ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 89, 2009-11-04 09:30

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

זבולון אורלב: אנחנו עוסקים היום במדיניות משרד החינוך בטיפול במחוננים.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר כמה דברי הקדמה.

זבולון אורלב: בתקופה האחרונה אני קיבלתי כמה פניות מיעקב איליה באשר למחדלים בכל הסוגיה של הטיפול במחוננים והעברתי את הפנייה הזאת למשרד החינוך כדי לראות האם ראוי ואיך נתנהל בעניין הזה.

זבולון אורלב: לאחר שקיבלתי תשובה מפורטת ממנכ"ל משרד החינוך, שוכנעתי שהבקשה של מר איליה, הוועדה איננה המסגרת הנכונה לדון בתלונותיו ועניתי לו שהוא יכול לפנות לנציב תלונות הציבור או למבקר המדינה, וכך גם אני אענה לו במכתב נוסף שהוא שלח אלי אתמול.

זבולון אורלב: הוא ביקש להשתתף בישיבה ואני סירבתי כי חששתי מאוד שהישיבה שוב תהפוך למה שאני לא מתכוון, כי אני מתכוון לדון במדיניות המשרד בטיפול במחוננים ולכן אני שוב אומר לו שהוא רשאי ויכול ככל שהוא ירצה לפנות לרשות אחרת של המדינה, שיש לה את היכולות והכלים, לטפל בתלונות.

זבולון אורלב: מר איליה פנה אתמול להרבה מאוד חברי כנסת בשאלה מדוע אני נוהג כך ולכן מצאתי לנכון להבהיר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני מבקש, אם אפשר, שגם עכשיו תבקשי להעביר עוד עותק אחד מתשובתנו לחבר הכנסת גנאים.

זבולון אורלב: אם משרד החינוך לא היה מעביר התייחסות, יתכן שהיינו מקיימים דיון, אבל קיים היום קשר טוב בין הוועדה לבין הנהלת משרד החינוך ואנחנו גם מקיימים ישיבות קבועות גם עם השר וגם עם המנכ"ל כדי לראות מה הנושאים שראוי שנדון בהם כדי שלא נעמוד כאן במצב מביך כאשר נקיים דיון ואז פתאום נעמוד במצב שזה לא אנחנו.

זבולון אורלב: לנו אין את הכלים לערוך חקירות ובדיקות של תלונות.

זבולון אורלב: לנו אין את הכלים לעשות את הדבר הזה ולשם כך יש את משרד מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור.

זבולון אורלב: בבקשה, שהדברים ייבדקו ככל שהם ייבדקו ותמיד אפשר גם לבקש את ועדת ביקורת המדינה להפעיל את סעיף 21 ולחייב את מבקר המדינה לבדוק, אבל לא אני הכתובת לדברים האלה.

זבולון אורלב: זאת התשובה של המנכ"ל.

זבולון אורלב: לכן ביקשנו שהישיבה תתנהל היום על פי מה שקבע היושב-ראש והיא תעסוק במדיניות.

זבולון אורלב: זה מבלי שאני מביע איזושהי עמדה באשר לטיב התלונה, איכות התלונה, אמיתותה של התלונה.

זבולון אורלב: ממש אנחנו לא מסוגלים להביע כל עמדה אלא לקרוא את פנייתו של מר איליה ולקרוא את תשובתו של המנכ"ל ולומר שהזירה היא לא כאן בוועדה הזאת.

זבולון אורלב: אנחנו נפתח בדיון עצמו.

זבולון אורלב: כידוע כאשר בוחנים את הציביליזציה האנושית, מתברר שהשינויים הדרמטיים במהלך הציביליזציה תמיד נעשו על ידי אנשים בודדים.

זבולון אורלב: כלומר, אותם אנשים לטוב ולרע.

זבולון אורלב: אותם אנשים שבורא עולם חנן אותם ביכולות מאוד מאוד מיוחדות והעניק להם מתנה גדולה מאוד בכך שנתן להם דעת ותבונה ושכל טוב והם השתמשו ביכולות האנושיות שלהם בדרך כלל לטובה, אבל לעתים גם לרעה.

זבולון אורלב: אני פשוט תחת רושם כבד.

זבולון אורלב: כל בוקר אני הולך על מכשיר ההליכה ואני אוהב לצפות בערוץ 8 בשעות האלה ושם יש סדרה שלמה איך היטלה עלה לשלטון.

זבולון אורלב: זה מדהים.

זבולון אורלב: מראשית שנות ה-20 ועד אמצע שנות ה-30.

זבולון אורלב: אפשר לראות מה אדם אחד חולל לאנושות.

זבולון אורלב: כנראה אדם מוכשר מאוד עם יכולות הרבה מעל ומעבר לממוצע, אבל -  סליחה שאני מביא אותו בהקשר למחוננים – בוודאי גם הוא היה מחונן ביכולות גם רטוריות מדהימות.

זבולון אורלב: לכן הטיפול באותם אחוזים בודדים הוא מאוד מאוד משמעותי.

זבולון אורלב: אין לזה שום קשר שזה בא על חשבון מישהו אחר.

זבולון אורלב: צריך להפריד לחלוטין, לטפח ולראות איך המדינה שלנו פועלת על מנת לאתר את אותם כשרונות מזהירים בתחומים השונים, כיצד היא מטפחת אותם ואמרנו כבר דברים נדושים אבל אולי ראוי לחזור עליהם שוב, שמדינתנו לא התברכה באוצרות טבע, אוצר הטבע היחידי בו התברכנו הוא הכשרון של האזרחים, היכולות האנושיות של אזרחי המדינה ולכן חשוב מאוד לטפח אותם.

זבולון אורלב: הואיל ואנחנו נמצאים במבחנים קשים וחמורים, הרבה מעל ומעבר למה שנדרשות מדינות אחרות, אנחנו נדרשים לעמוד גם באיומים הקיומיים וגם באיומים החברתיים והכלכליים, בוודאי אותם כשרונות, יכול להיות שיש להם תפקיד חשוב מאוד בסוגיה הזאת והטיפוח של המחוננים הוא טיפוח של אחת התשתיות החשובות ביותר.

זבולון אורלב: טיפוח המחוננים הוא טיפוח תשתית חיונית לקיומה ולרווחתה של המדינה.

זבולון אורלב: רק בשבועות האחרונים התבשרנו על עוד פרס נובל לפרופסור עדה יונת והיום ישראל מבחינת מספר מעשי – כלומר, בעשור האחרון – של אנשי מדע שקיבלו פרסי נובל, מדינת ישראל היא היום במקום השני בעולם וזה בלי קשר למספר האוכלוסין.

זבולון אורלב: כלומר, צרפת ואנגליה נמצאות אחרינו.

זבולון אורלב: מספר נומינלי של מקבלי פרסי נובל במדע ובוודאי שידעו המחנכים בזמנם לטפח את אותם כשרונות שבסוף אנחנו מקבלים אותם כפרסי נובל ויש להם השפעה לא רק על מדינת ישראל אלא על האנושות כולה.

זבולון אורלב: למחקרים של פרופסור עדה יונת תהיה השפעה על האנושות כולה, לרווחתם של אנשים רבים.

זבולון אורלב: אשר על כן הנושא הזה הוא מאוד מעניין אותנו, מאוד מטריד אותנו, ואנחנו מבקשים לדעת איך משרד החינוך מטפל בנושא.

זבולון אורלב: גברת שלומית רחמל, אני מבין שאת מנהלת האגף למחוננים ולמצטיינים.

זבולון אורלב: מה טוב יותר, מחונן או מצטיין?

מסעוד גנאים: ומה ההבדל.

מסעוד גנאים: במסמך שקראנו, יש הבדל.

קריאה: מצטיין הוא לא בהכרח מחונן.

זבולון אורלב: גם מחונן, לא בהכרח הוא מצטיין.

זבולון אורלב: הכוונה היא למחוננים שהם מצטיינים.

מסעוד גנאים: כל מחונן מצטיין, אבל לא כל מצטיין הוא מחונן.

קריאה: לא בטוח.

זבולון אורלב: גברת רחמל, בבקשה.

שלומית רחמל: לצערי ההגדרות  מפורטות במצגת שמסיבות טכניות לא מוצגת, אבל אני אומר את הדברים בעל פה.

שלומית רחמל: האוכלוסייה בה אנחנו מטפלים היום, בערך 8 אחוזים עליונים של האוכלוסייה, כאשר בין אחוז ל-3 אחוזים עליונים הם המחוננים ומעבר לכך, עוד 5 אחוזים הם מצטיינים.

שלומית רחמל: מצטיינים וגם מחוננים יכולים להיות בתחומי דעת שונים ויכולים להיות בתחום דעת אחד.

שלומית רחמל: יכול להיות מחונן באומנויות ויכול להיות מחונן במתמטיקה.

שלומית רחמל: ההצטיינות היא לא רק יכולת.

