכב.

אורי מקלב: זה בסדר שזו הוצאה שנייה, אבל צריך להגיד את זה שיש אנשים שלא מתעסקים בזה, כי הם לא יכולים.

אורי מקלב: אבל זה נכון שאני רואה חובה לעסוק בנושא הזה ובאמת להקדיש זמן לעניין הזה, בגלל שזה נעשה ברכבים הזולים.

אורי מקלב: ברכבים הגדולים זה יותר בטוח ואנשים לא הולכים לחברות ולמתחזים.

אורי מקלב: כל הבעיות הן ברכבים היותר זולים שמי שקונה אותם זה סטודנטים, זה אנשים שלא יכולים... ואנחנו צריכים לדאוג לכספם, שאצלם כל 400 וכל 300 וכל 500 זה כסף רב בשיקול ובאחזקה וראינו את הדברים האלה עכשיו כשהיה דיון ציבורי רחב, שאני תמכתי במאבק של רוכבי האופנוע נגד הגדלת הביטוח, וראינו את האנשים שקונים אופנוע, חלק גדול מהם זה בגלל שהם לא יכולים להגיע ליותר ובסוף הם משלמים ביטוח יותר גבוה מכלי הרכב עצמו.

אורי מקלב: זה שינוי בתפיסה, אנשים פתחו עסק על סמך.

אורי מקלב: .. ומעבר לזה, זה שלא מסבסדים אותם, מי שמשלם את הביטוח, ותשלום הביטוח לא מכסה את ההוצאה שחברות הביטוח משלמות על תאונות ותביעות באופנועים, משלמים את זה החלק השני של הביטוח וזה רכבים פרטיים.

אורי מקלב: ברכבים פרטיים יוצא משהו כמו 3 שקלים בחודש יותר משום שהם צריכים לכסות את החסר של בעלי האופנוע.

אורי מקלב: אני חושב שרוב בעלי הרכבים מוכנים לשלם את ה-3 שקלים האלה לחודש ויותר, כדי שלא כל בעלי האופנועים היום יבואו וייסעו.

אורי מקלב: ..

אורי מקלב: אני רק רוצה לדמיין לעצמי את תל אביב כשחצי מהאופנועים ייהפכו לכלי רכב.

אורי מקלב: רק הדלק בשעה הראשונה, במחיר של הדלק היום, יותר מה-3 שקלים לחודש.

אורי מקלב: לכן אנחנו באמת תומכים בדברים כאלה, שלא להעלות ושנחשוב על הכסף של הציבור.

אורי מקלב: אני חושב שהדברים שהובאו כאן הם דברים ברורים.

אורי מקלב: אני חושב שהמטרות חשובות.

אורי מקלב: התיאור של מה שקורה בארצות הברית, אנחנו לא חייבים להידמות וללמוד מהגויים, אנחנו יכולים בעצמנו.

אורי מקלב: בהרבה דברים אנחנו אור לאחרים, אנחנו יכולים להיות גם בזה, אנחנו צריכים להשתכלל, הגיע הזמן שגם בזה אנחנו נעבור פאזה, נעשה שינוי מהותי, שינוי דרמטי, ונהיה אחרים בעניין הזה.

אורי מקלב: אפשרי ובידינו הדבר.

אורי מקלב: אנחנו נשתדל לעקוב אחרי זה, לעשות עוד ישיבות ולקראת הישיבה הבאה אנחנו רוצים לבוא עם בשורות ושתהיה איש בשורה.

אורי מקלב: כוועדה, אנחנו נפנה גם לשר האוצר וגם למשרד האוצר.

אורי מקלב: אתה באת מגבעתיים לבחון בירושלים.

אורי מקלב: תספר לנו מה אתה מראה לי פה.

אהרן אריאלי: אני מראה לך שבערך בין חודש לחודש וכמה ימים בין מבחן למבחן.

אורי מקלב: המבחן הראשון ב-31.8, המבחן השני הוא ב-29.9 והמבחן השלישי---

אהרן אריאלי: הוא קצת פחות מחודש והשלישי הוא חודש וכמה ימים.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שזה בסדר, זה זמן סביר.

אורי מקלב: אם זה בירושלים, חודש זה בסדר, אבל יכול להיות שזה גם תלוי במורה.

אורי מקלב: לא בטוח שכל תלמיד שהיה רוצה להגיע יכול היה להגיע לזה.

אורי מקלב: מה שלי ידוע, שהמורים מקבלים מכסה, עכשיו זה בידיים שלו.

אורי מקלב: יש איזה נוסחה שנותנים, אבל המקרים האלה באים אלינו, אבל נשאיר את זה למורי הנהיגה להסביר את זה, כי אני בטוח שהם רוצים להגן על שמם הטוב ואם יש דברים לא טובים, אני חושב שהראשונים לטפל בזה זה ועד מורי הנהיגה, כפי שעושים ועדים חזקים וטובים.