זבולון אורלב: כאשר את מדברת על 3 אחוזים ו-8 אחוזים, את יכולה לומר לנו גם במספרים מוחלטים במה מדובר?

שלומית רחמל: אם אנחנו מדברים  למשל על  שכבת גיל של שנתון, אם אני מדברת על החינוך הפורמלי, הממלכתי והממלכתי-דתי ועל מגזרי המיעוטים כולל, ולא כולל חינוך מיוחד, מתייחסים לכ-80 אלף תלמידים בשכבת גיל.

שלומית רחמל: מ-80 אלף תלמידים, האחוזון העליון.

זבולון אורלב: שלושה אחוזים, זה 2,400 תלמידים.

שלומית רחמל: נכון.

זבולון אורלב: בשכבת גיל.

שלומית רחמל: בגיל היסודי, בכיתה ד', יש לנו כ-2,400 תלמידים.

זבולון אורלב: כל ההתייחסות למחוננים ומצטיינים היא מכיתה ד' ואילך?

שלומית רחמל: לא. אנחנו עכשיו הורדנו את שכבת הגיל ואנחנו בוחנים את התלמידים בכיתה ב'.

שלומית רחמל: התוכניות מתחילות בכיתה ג' אבל התוכניות למצטיינים, המצטיינים אלה קבוצות נוספות של תלמידים ולא רק אלו שעל פי הגדרה סטטיסטית, כמו שאמרתי אותם 3 אחוזים או 5 אחוזים, אלא גם לפי התוכניות בבתי הספר.

שלומית רחמל: זאת אומרת, יש לנו תוכנית לתלמידים מצטיינים בבתי הספר, שם מטפחים את ה-10-15 אחוזים העליונים בכל בית ספר ובית ספר.

שלומית רחמל: זאת אומרת, התוכניות שלנו מאוד גדלו וגם הפרדיגמה השתנתה.

שלומית רחמל: לא רק תוכניות חוץ בית-ספריות או רק מסגרות נפרדות אלא גם בתוך בתי הספר, כאשר על פי המלצות מורים, התלמידים שמומלצים כבעלי יכולות ובעלי מוטיבציה ללמידה, לומדים בתוכנית שמיוחדת לתלמידים מצטיינים.

שלומית רחמל: ההצטיינות נקבעת על פי קנה מידה אובייקטיבי על ידי מומחה בתחום.

שלומית רחמל: מי שמצטיין, הוא לא בהכרח תמיד מצטיין כי אם לא יהיה כזה ששואף תמיד ליותר ויותר, הוא לא בהכרח תמיד מצטיין.

שלומית רחמל: אני אצטט כאן את פרופסור אסא כשר שאמר שהמצטיין מקבל זר עלי דפנה אבל זר עלי הדפנה, על מנת שלא ייבול, צריך להשיג אותו כל פעם מחדש.

שלומית רחמל: לכן פעם מצטיין, הוא לא תמיד מצטיין אלא אם אנחנו נחנך אותו לאורח חיים כזה שהוא תמיד ישאף להצטיין.

זבולון אורלב: מי הסמכות המקצועית שלכם?

זבולון אורלב: בכל תחום דעת במשרד יש ועדת מקצוע, יש ועדת תוכנית לימודים, ומה הסמכות המקצועית האקדמית שקובעת לכם את הפרוגרמה המקצועית שלכם?

שלומית רחמל: אני עצמי עבדתי עם תלמידים מחוננים, לימדתי, ריכזתי מסלול, ומתוך העשייה שלי נבחרתי לבוא לתפקיד במשרד, על סמך העשייה שלי.

שלומית רחמל: אין באקדמיה פקולטה שנקראת חינוך מחוננים, כמו שיש חינוך מיוחד או ייעוץ חינוכי וכן הלאה וכן הלאה.

שלומית רחמל: דרך אגב, אני שמחה לבשר שהשנה באוניברסיטת חיפה נפתח מסלול לתואר שני לחינוך מחוננים.

שלומית רחמל: זה קורה השנה לראשונה והרבה בזכות העבודה שלנו.

שלומית רחמל: אני אישית נעזרת הרבה בספרות מקצועית.

שלומית רחמל: אני נוסעת לכנסים, אני מופיעה בכנסים, אבל אני הרכבתי ועדת היגוי, כמו ועדת מקצוע, אבל כיוון שזה משהו גנרי, זה לא דיסציפלינרי, אני הרכבתי ועדת היגוי ויש כאן בחוברת, בעמוד 4, את שמות כל חברי ועדת ההיגוי שהם שותפים בעבודה שלי, מלווים אותה ועוזרים לי בקביעת המדיניות.

זבולון אורלב: מה הם לא הוזמנו?

יהודית גידלי: אני הזמנתי את פרופסור ברוך נבו אבל הוא לא יכול היה להגיע.

זבולון אורלב: מי מינה את ועדת ההיגוי?

זבולון אורלב: את?

שלומית רחמל: לא. יש להם כתב מינוי של יושב-ראש המזכירות הפדגוגית, של פרופסור ענת זוהר.

שלומית רחמל: הם מכהנים בכתב מינוי והתוצרים שלהם – כלומר, המדיניות שאנחנו מגבשים ביחד בעזרתם – נדונים אחר כך בהנהלת המשרד ומאומצים כמדיניות.

זבולון אורלב: מה המנדט של ועדת ההיגוי?

שלומית רחמל: לעזור למשרד לגבש את המדיניות בכל הנוגע לאוכלוסיית התלמידים המחוננים והמצטיינים.

זבולון אורלב: כל כמה זמן מתכנסת הוועדה?

שלומית רחמל: תלוי.

שלומית רחמל: בהתאם לצורך.

זבולון אורלב: בשנת הלימודים הקודמת, התשס"ט.

שלומית רחמל: ארבע פעמים בשנה.

שלומית רחמל: בין לבין יושבים בתתי-ועדות ומכינים בהתאם לנושא.

שלומית רחמל: אני רוצה לציין שהמסמך הראשון שיצא שכינינו אותו דוח נבו – אז ברוך נבו היה היושב-ראש והיום פרופסור זמירה מברך היא היושבת-ראש וברוך נבו הוא חבר בוועדה – המסקנות של הוועדה במסמך שלה הוגשו לוועדת דברת ואומצו על ידה וכל הפרק שנקרא טיפוח מחוננים ומצטיינים בישראל, שנמצא בדוח דברת, עמוד 100 בחוברת, הוא המסמך שגובש באמצעות ובסיוע ועדת ההיגוי.

זבולון אורלב: איך אנחנו עומדים ביחס לעולם?

שלומית רחמל: אני חייבת לומר שביחס לעולם אנחנו עומדים במקום מאוד מכובד.

שלומית רחמל: אני אחלק את העולם לאירופה, למערב, ולאסיה.

שלומית רחמל: זאת אומרת, בארצות בהן יש חינוך פרטי, כמו באירופה ובארצות-הברית, חינוך המחוננים הוא הרבה פעמים יוזמה או של מחוז או של אוניברסיטה או של ארגון.

שלומית רחמל: יש למשל מדינה מסוימת כמו קנזס שהחליטה לאחרונה שהיא מטפחת מחוננים, אבל זה עניין מקומי ולא עניין פדרלי.

שלומית רחמל: בארצות-הברית יש חוק של החינוך הפדרלי משנת 1972, הוא נקרא חוק מרילנד, שמדבר על חוק חובת חינוך מחוננים, אבל בפועל אחרי שהכניסו את החוק של NO CHILD LEFT BEHIND, למעשה חינוך המחוננים הוזנח – אני מדברת על האופן הפדרלי – והנטייה הייתה יותר לכיוון הסיוע לחלשים ובתי הספר היו צריכים לעמוד ביעדים.

שלומית רחמל: סינגפור, קוריאה, דרום קוריאה, טייוואן – הם למדו מאתנו ומה שקורה שם, זה בדיוק העתק של המדיניות שלנו וגם אנחנו מקבלים משלחות.

שלומית רחמל: בשנה שעברה  הגיעה לכאן משלחת מדרום קוריאה.

שלומית רחמל: כל שנה באים 40-50 מורים, מחנכים, מפקחים, מנהלים ללמוד אצלנו איך מטפחים מחוננים.

שלומית רחמל: אני גם מוזמנת הרבה פעמים לחוץ לארץ, כולל גם להונגריה, לארגון האירופאי, וגם לארגון העולמי.

שלומית רחמל: בעוד שבועיים אנחנו מארחים כאן מומחה מגרמניה שבעצמו בא לכאן להכין ביקור של משלחת מתורכיה שרוצה ללמוד אצלנו איך מטפחים מחוננים.

זבולון אורלב: אחרי שהפרעתי לך, את יכולה להמשיך בדברים שתכננת לומר.

שלומית רחמל: רציתי להסביר לאן פנינו מועדות ולכן הסברתי מה הציפיות שלנו מבוגרי התוכניות.

שלומית רחמל: הציפיות שלנו מתייחסות גם להיבטים האקדמיים, להישגיות, אבל גם להיבטים הערכיים, לרגישות לדילמות אתיות וכן הלאה.

שלומית רחמל: בעמוד 3 תוכלו לראות את דמות הבוגר.

שלומית רחמל: זאת אומרת, מה שאנחנו גם משקיעים בעבודה שלנו, בנוסף לרצון להצטיין ולהשיג הישגים בתחומים בהם אנחנו משקיעים, בתחומים האקדמיים והאומנותיים, גם חינוך חברתי ערכי וכן הלאה.

שלומית רחמל: כמו שהסברתי, חברי ועדת ההיגוי מאוד מאוד מחויבים ושותפים פעילים.

זבולון אורלב: בתוך ה-3 אחוזים העליונים, אין דיפרנציאציה לקחת את המאיון העליון?

שלומית רחמל: בהחלט יש דבר כזה.

זבולון אורלב: אותם מאה ילדים בכל שכבת גיל שהם השפיץ של השפיץ של השפיץ.

שלומית רחמל: הקבוצה הזאת, אנחנו קוראים לה – פרופסור ברוך נבו הגדיר אותה – מחונני על.

שלומית רחמל: זאת הקבוצה שכוללת מחונני על שהם למעשה כ-15 תלמידים בכל שנתון.

שלומית רחמל: השנה לראשונה, בזכות תרומה מאוד נכבדה שקיבלנו מקרן לגסי-הרטיג', פתחנו בתוכנית מיוחדת כיוון שהילדים האלה זקוקים למענה אישי ולא קבוצתי.

שלומית רחמל: פתחנו תוכנית מאוד מיוחדת שבה מצמידים פרופסור לתלמיד ובחרנו תלמידים מכיתה י' ו-י"א ופעם בשבועיים הם נפגשים לארבע-חמש שעות כאשר החונך חונך את התלמיד ואחרי שנה של עבודה משותפת הם יצטרכו להפיק איזשהו תוצר שאנחנו עוד לא יודעים אבל נראה מה יהיה עם זה.

שלומית רחמל: למשימה הזאת התגייסו פרופסורים שהם פורצי דרך בעצמם, שרואים את זה כיעד וכאידיאל לטפח תלמידים שהם באמת יוצאי דופן ביכולות ובהישגים שלהם.

זבולון אורלב: למה רק בחטיבה העליונה?

זבולון אורלב: למה לא בבית הספר היסודי?

זבולון אורלב: הרי אפשר לאתר את אותם מאה ילדים גם בכיתה ה', ו' ו-ז'.

שלומית רחמל: כי צריך גם בשלות רגשית לעבודה כזאת.

זבולון אורלב: אולי יש להם?

קריאה: אפשר לעשות עבודה אחרת.

שלומית רחמל: אני מסכימה אתך שיכול להיות שיש להם בשלות רגשית.

שלומית רחמל: אין לנו ויכוח על זה.

שלומית רחמל: כיוון שהתקציבים הם לא כל כך גדולים, וגם עבודה פרטנית כזאת היא מאוד מאוד מרובת משאבים, אם אנחנו נזכה בעוד תוספת ייעודית לטיפוח מחונני העל, אנחנו בשמחה נעבוד גם עם צעירים יותר.

זבולון אורלב: השאלה אם יש הצעה מסודרת.

זבולון אורלב: האם הוגשה להנהלת המשרד בקשה מסודרת, מנומקת, מקצועית, אם היה דיון בוועדת ההיגוי.

זבולון אורלב: לבוא ולומר שצריכים תקציב, זה דבר שגרתי.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים שיהיה טיפול מחונן בעניין.

שלומית רחמל: נכון.

שלומית רחמל: ילד כזה שאנחנו לוקחים אותו לקבל חניכה של אדם שהוא כבר פורץ דרך בתחומו, צריך שיהיה גם איזשהו בסיס ידע ולא רק בשלות רגשית ונפשית.

שלומית רחמל: צריך להיות איזשהו בסיס ידע.

שלומית רחמל: כרגע, בגיל הצעיר, הם מקבלים תוכניות בכוונה לחשיפה ולהעשרה.

שלומית רחמל: יש גם נימוקים שונים, גם ערכיים, האם זה נכון לנתב ילד בגיל מאוד מאוד צעיר וכבר להשקיע ולמקד אותו בתחום דעת מסוים, כאשר למעט מתמטיקה, מוזיקה ואתלטיקה קלה, אין אפשרות לנבא פוטנציאל או בולטות בתחום דעת מסוים בגיל כל כך צעיר.

שלומית רחמל: זה רק בגיל ההתבגרות.

שלומית רחמל: למשל, ילד בן 8, גם כאשר אתה מתרשם שהוא מאוד מאוד בולט ביכולות שלו, אי אפשר לנבא שהוא יהיה הפילוסוף, ההיסטוריון, הסוציולוג, הכלכלן, איש העסקים.

שלומית רחמל: אי אפשר לדעת את זה בוודאות.

שלומית רחמל: רק מתמטיקה.

שלומית רחמל: לכן, כיוון שאי אפשר לנבא יכולות ובולטות בגיל כזה צעיר, אין טעם לתת תוכנית כזאת שמפגישה תלמידים עם פרופסורים.

זבולון אורלב: מה לגבי אותם שלושה תחומים שציינת?

שלומית רחמל: במוזיקה זה נעשה, במתמטיקה יש תוכניות האצה כאלה ואחרות ולגבי אתלטיקה, אנחנו כרגע לא מטפלים בספורט, אבל אני יודעת שדווקא בספורט יש מודעות מאוד גדולה לטיפוח ילדים מסוננים בספורט בגילאים צעירים.

שלומית רחמל: זה לא התחום שלי אבל בוודאי רשות הספורט תספר לך את זה.

זבולון אורלב: האם אתם מעודדים שאותם ילדים במאיון העליון – אני קורא להם מחונני העל, שלדעתי אם יטפחו אותם נכון הם יקבעו את גורל המדינה יותר מאשר כל האחרים, ואמרתי לך את דעתי – האם יש לכם עמדה ביחס לסיום יותר מוקדם של הלימודים שלהם בבתי הספר העל יסודיים וכניסתם לאקדמיה יותר מוקדם?

זבולון אורלב: האם מדי פעם עולות השאלות האלה?

זבולון אורלב: דנתם בזה?

זבולון אורלב: מה עמדתכם בסוגיה הזאת?

שלומית רחמל: דנו בזה כי השאלות האלה עולות והתשובה, כמו תמיד בחינוך, היא שאין דרך אחת נכונה וזה מאוד  תלוי אישיות.

שלומית רחמל: יש ילדים שמתאים להם לסיים בית ספר בגיל 16 ולהתחיל ללמוד באוניברסיטה.

שלומית רחמל: יש ילדים שזקוקים לחברת בני גילם כאשר התיכון גם נותן להם את הלמידה החברתית.

זבולון אורלב: מי עוסק בשאלה הזאת?

זבולון אורלב: מי בוחן אותה?

זבולון אורלב: כאשר יש ילד כזה, מי שואל את השאלה?

שלומית רחמל: כאשר יש מקרה כזה פרטני, יש שירותים פסיכולוגיים, מתייעצים עם פסיכולוגים.

שלומית רחמל: הרבה פעמים גם מתייעצים אתנו אבל צריך להכיר את הילד כדי להחליט.

זבולון אורלב: בשנת הלימודים הקודמת, כמה ילדים כאלה סיימו מוקדם את הלימודים התיכוניים ונכנסו ללימודים אקדמיים?

שלומית רחמל: בודדים.

זבולון אורלב: מה זה בודדים?

שלומית רחמל: בוא נגיד עשרות בודדות.

שלומית רחמל: אני רוצה לומר לגבי הילדים האלה – וזה מה שמרתק כל כך – אחד הילדים שנמצאים בקבוצה הזאת של מחונני העל, בכיתה י' הוא התחיל תואר שני באוניברסיטה וזה לא מפריע לו להיות גם תלמיד בתיכון כי הם כל כך מוכשרים שהם עושים גם וגם.

זבולון אורלב: אני רק שואל.

שלומית רחמל: זאת התשובה שלי.

יהודית גידלי: איזה טעם יש להמשיך ללמוד בתיכון כאשר באוניברסיטה הוא  לומד איפיניטיב?

שלומית רחמל: כי הוא אוהב את החברה והוא אוהב את החברים שלו,  מה גם שבתיכון יש גם הרבה פעילות ערכית.

יהודית גידלי: חברה זה חשוב, אבל איזה לימודים הוא יכול להמשיך ללמוד בתיכון כאשר הוא לומד באוניברסיטה?

שלומית רחמל: אני אתן לך דוגמה.

שלומית רחמל: אלה שמאיצים, זה בעיקר במתמטיקה ובמדעי המחשב, במדעים המדויקים.