אייל מלאייב: באילת חודש, חודש וחצי.

אורי מקלב: אנחנו מאוד מעריכים את זה.

אהרן אריאלי: אסור גם לשכוח שכתוצאה מהפרטת המבחנים התיאורטיים, יש מגמת עלייה במבחנים העיוניים.

אהרן אריאלי: כלומר אנשים שמפחדים מהמחשב, כל מיני תופעות כאלה, מתרבים האנשים שפונים אלינו למשרד, וזה מר חנן אהרן יגיד לך, בנושא מבחנים בעל פה.

יוסי שלו: כנ"ל.

אבי גולן: ובסך הכל רישיונות 120,000 לשנה.

אבי גולן: בכל שנה אנחנו מייצרים 120,000 רישיונות.

אבי גולן: חוזרים הלאה.

אבי קרמר: לגבי זמן ההמתנה לטסטים.

אבי קרמר: אני חושב שזמן המתנה של חודש ימים לטסט הוא זמן סביר, הוא זמן של התארגנות, כי יש סיבה, כמו שאמר גם מר חנן אהרן, למה אדם נכשל בטסט, הרבה פעמים תלמידים לוחצים לגשת לטסט ואז מה בא קודם, הביצה או התרנגולת, ואז אם בטסט התגלו מספר ליקויים יש צורך לפתור אותם, כי אם לא היו ליקויים חזקה עליו שהוא היה עובר את הטסט, כל הדברים האלה ביחד יוצרים איזה שהיא חבילה שהיא סבירה ובדרך כלל אדם שלא עבר לטסט, יש לו שבוע של שקט מההלם והוא לא ישר מתחיל מהיום הראשון לקחת את השיעורים והזמן הזה הוא זמן סביר.

אורי מקלב: מהבחינה הזו אתם מרוצים.

אורי מקלב: זה בטח מאפיין את הגיל הצעיר.

אורי מקלב: נמשיך לנושא המחירים.

אבי קרמר: כי הם ברצפה, אני מתלונן.

אבי קרמר: אתה רוצה שאני אשלח מכתב?

אבי קרמר: אני מתלונן על מחירי שיעורי הנהיגה, שכל אחד שצופה בנו היום ואני מקווה שהרבה תלמידים צופים בנו היום ושיסתכלו כמה הם שילמו אתמול בבוקר או בערב על שיעור פרטי במתמטיקה, כמה הוא שילם לכל דבר אחר ושיראה איזה הוצאות יש למורי הנהיגה.

אבי קרמר: שיידע הציבור שהאוטו שלנו הוא בתשלום מלא, יש 50% ירידת ערך כשאנחנו מוכרים אותו, הביטוח שלנו לטסטים הוא יותר יקר.

אבי קרמר: אי אפשר להסתכל רק על ה-40 דקות של הטסט.

אבי קרמר: ההכנה לטסט, הזמן שמסביב, הביורוקרטיה שאמרת, מישהו עושה את זה, ולכן כל זה ביחד משתכלל בכל, ואם יבדקו קצת החוצה, כמו שאמר הבחור על מה שקורה בעולם, תבדקו באירופה.

אבי קרמר: אנחנו בלנקו, מה שאתם תבדקו, 10% הנחה וקנינו.

אורי מקלב: מי עוד רוצה להגיב בנושא הזה?

אייל מלאייב: עוד נתון אחד שלקחתי אותו, משנת 2000, כשהיה את הצו, אנשים עברו בממוצע 32% בטסט, היום, כמו שחנן אומר זה 43%.

אייל מלאייב: זאת אומרת, הנה הקטליזטור.

אורי מקלב: אני הבנתי שיותר חשוב לכם הלימוד.

אורי מקלב: מה חשוב יותר לרשות הלאומית?

אורי מקלב: שהלימוד יהיה לימוד נכון.

אורי מקלב: אין ספק שאיכות המבחן קובעת, אבל על זה אף אחד לא התלונן.

אורי מקלב: התלוננו שמחמירים יותר, לא שמקלים.

אורי מקלב: הנושא שחשוב לכם בעיקר זה שהתלמיד יוכל ללמוד כמה שיותר ושהמחירים לא יקבעו, לא במהירות ההגשה ולא במהירות הדברים.

אורי מקלב: את זה אני מבין, אבל המבחן---

ברוניסלבה חירמן: לגבי העניין של פיקוח על מחירי שיעורי נהיגה, יש לנו מספר סיבות כרגע להתנגד להטלת פיקוח על המחירים האלה.

ברוניסלבה חירמן: מחיר מינימום, אנחנו חושבים שהוא לא יהיה יעיל כי אף תלמיד לא יתלונן שגבו ממנו מחיר נמוך מדי.

ברוניסלבה חירמן: ומצד שני זה עלול לפתוח פתח למסכת הלשנות בין מורים.

ברוניסלבה חירמן: אנחנו לא רוצים להגיע לתופעות האלה.

ברוניסלבה חירמן: מעבר לכך, אנחנו חושבים שזה עלול לפתוח פתח לתחרות פרועה בענף כי כל מיני גורמים מחוץ לענף כרגע יראו בענף איזה שהיא דרך לקבל הכנסה ברמה מובטחת, שזה ימשוך עוד אנשים לענף ויפתח את הענף לתחרות עוד יותר פרועה.

ברוניסלבה חירמן: לעניין מחיר קובע, זה פשוט יהרוג את התחרות, אנחנו לא רוצים להיות שם.

ברוניסלבה חירמן: מחיר מרבי בעצם ייצור לגיטימציה להתיישר לפי אותו מחיר מקסימום וגם למעשה יהרוג את התחרות.

אורי מקלב: יש תחרות במחיר לשיעור נהיגה, ויש גם תחרות במחיר לטסט?

דני כהן: לגבי המספר 400 שהזכרת כמה פעמים.

דני כהן: אני אישית מעולם לא גביתי סכום כזה, המחיר פתוח לתחרות.

ברוניסלבה חירמן: לעניין העמדת הרכב למבחן.

ברוניסלבה חירמן: בנקודה הזאת של מבחן אכן קיים איזה שהוא כשל שוק, כי התלמיד בעצם רוצה לגשת למבחן באותו רכב בו הוא לקח את שיעורי הנהיגה ולכן כאן אנחנו כן רואים צורך להתערב ואנחנו שוקלים בחיוב להחזיר את מחיר העמדת רכב למבחן לפיקוח ואנחנו רוצים לעשות זאת בתיאום עם מורי הנהיגה.

אורי מקלב: דווקא אצל מורי הנהיגה יש ממד שהוא מאוד מאוד ברור, שזה מבחירה אישית.

אורי מקלב: הרבה יותר אישית לגבי כל אחד ואחד, והוא כן יכול לבחור את המורה שהוא הטוב ושהוא רוצה אותו.

אורי מקלב: אני מניח גם שרובם יודעים את הכלל הזה, קיבלת יותר בזול, אתה בסוף משלם יותר יקר, בגלל שבמקום 28 שיעורים, הוא נותן לך 32.

אורי מקלב: את זה יודע כל תלמיד, את החשבון הזה כולם יודעים לעשות.

אורי מקלב: כך שבסופו של דבר אני חושב שהתחרות שיש כאן היא דבר טוב ובמקרה הזה היא לא הדבר שהכי פוגע.

טלי איגלמן-בלנקי: זה לא אותו דבר, המהות פה היא לא המחיר, אלא חיי אדם.

קריאה: הוא חיפש את הזול, אז זה מה שקורה.

אורי מקלב: רבותיי, אני לא יכול להמשיך בעניין הזה.

אורי מקלב: אם נציג המשטרה רוצה להגיד קודם בעניין, ניתן לו, אם לא, נדבר על הנושא האחרון שזה האם יש לכם תשובה בקשר לשינוי בין מבחני הנהיגה החוזרים לכאלה שלא חידשו את רישיון הנהיגה.

אורי מקלב: היתה לכם חשיבה בעניין הזה?

אורי מקלב: לפני שאני מודה לכולם, הקדשנו את רוב הזמן של הדיון להקים את מאגר המידע.

אורי מקלב: מאגר המידע הזה צריך לקום, בהרחבה של הדבר, לא רק בנתונים של משרד התחבורה, אלא נתונים שיש גם לגופים האחרים.

אורי מקלב: צריך למצוא את הדרך, לאו דווקא דרך המוכר, גם דרך הקונה, אם דרך הקונה והמוכר, על ידי מסירת הקוד.

אורי מקלב: אפשר ללמוד ממה שקורה במקומות אחרים.

אורי מקלב: אין ספק שזה ישדרג וייתן מבט אחר למכירת רכב יד שנייה ואני חושב שזה לא רק לאזרחים, אלא בדבר הזה יש תועלת גם למשרדים עצמם.

אורי מקלב: יותר קל שרכבים כאלה, לא ראויים, לא יהיו בכביש.

אורי מקלב: זה ייתן עוד אלפי עיניים בוחנות על כל מיני תופעות שיש.

אורי מקלב: הדבר הזה יכול להוסיף גם מהבחינה הערכית והמקצועית והבטיחות וההתנהלות החוקית של רכבים.

אורי מקלב: בנושא המחירים, אנחנו מבקשים עד הוועדה הבאה לראות הצעה שתשקף את מה שנאמר פה.