שלומית רחמל: את כל יתר הלימודים – אם זאת היסטוריה, אם זאת אזרחות, אם אלה שפות  – הוא לומד בבית הספר.

שלומית רחמל: עוד מילה לגבי דרך הפעילות שלנו, ואתה שאלת לגביה.

שלומית רחמל: האגף שלנו הוא שונה מיחידות מטה אחרות בכך שהוא יחידת – כך הוא הוגדר גם בנציבות – מטה ושדה.

שלומית רחמל: זאת אומרת, אנחנו מגבשים את המדיניות אבל אנחנו גם מפעילים אותה בפועל ואנחנו גם האחראים המקצועיים על התוכניות.

שלומית רחמל: אנחנו גם בוחנים את התלמידים ואני רוצה להעיר שהיום אנחנו עובדים בשני ערוצים: הערוץ הרגיל כאשר אנחנו ממשיכים לקיים את מבחני האיתור שבודקים יכולת לימודית כללית בלבד.

זבולון אורלב: כל התלמידים עוברים את המבחנים האלה או רק לפי המלצות של מורים?

שלומית רחמל: לא.  בשלב הראשון – בעמוד 7 תוכל לראות את תיאור המבחנים – כל תלמידי השנתון נבחנים.

שלומית רחמל: לשלב השני מגיעים 15 אחוזים מביניהם, מאלה שהגיעו להישגים הכי טובים.

שלומית רחמל: השלב הראשון נערך בבתי הספר והשלב השני נערך במרכזי בחינה אחר הצהרים.

שלומית רחמל: בעקבות העבודה של ועדת ההיגוי, אנחנו עדכנו את ההגדרה של המחוננות לא רק ליכולת אקדמית אלא גם לרמה של מוטיבציה ויצירתיות מעל לממוצע של האוכלוסייה.

שלומית רחמל: זאת אומרת, מחוננות היא תופעה שמורכבת משלושה מרכיבים: מהמרכיב הקוגניטיבי, האקדמי ומהמרכיב האישיותי יותר שזאת מוטיבציה ויצירתיות.

רונית תירוש: איך בודקים את זה?

שלומית רחמל: יש גוף מקצועי שזכה במכרז והוא עובד עכשיו על פיתוח כלי איתור חדשים באופן כזה שאני מקווה שבעוד מספר שנים יאתרו את הילדים באופן אחר ויהיו במבחן גם מרכיבים של מוטיבציה ושל יצירתיות.

זבולון אורלב: צריכה להיות משפחה עם הכנסה גבוהה כדי להיות ילד מחונן?

שלומית רחמל: ממש לא.

שלומית רחמל: לימודים בכיתות מיוחדות לתלמידים מחוננים לא עולים יותר כסף מאשר לכל תלמיד רגיל במדינת ישראל שלומד באותו מוסד חינוכי.

שלומית רחמל: זאת אומרת, אם יש כיתת מחוננים בבית ספר מסוים, הוריו משלמים בדיוק מה שמשלמים הורי ילד אחר שלומד באותו בית ספר.

זבולון אורלב: אין תשלום נוסף עבור היותו לומד בכיתת מחוננים.

שלומית רחמל: נכון.

זבולון אורלב: בין אם הכיתה היא בתוך בית הספר ובין אם הכיתה היא מחוץ לבית הספר.

יהודה סקר: זה לא מדויק.

זבולון אורלב: מר סקר, תואיל להתאפק.

זבולון אורלב: תבקש את רשות הדיבור, ואני מעריך שאני אתן לך.

שלומית רחמל: לעומת זאת, כאשר לומדים במרכז מחוננים, שזאת תוכנית לימודים נוספת, שם התשלום הוא נוסף.

שלומית רחמל: גם המשרד כמובן מממן, אבל לא את כל העלויות וחלק באמת מממנים ההורים.

שלומית רחמל: לנו יש תקציב מלגות.

יהודית גידלי: באיזה סכום מדובר?

שלומית רחמל: ב-1,650 שקלים לשנה.

זבולון אורלב: ההורה נדרש לשלם?

שלומית רחמל: כן.

זבולון אורלב: חוץ מהנסיעות.

שלומית רחמל: הנסיעות ממומנות במסגרת סידורי היסעים שיש לרשויות המקומיות ומשרד החינוך.

זבולון אורלב: במסגרת סידורי הנסיעות שאין לרשויות המקומיות.

נועם עזרא: יש לכולם, חוץ מירושלים.

שלומית רחמל: זה לפי חוזר מנכ"ל לרשויות מקומיות.

נועם עזרא: חוץ מירושלים, בכל הארץ ילדים מחוננים מקבלים.

רונית תירוש: היום הזה הוא על חשבון לימודים בכיתה?

שלומית רחמל: כן.

שלומית רחמל: ביום הזה תלמידים לא באים לבית הספר וזוכים ליום לימודים מלא עד שעה 2:00 כאשר לומדים שם מקצועות שונים.

זבולון אורלב: יעל, תבקשי בטלפון לאתר את הנחיות חוזר מנכ"ל בדבר מימון הנסיעות למחוננים.

זבולון אורלב: אם אפשר לאתר ולשלוח בפקס.

שלומית רחמל: בנוסף יש לנו תקציב מאוד גדול יחסית לתקציב שלנו ואני יכולה לומר שכמעט 10 אחוזים מהתקציב מוקדש למלגות.

שלומית רחמל: כל תלמיד - ובאותו מרכז מחוננים מכירים את המשפחה ואת היכולות שלה – מקבל מלגה מאתנו בהתאם למצב, אם זה שכר לימוד שלם, אם זה חלק ממנו.

זבולון אורלב: אולי יש כאלה שבכלל לא מתחילים את כל התהליך מתוך ידיעה שהם צריכים לשלם 1,600 שקלים.

זבולון אורלב: רק השבוע פורסמו הנתונים של 780 אלף ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

שלומית רחמל: אני יכולה לומר מתוך כך שאני רואה את הבתים מהם מגיעים הילדים, אנחנו קוראים את הפרופילים של מבקשי הבקשות, אני יכולה לומר שהם באים מהמקומות הקשים ביותר.

זבולון אורלב: את רוצה לומר לי שהייצוג של עיירות הפיתוח הוא בהתאם למשקלן באוכלוסייה?

שלומית רחמל: הוא בהתאם למשקל המחוננים באוכלוסייה הרגילה.

שלומית רחמל: כן.

זבולון אורלב: מישהו בדק את זה?

שלומית רחמל: את מה?

זבולון אורלב: את הייצוג של האוכלוסייה במחוננים.

לורן פוריס: זה פקטור יחסי לאותה עיר.

שלומית רחמל: אני רוצה להסביר את זה.

רונית תירוש: מה יוצא בסוף.

רונית תירוש: מעניין לדעת.

שלומית רחמל: לא הבהרתי נקודה חשובה.

שלומית רחמל: הדרך בה אנחנו מאתרים את הילדים היא באמצעות נורמות יחסיות מקומיות.

שלומית רחמל: אם השנה פתחנו מרכז מחוננים בחורה, אז המחוננים של חורה לא מושווים למחוננים של רעננה.

שלומית רחמל: לכן בכל מקום ומקום יש מרכז מחוננים.

רונית תירוש: אני רוצה להבין.

רונית תירוש: אתם אומרים לי מחוננים ואני אומרת מצטיינים.

רונית תירוש: אני מעריכה שמדובר במצטיינים שחלקם הם מחוננים אבל חלקם רק מצטיינים.

שלומית רחמל: נכון.

רונית תירוש: לא כל מצטיין הוא גם מחונן.

שלומית רחמל: נכון.

רונית תירוש: רק זה מאפשר את הבחירה באופן יחסי של מי שבאמת הוא מעל היתר ביחס לישוב, לכיתה, לבית הספר.

רונית תירוש: מה ששואל היושב-ראש, ובצדק, אותי זה מעניין.

רונית תירוש: בסך הכל, בשורה התחתונה, כאשר מסתכלים על המספרים הסופיים של כלל התלמידים הללו, פריפריה מול מרכז, אני לא יודעת כמה מהם הם מצטיינים ולא מחוננים או גם וגם אבל בסך הכל המשקל שלהם יחסית הוא כמשקל המצטיינים-המחוננים של המרכז?

רונית תירוש: זאת אומרת, אם ביחס לתלמידי המרכז 10 אחוזים, סתם מספר שזרקתי, נמצאים בתוכניות הללו כמצטיינים ומחוננים, במרכז, האם יש לי גם 10 אחוזים מהפריפריה שנמצאים בתוכניות?

שלומית רחמל: אני יכולה לומר בוודאות לגבי גיל היסודי שמרכזי המחוננים מטפחים ומגיעים לכל מקום ומקום ובכל מקום ומקום האחוזונים העליונים לומדים במרכזי המחוננים, אבל המרכזים האלה פועלים עד כיתה ט'.

רונית תירוש: לא על זה שאלתי.

רונית תירוש: את זה הבנתי.

שלומית רחמל: ולכן, ביסודי, אני יכולה לומר בוודאות – כן.

רונית תירוש: סך הלומדים שם, מה היקפו ביחס לאוכלוסייה?

רונית תירוש: שאבת אותם מתוך האוכלוסייה שלהם בפריפריה, כמה הם?

רונית תירוש: 10 אחוזים?

לורן פוריס: אותו יחס.

שלומית רחמל: אני לא כל כך מבינה למה זה אחר.

שלומית רחמל: זה אותו הדבר בדיוק.

שלומית רחמל: למה את קוראת פריפריה?

שלומית רחמל: באר-שבע היא פריפריה?

רונית תירוש: זה אותו יחס?

שלומית רחמל: כן.

רונית תירוש: זאת אומרת, האחוז הוא אחוז קבוע.

שלומית רחמל: בדיוק.

שלומית רחמל: האחוז הוא תמיד קבוע יחסית למקום.

לורן פוריס: מי שעושה את המבחן בעיירה, הוא לא היה מקבל את אותו ציון שמקבלים בהרצליה פיתוח.

רונית תירוש: הבנתי.

שלומית רחמל: אני אומר יותר מזה.

שלומית רחמל: ההעדפה היא לרעת המבוססים כי להיות מחונן בשוהם קשה יותר מאשר להיות מחונן בעיר אחרת.

רונית תירוש: יכול להיות שילד יושב בכיתה רגילה ולא הולך למסגרות הללו וזה ילד שברמתו הוא יותר מאלה שהתקבלו בפריפריה.

שלומית רחמל: אולי.

רונית תירוש: זה יכול להיות.

שלומית רחמל: זה המחיר של הנורמה היחסית מקומית וקיימנו על זה הרבה ויכוחים בוועדה ולא כולם חשבו כך.

רונית תירוש: זה שוויון הזדמנויות.

שלומית רחמל: כן.

מסעוד גנאים: אני קראתי רק את המחקר הזה שנשלח אלינו.

זבולון אורלב: זה לא מחקר.

מסעוד גנאים: מחקר או משהו כזה.

מסעוד גנאים: אני לא יודע.

מסעוד גנאים: זה נשלח על ידי יעקב איליה.

מסעוד גנאים: לא קראתי את התשובה של המנכ"ל ושל המשרד.

מסעוד גנאים: שם כתוב שאין אף כיתה או אף מרכז במגזר הערבי למחוננים.

שלומית רחמל: אני רוצה לומר דבר אחד.

שלומית רחמל: כותב הדוח הזה, יש לו נגיעה אישית.

זבולון אורלב: יש לי בקשה.

מסעוד גנאים: אני לא מתייחס לכותב אלא זאת שאלה כללית.

זבולון אורלב: אם תתחילי להתייחס לדוח, אני מכניס אותו ונותן לו להציג אותו.

זבולון אורלב: תחליטי.

זבולון אורלב: את רוצה להתייחס לדוח?

שלומית רחמל: לא.

זבולון אורלב: אם כן, תתייחסי לא לדוח ולא לכותבו.

זבולון אורלב: חבר הכנסת שואל שאלה בלי קשר לדוח.

זבולון אורלב: אני שואל וזה חלק מהשאלה הקודמת שלי.

זבולון אורלב: האם גם המגזר הערבי מיוצג כהלכה גם מבחינת פריסת המרכזים בכל היבט שהוא?

שלומית רחמל: בהחלט כן.

זבולון אורלב: איפה המרכזים במגזר הערבי?

שלומית רחמל: יש לנו 53 מרכזי מחוננים ומתוכם 15 במגזר הערבי.

זבולון אורלב: נתת להם העדפה מתקנת.

שלומית רחמל: נכון.

שלומית רחמל: מעבר לאחוזם באוכלוסייה.

מסעוד גנאים: זו אפליה מצטברת שמצריכה תיקון דרסטי.

מסעוד גנאים: איפה למשל נמצאים מרכזי המחוננים האלה?

מסעוד גנאים: אני הייתי מורה בבית ספר תיכון ואני לא מכיר.

שלומית רחמל: אני אומר לך בדיוק איפה יש מרכזים.

שלומית רחמל: אנחנו עכשיו פתחנו מרכז חדש בחורה.

זבולון אורלב: הוא שואל איפה 15 המרכזים.

שלומית רחמל: אני אקריא לך בדיוק.

שלומית רחמל: מזרח ירושלים, עבלין, בואנה, טמרה, ריינה, נאכה, ערבה, שפרעם, אום אל פאחם, בקעה אל גרביה, חיפה, עוספיה לדרוזים, כפר קרע, טייבה וטירה.

שלומית רחמל: עכשיו אנחנו פותחים חדש ביפו ובחורה כבר פתחנו.

מסעוד גנאים: יופי.

מסעוד גנאים: זה משמח אותי.

מסעוד גנאים: אני יודע שבערבה הייתה כיתה או כיתות כאלה, אבל אני לא יודע אם הן ממשיכות.

מסעוד גנאים: אני יודע שיש אבל הם צריכים פיתוח, הם דרשו גם ממני להתערב כדי להפוך את זה למעין בית ספר שלם למחוננים.

מסעוד גנאים: הם ביקשו להפוך שם למרכז ולא רק כיתה שהיא אוספת מכל האזור.

שלומית רחמל: כדי לפתוח כיתה, צריך שיהיו לפחות 500 ילדים בשכבת גיל, כדי שתוכל לקחת את השניים-שלושה אחוזים ולפתוח כיתה.

שלומית רחמל: בישובים האלה אין 500 ילדים בשנתון אחד ולכן התוכנית חייבת להיות משותפת למספר ישובים.

שלומית רחמל: ללמוד בכיתה שתאלץ הסעות במשך שישה ימים בשבוע, הרבה פעמים גם ההורים לא רוצים שהילד שלהם ילמד בבית ספר מחוץ לישוב ויתנתק מהחברים שלו בישוב ובכפר.

שלומית רחמל: לכן אין כיתות בישובים הקטנים אלא יש מרכזים.

שלומית רחמל: אם בכל זאת  יש היקף אוכלוסייה כזה, תבוא הבקשה, נדון בה עם כל הגורמים המקצועיים, עם מנהלת מחוז צפון, עם הממונה על החינוך במגזר הערבי, ונראה.

זבולון אורלב: אני עדיין רוצה להציק לך בשאלה הזאת של הסיוע לתלמידים החלשים.

זבולון אורלב: אני מבין ש-8 אחוזים בשנתון רלוונטי לצורך העניין הזה, זה סדר גודל של בערך 6,500 תלמידים.

זבולון אורלב: אמרת ששנתון הוא 80 אלף תלמידים ו-8 אחוזים מ-80 אלף, זה 6,400 תלמידים.

זבולון אורלב: את עוסקת בתשעה שנתונים אני מבין.

זבולון אורלב: נכון?

שלומית רחמל: מכיתה ג' ועד הסוף.

זבולון אורלב: זה אפילו 10 שנתונים.

שלומית רחמל: 10 שנתונים.

זבולון אורלב: כלומר, את עוסקת עם 64 אלף תלמידים.

זבולון אורלב: זה הפוטנציאל.

שלומית רחמל: זה הפוטנציאל אבל כרגע עוד לא הגענו אליו.

זבולון אורלב: בכמה תלמידים את עוסקת כרגע?

שלומית רחמל: יש לנו כ-12 אלף מחוננים ו-18 אלף מצטיינים.

שלומית רחמל: במצטיינים רק התחלנו בשנתיים האחרונות ולכן הפוטנציאל יגדל.

זבולון אורלב: זה לא הכיוון שלי.

זבולון אורלב: ב-12 אלף המחוננים -  על פי הביטוח הלאומי, שליש הם מתחת לקו העוני - כך שאם הפרופורציות שאת לוקחת הן נכונות בכל מקום, שליש מהם צריך להיות מתחת לקו העוני.

שלומית רחמל: לפי זה, 600 תלמידים.

זבולון אורלב: לא, שליש מ-12 אלף זה לא 600 אלא זה 4,000 תלמידים.

זבולון אורלב: אני מעריך שיש 4,000 תלמידים מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: דרך אגב, אני לא מחונן ויכול להיות שאני טועה.

זבולון אורלב: אם יש ייצוג נכון של האוכלוסייה על פי עשירונים, צריכים להיות 4,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני, מתוך 12 אלף ילדים.

זבולון אורלב: קו העוני הוא שרירותי.

זבולון אורלב: לצורך העניין, זוג עם ילד שהכנסתו – אני לא אומר מספרים נכונים – 3,500 שקלים בחודש, הוא מוגדר כחי מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: אם יש לו 3,700 שקלים, הוא לא מתחת לקו העוני, אבל עדיין המשפחה ענייה.

זבולון אורלב: מספיק שקל אחד להוציא אותו מקו העוני כי תמיד יש שקל אחד שהוא השקל האחרון.

זבולון אורלב: כשר הרווחה לשעבר – לא הייתי רק בחינוך אלא הייתי גם ברווחה במשך שנתיים – אני יודע  שנוהגים להגדיר עוד 10 אחוזים -  כלומר, זה לא שליש אלא זה שליש ועוד עשרה אחוזים - שהם מה שנקרא על סף העוני.

זבולון אורלב: כלומר, ל-4,000 האלה צריכים להוסיף עוד 1,20 תלמידים, כך שמתוך ה-12 אלף  יש לך 5,000 ילדים, אם יש ייצוג נכון של האוכלוסייה.

זבולון אורלב: אין לי ספק שהקדוש ברוך הוא חילק את השכל שווה לעניים ולעשירים והוא חילק את השכל והאינטליגנציה האישית וכולי.

זבולון אורלב: לכן אנחנו אומרים במקורות שלנו: היזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה, כי אין קשר בין עוני לבין יכולות אינטלקטואליות ויש הרבה דוגמות כאלה בחיים, כולל גם עדה יונת שהזכרתי אותה שהיא באה ממשפחה שלא הייתה לה יכולת והיא הייתה צריכה לעבוד, ומי שקרה את הסיפור שלה, רואה את הסיפור של תלמיד מבית חסר אמצעים, איך הוא בכל זאת מיצה את הפוטנציאל שלו.

זבולון אורלב: אמרת שיש מלגות.

זבולון אורלב: כמה מלגות אתם מחלקים בשנה?

זבולון אורלב: לכמה תלמידים אתם עוזרים?

שלומית רחמל: בשנה שעברה חילקנו 1,500 מלגות.

שלומית רחמל: נתנו ל-1,500 תלמידים.

זבולון אורלב: זה אומר לי שמשהו כאן לא בסדר.

זבולון אורלב: אתם צריכים לעשות בדיקה כי משהו כאן לא בסדר.

זבולון אורלב: או שאין לכם מספיק מלגות לתת לתלמידים שזקוקים להן או שהילדים שזקוקים לכך לא נכנסים לתוכנית.

שלומית רחמל: יש עוד אופציה.

שלומית רחמל: עוזרים להם ממקורות אחרים.

זבולון אורלב: זה צריך להיבדק.

זבולון אורלב: זאת תשובה לא מנצחת.

זבולון אורלב: אולי לא עוזרים להם?

זבולון אורלב: אמרתי שיש כאן משהו שמחייב בדיקה.

זבולון אורלב: אני לא קובע, אני לא אומר ולא אצא בכותרת שילדי עניים לא יכולים להיכנס לתוכנית המחוננים, כי אין לי הוכחות לכך.

זבולון אורלב: יכול להיות שבאמת יש עזרה אחרת ויכול להיות שאף על פי שלמשפחה אין הכנסות, המשפחה אמרה שהיא לא קונה טלוויזיה ומצמצמת פה, העיקר שהילד ילמד בתוכנית.

זבולון אורלב: גם זה יכול להיות.

זבולון אורלב: יכולים להיות הרבה מאוד דברים.

שלומית רחמל: אני יכולה רק לומר שכל הבקשות שקיבלנו, נענו בחיוב וביד נדיבה.

זבולון אורלב: זה עוד יותר מדליק נורה אדומה.

זבולון אורלב: ראשית, חלק מעוני זה לדעת לא לבקש.

זבולון אורלב: הם לא יודעים לבקש.

זבולון אורלב: כלומר, תביני שהמחקרים מלמדים שבקטמון למשל, את ירושלמית?

שלומית רחמל: אני יודעת מה זה קטמון כי גדלתי בקטמון.

זבולון אורלב: סליחה.

זבולון אורלב: אני מדבר על הקטמונים.

זבולון אורלב: יש מרפאה של אותה קופת חולים גם בקטמונים וגם ברחביה.

זבולון אורלב: המיצוי של הזכויות והיכולות של אזרחי המדינה בשתי המרפאות הן שונות לחלוטין.

זבולון אורלב: ברחביה הפציינטים יודעים יותר למצות את הזכויות שלהם ולמשוך שירותים רפואיים יותר מאשר האזרח בקטמונים.

זבולון אורלב: אותו הדבר בכל שירות ציבורי שהוא.

זבולון אורלב: חלק מהעוני זה חוסר היכולת שלהם למצות את מה שהחברה מעניקה להם.

זבולון אורלב: יכול להיות שבאמת הוא לא ביקש.

זבולון אורלב: יכולים להיות כאן שלושה דברים: או שהוא בכלל לא נמצא כי הוא מלכתחילה לא רצה להיכנס לעניין, או שמישהו אחר עוזר לו או שהמשפחה בכל זאת החליטה לא לאכול לחם ולתת לו ללמוד.

שלומית רחמל: אני יכולה לומר שבאבחון שלנו אנחנו גם עובדים מול בתי הספר וכל תלמיד שהומלץ להיכנס לתוכנית, הולכים ובודקים, אם הוא לא מגיע, מה קרה, למה הוא לא נרשם, למה הוא לא הגיע, האם קשה לו וכולי.

שלומית רחמל: העבודה היא מאוד פרטנית.

שלומית רחמל: מאוד.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: בדקו.

זבולון אורלב: מה קרה אחרי הבדיקה?

שלומית רחמל: אם היה דבר כזה, יש פנייה לבקשת מלגה.

זבולון אורלב: מי אמר לך?

זבולון אורלב: אולי המשפחה שכנעה את בית הספר שיעזבו אותה מהצרה הזאת?

זבולון אורלב: מי יודע?

זבולון אורלב: יש לך נתון כמה ילדים שהצליחו בבחינות לא הגיעו למרכזים?

שלומית רחמל: בודדים ולא מהסיבות האלה.

שלומית רחמל: לפעמים דווקא מסיבות שהוא לא רוצה להיות חריג, שהוא לא רוצה להפסיד יום לימודים, ולאו דווקא מהסיבות האלה.

זבולון אורלב: שוב אני אומר שמשהו כאן לא מסתדר לי.

קריאה: יש הפסקת חשמל במשרד החינוך ואי אפשר כרגע להעביר את הפקס שביקשת.

קריאה: ברגע שיהיה חידוש חשמל, נקבל בפקס את כל מה שביקשת.

זבולון אורלב: למיטב ידיעתי חוזר המנכ"ל נמצא באינטרנט.

קריאה: הכל מנותק.

קריאה: אין חשמל.

זבולון אורלב: תתקשרי למחוז תל-אביב, שם אין הפסקת חשמל.

זבולון אורלב: תבקשי שייכנסו לאינטרנט.

ענת גרשון: אני ניהלתי את אופק בירושלים במשך הרבה מאוד שנים.

ענת גרשון: אני יכולה לומר שלא קרו מקרים שילדים לא למדו בגלל בעיות כאלה.

ענת גרשון: למשל, היו לנו ילדים ממוצא אתיופי או עולים חדשים מרוסיה והם קיבלו עזרה מגופים.

ענת גרשון: הייתה פנייה מסודרת ועזרו לילדים האלה כדי שלא תהיה עזרה כפולה שתינתן משני מקומות, והם סיפקו את העזרה שהאגף לא התבקש לתת אותה.

זבולון אורלב: אנחנו נכתוב את זה במסקנות.

זבולון אורלב: את אומרת כאן בפרוזה.

זבולון אורלב: אני לא יכול להסתכל בפרוזה כי אני צריך להסתכל בנתונים.

זבולון אורלב: אם היה נתון שהנושא נבדק, ואני מקבל את מה שאמרו, שיש אחוז שווה בכל ישוב ולכאורה צריך להיות ייצוג נכון, אבל זה לא מסתדר עם נתוני הביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: זה לא מסתדר עם נתוני העוני.

זבולון אורלב: זה פער גדול.

זבולון אורלב: לדעתי יש כ-5,000 תלמידים עניים.

שלומית רחמל: אני לא מתמצאת, אבל יש ייצוג חרדי גדול בנתוני העוני.

זבולון אורלב: את צודקת אבל זה צריך להיבדק.

זבולון אורלב: אמרתי, זאת פרוזה.

זבולון אורלב: אין לי קביעה אבל אני אומר שיש כאן נושא שצריך לבדוק אותו כי הפער בין 1,200 לסדר גודל של בין 4,000 ל-5,000, המשקל של החרדים לא מסביר את העניין.

שלומית רחמל: 1,500 קיבלו מלגות.

זבולון אורלב: 1,500 להם אתם עוזרים.

זבולון אורלב: זה לא מסביר את הפער.

זבולון אורלב: מה שכן יכול להסביר את הפער זה שיש מערכת תומכת שדיברתם עליה.

זבולון אורלב: יכול להיות אבל זה צריך להיבדק.

זבולון אורלב: לא צריכים לבדוק את כל המרכזים אלא לקחת שני מרכזים מובהקים, אחד במחוז הדרום ואחד במחוז הצפון, ועוד אחד במגזר הערבי, ובודקים.

זבולון אורלב: לוקחים שלושה מרכזים, עושים שם בדיקה יסודית של העניין כדי לוודא.

זבולון אורלב: זאת חובתכם הבסיסית, לוודא שאין קשר בסוגיה הזאת בין עוני למחוננות.

שלומית רחמל: במגזר הערבי גובים 300 שקלים ולא 1,650 שקלים.

זבולון אורלב: אני מוחה.

זבולון אורלב: אני רוצה שבכל הארץ יגבו את זה.

זבולון אורלב: יכול להיות שגם באופקים צריכים לגבות את הסכום הזה.

זבולון אורלב: מה ההבדל?

זבולון אורלב: עושים כאן יותר מדיי פרוטקציות.

זבולון אורלב: אגב, אני בעד הפרוטקציות האלה, שלא תהיינה אי הבנות.

זבולון אורלב: אני בעד.

זבולון אורלב: אני לא רוצה שיגבו שם 1,600 שקלים אלא אני רוצה שיגבו פחות, אבל למה בדימונה צריך לגבות יותר?

שלומית רחמל: משום שהרשויות המקומיות שם מוסיפות את ההפרשים.

זבולון אורלב: מישהו בדק עד הסוף?

זבולון אורלב: זאת פרוזה.

זבולון אורלב: צריך כאן נתונים.

זבולון אורלב: צריך כאן עובדות.

שלומית רחמל: אני מוכנה לספק נתונים.

זבולון אורלב: מאוד חשוב.

זבולון אורלב: זה יהיה חלק מהסיכום שלנו.

זבולון אורלב: הסוגיה הזאת צריכה להיבחן.

זבולון אורלב: אנחנו  כולנו צריכים להיות בטוחים שאין קשר בין עוני, מקום מגורים, חוזק הרשות המקומית, העדה ממנה אתה בא, לבין ההזדמנות למצות את היכולות שלך במסגרת התוכניות למחוננים ולמצטיינים.

זבולון אורלב: זה מוכרח להיבדק.

זבולון אורלב: לגבי ועדת ההיגוי.

זבולון אורלב: אני רוצה קצת ללחוץ אותך.

זבולון אורלב: בעיניי הוועדה לא מספיק סטטוטורית.

זבולון אורלב: כלומר, ועדות המקצוע וועדות תוכניות לימודים, נדמה לי שהן מעוגנות בחוזר מנכ"ל, אם אינני טועה, ואפילו יותר.

שלומית רחמל: כתב המינוי של ועדת מקצוע, חתום עליו יושב-ראש המזכירות הפדגוגית כמו גם על כתב המינוי של הוועדה שלנו.

זבולון אורלב: תאמיני לי שקלטתי את זה.

זבולון אורלב: אני יודע.

זבולון אורלב: אני מדבר על עצם הוועדה.

זבולון אורלב: מי אומר לך שמחר בבוקר לא יבוא יושב-ראש מזכירות פדגוגית וישאל לשם מה צריך את ועדת ההיגוי?

זבולון אורלב: השאלה היא האם יש לה תקנון.

זבולון אורלב: היא צריכה להיות יותר סטטוטורית.

זבולון אורלב: כלומר, יותר מעוגנת ביחס לתפקיד שלה, צריכים לדעת עליה, כמה חברים יש בה, לכמה זמן אדם מתמנה.

זבולון אורלב: אני מאוד מעריך שיש ועדה.

זבולון אורלב: אני לא מכיר את כל החברים בה, רק את חלקם, ואלה אנשים ראויים.

זבולון אורלב: אין לי שום דבר רע לומר לגבי הרכב הוועדה.

שלומית רחמל: היינו צריכים פריסה של כל תחומי הדעת ונציגות בתחומים השונים.

זבולון אורלב: אגב, אני אשמח לדעת מה תחומי הדעת.

זבולון אורלב: אני מבין שזה בעמוד 4.

שלומית רחמל: כן, בעמוד 4. פרופסור זמירה מברך היא ראש בית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.

שלומית רחמל: ההתמחות שלה הוא לימודי המחשב ומתמטיקה.

זבולון אורלב: היא גם הייתה המדענית הראשית של המשרד.

זבולון אורלב: זה בסדר גמור.

זבולון אורלב: היא מינוי מצוין.

זבולון אורלב: גם ברוך נבו הוא מינוי מצוין.

שלומית רחמל: ברוך נבו מומחה עולמי לכל מה שקשור באינטליגנציה, מדידה וכן הלאה.

שלומית רחמל: פרופסור צ'חנובר, חתן פרס נובל בכימיה.

זבולון אורלב: אמרתי שכמה מחברי הוועדה אני מכיר היטב.

שלומית רחמל: פרופסור עודד זהבי, מוזיקה.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

שלומית רחמל: הוא מלחין, ראש החוג למוזיקה באוניברסיטת חיפה.

שלומית רחמל: פרופסור ציפי שכטמן, היא היום ראש המגמה להתפתחות בבית ספר לחינוך באוניברסיטת חיפה והיום במסלול שלה נפתחה, במסגרת המגמה הזאת, המגמה ללימודי תואר שני.

זבולון אורלב: יפה מאוד.

שלומית רחמל: פרופסור בת-שבע אלון, ראש המחלקה להוראת המדעים במכון וייצמן.

שלומית רחמל: דוקטור דוד פסיג, עתידן, בית ספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן.

זבולון אורלב: מחונן מאוד.

שלומית רחמל: נכון.

שלומית רחמל: ויצירתי מאוד.

זבולון אורלב: יש לו ספר מדהים.

זבולון אורלב: הוא בעצם מרצה לתקשורת ובבית הספר לחינוך.

זבולון אורלב: הוא יהודי מחונן.

שלומית רחמל: ד"ר צופיה יועד, ראש האגף לתוכניות לימודים במשרד החינוך.

שלומית רחמל: דוקטור אסתי שלייר, כאשר היא התמנתה היא הייתה סמנכ"ל פדגוגיה בתיכון ליאו בק חיפה והדוקטורט שלה עסק בחינוך מחוננים.

שלומית רחמל: היא עבדה במשרד בשעתו.

שלומית רחמל: דוקטור האני מוסא, הנציג של המגזר הערבי והוא גם באוניברסיטת חיפה מומחה להוראת עברית לדוברי ערבית.

שלומית רחמל: דוקטור ניצה ברנע, נציגת המזכירות הפדגוגית, מפמ"רית לכימיה.

שלומית רחמל: דוקטור אביבה קליגר, מכללת בית ברל, היא איש מינהל מדעים וטכנולוגיה.

שלומית רחמל: חפצי זוהר, סגנית ראש העיר באר-שבע ומחזיקה תיק החינוך בבאר-שבע.

שלומית רחמל: היא נציג הרשויות המקומיות.

שלומית רחמל: ד"ר ליאורה מרידור, כלכלנית, נציגת המגזר העסקי.

שלומית רחמל: מר דני פסלר, מנהל מרכז ליאו בק,  שם פועלות כיתות למחוננים.

שלומית רחמל: מר חזקי אריאלי, יושב-ראש המרכז הישראלי למצוינות והוא נציג המגזר השלישי.

שלומית רחמל: גברת חנה שדמי, מנהלת אגף שפ"י במשרד החינוך.

שלומית רחמל: גברת איווה עתיר, היא הייתה מנהלת בית ספר יסודי בו פעלו כיתות מחוננים.

שלומית רחמל: רב-סרן תום, מפקד תלפיות והוא גם בוגר תוכניות מחוננים, כך שהוא בשני כובעים, בכובע הבוגרים ובכובע תלפיות.

שלומית רחמל: גברת ענת גרשון שיושבת כאן והיא עוסקת בהכשרה.

זבולון אורלב: אין ביולוגיה, אין פיזיקה.

שלומית רחמל: בת-שבע אלון באה מתחום הביולוגיה והפיזיקה, הוראת המדעים.

זבולון אורלב: אני מכיר כאן כמה אנשים, ולא אומר את מי ולא אומר את כל אלה שאני מכיר, אבל למשל פרופסור זמירה מברך,  פרופסור צ'חנובר ופרופסור נבו, בלי שום ספק הם הדוגמה הקלאסית שצריכים להיות בוועדה כזאת כי כל אחד הוא פורץ דרך בתחומו והוא סמכות מאוד מאוד גבוהה וכדומה.

זבולון אורלב: אני לא רואה את זה ביתר תחומי הדעת.

זבולון אורלב: שוב, אין לי שום דבר נגד עודד זהבי דרך אגב.

שלומית רחמל: הוא מלחין ויוצר.

שלומית רחמל: מעטים הם המלחינים והיוצרים במוזיקה.

זבולון אורלב: חסרים לי תחומי דעת.

זבולון אורלב: יש כאן הרבה מאוד אנשים שצריכים להיות, אני לא אומר שלא, אבל מרוב נציגים תחומי הדעת, כמו למשל פיזיקה, חסרים לי.

שירלי אברמי: פרופסור בת-שבע אלון היא פיזיקאית.

שלומית רחמל: להוראת המדעים.

שירלי אברמי: אבל היא פיזיקאית.

זבולון אורלב: כן, אבל היא לא הפרס נובל בפיזיקה.

זבולון אורלב: אנחנו מחפשים את אותם מחוננים.

זבולון אורלב: לא אלה שעוסקים במחוננים, אלא את אותם מחוננים.

זבולון אורלב: אותו פרופסור שיכול להיות אחר כך חונך, שהוא יודע את העניין, שהוא קולט את הילד ואומר שהילד הזה, שואלים אותו שתי שאלות והוא עונה תשובות מדהימות והוא הכוכב הבא.

זבולון אורלב: אני מאמין שפרופסור נבו יודע לזהות אותו וכך גם פרופסור צ'חנובר ואני אומר זאת מבלי לפגוע באחרים.

זבולון אורלב: זמירה מברך ודאי יודעת לזהות את אותו ילד, היא ראש בית הספר לחינוך, היא מדענית, והיא בסדר גמור ואני תמיד בעדה.

זבולון אורלב: אבל המתמטיקאי של מדינת ישראל, לא כאן.

זבולון אורלב: אני רוצה לעשות לרגע פאוזה.

זבולון אורלב: כתוב בחוזר מנכ"ל סז/8/ג מ-1 באפריל 2007: "הסעות בחוות חקלאיות, מרכזים ימיים, מרכזים טכנולוגיים מקצועיים, מסגרות למחוננים" שהן כולן מסגרות חוץ בית ספריות.

זבולון אורלב: "עבור הסעות למוסדות החינוך האלה תינתן השתתפות המשרד בתנאי ששיעורים אלה הם חלק בלתי נפרד מתוכנית הלימודים המאושרת".

זבולון אורלב: מה פירוש שהם חלק בלתי נפרד מתוכנית הלימודים המאושרת?

זבולון אורלב: לגבי חווה חקלאית, אני יודע.

זבולון אורלב: כלומר, במערכת השעות ביום שני בין 10 ל-12 כל הכיתה נוסעת לשיעור בחווה חקלאית.

זבולון אורלב: אותו הדבר לגבי המרכזים הימיים, אותו הדבר לגבי המרכזים הטכנולוגים המקצועיים.

זבולון אורלב: כלומר, זאת לא שליפה של בודדים.

זבולון אורלב: אבל כאשר את מוציאה אותו למסגרות המחוננים, לילד יש תוכנית לימודים מאושרת אחרת בבית הספר שלו.

זבולון אורלב: מה זה במסגרת חלק בלתי נפרד?

זבולון אורלב: גם לא כתוב מה השתתפות המשרד.

שלומית רחמל: הנוסחה משתנה כל פעם.

שלומית רחמל: זה במסגרת התחשבנות כללית של המשרד והרשויות המקומיות.

שלומית רחמל: אני לא בקיאה בנושא.

שלומית רחמל: יש איזושהי נוסחת חישוב שהמשרד מתחשבן עם הרשויות המקומיות.

לורן פוריס: אלה הרשויות המקומיות.

לורן פוריס: בירושלים לא מממנים.

לורן פוריס: כבר כמה שנים לא מממנים.

זבולון אורלב: אלה שעוסקים בחוות החקלאיות ובמרכזים הימיים, הם נלחמו.

זבולון אורלב: את רואה בחוזר המנכ"ל בו כתוב לגבי החוות בדיוק איך ומה.

זבולון אורלב: כך גם לגבי המרכזים הטכנולוגיים.

זבולון אורלב: חוץ מהמילה מסגרות למחוננים, אין יותר.

שלומית רחמל: אבל האמירה הזאת היא זאת שעליה מסתמכים כאשר אנחנו שולחים כל שנה רשימות לרשויות המקומיות.

שלומית רחמל: הם יודעים בדיוק אילו ילדים הם צריכים להסיע ולאן.

שלומית רחמל: הם לא מתפטרים מהאחריות.

לורן פוריס: בירושלים אין הסעה של מחוננים, גם אם לילדים יש בעיה.

זבולון אורלב: יושבים כאן שני חברים מארגון ההורים הארצי שהשתתפו רק בשבוע שעבר בדיון מאוד קשה על כל סוגיית ההסעות בירושלים.

זבולון אורלב: יש לנו שם בעיות לא פשוטות.

זבולון אורלב: אם אתם שואלים אותי אם נחה דעתי ביחס להסעות – לא.

שירלי אברמי: בוקר טוב.

שירלי אברמי: אני כאן לא בכובעי כמנהלת מרכז המחקר והמידע של הכנסת אלא כאימא לשני בנים מחוננים שהייתה לי הזכות הגדולה להיות במערכת של ענת גרשון.

שירלי אברמי: הם היו במסגרת למחוננים מכיתה ג' עד י"ב, בהתחלה במרחבים ואחר כך באופק, ואני חייבת לומר  - יש לי שלושה ילדים וכולם סיימו את מערכת החינוך – שהמתנה הכי גדולה שקיבלתי ממערכת החינוך של מדינת ישראל היא התוכנית למחוננים, מתנה שאין לי דרך להודות עליה ועל האושר הגדול שהיא גרמה לילדים שלי.

שירלי אברמי: הם למדו בירושלים בבית ספר אופק בשכונת רמות.

שירלי אברמי: אני יכולה להעיד באופן אישי, לא בדקתי באופן סטטיסטי, שכל מגוון האוכלוסיות בירושלים היה בכיתה שלהם כל השנים.

שירלי אברמי: דתיים וחילוניים, בנים ובנות, יהודים וערבים, כולם היו שם בכיתה.

שירלי אברמי: הערה לדברים שנאמרו כאן.

שירלי אברמי: התייחסת באופן ביקורתי לתחומי הדעת של המומחים בהקשר למערכת השעות.

שירלי אברמי: שני דברים נפרדים.

שירלי אברמי: יש ועדת היגוי - אני לא יודעת בדיוק מה ההגדרה, שאותה הקריאה שלומית  - ולה יש תחומי דעת לפי תחומי מומחיות שונים.

שירלי אברמי: בין זה לבין מה הילדים לומדים, שני דברים נפרדים.

שירלי אברמי: שוב אני יכולה להעיד באופן אישי שמגוון התחומים שהילדים שלי למדו, היה אדיר, עשרות מקצועות מכיתה גב' ועד י"ב.

זבולון אורלב: אולי התוכנית שלהם היא שגויה?

זבולון אורלב: אולי בתוכנית שלהם אין מספיק פיזיקה?

שירלי אברמי: זה לא מה שאני אומרת.

שירלי אברמי: אתה אמרת שכיוון שאין מישהו במתמטיקה, לא לומדים מתמטיקה.

זבולון אורלב: לא אמרתי את זה.

שירלי אברמי: את זה אני רוצה לחדד.

זבולון אורלב: לא אמרתי את זה.

שירלי אברמי: אלה תחומי הדעת והם בונים תוכנית בה יש מקצועות אחרים שהם לא בתחומי הדעת של האנשים.

זבולון אורלב: בואי אני אסביר לך מה אמרתי.

זבולון אורלב: לכל תחום דעת יש במשרד החינוך שתי ועדות שהן לא מאוישות באותו הרכב, האחת היא ועדת המקצוע והשנייה היא ועדת תוכנית הלימודים.

זבולון אורלב: אלה שתי היררכיות שהסך הכל שלהם יוצר ספרים, תוכנית לימודים, הכשרת מורים וכדומה, כדי  שהדיסציפלינה תילמד באופן הראוי, התכנים הנכונים, הקצב הנכון, הסילבוס הנכון וכדומה.

זבולון אורלב: בתוכניות למחוננים הם לומדים מקצועות שונים.

זבולון אורלב: לכאורה היה צריך להיות לכל תחום שלומדים – מתמטיקה למחוננים בכיתה ובכל שכבת גיל – היה צריך לבנות ועדת מקצוע וועדת תוכנית לימודים, אם רוצים שזה יהיה רציני, אלא מה, זה לא מעשי.

זבולון אורלב: לכן לכאורה ועדת ההיגוי היא צריכה להיות כזאת שבתוכה יש מספיק מומחיות וידע ברמה הגבוהה ביותר.

זבולון אורלב: ועדות המקצוע, אגב, כוללות את מיטב הפרופסורים במדינת ישראל בכל תחום דעת, יש רוטציה וכדומה כי לפעמים קורים לנו אסונות כמו שקרה עם הוראת העברית, עם השפה כמכלול, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

קריאה: הבדידים במתמטיקה.

זבולון אורלב: כן, הבדידים במתמטיקה.

זבולון אורלב: קורים לנו אסונות לפעמים, עם כל המומחים למיניהם.

זבולון אורלב: מה ששאלתי, אני לא אומר את זה אלא אני רק שואל שאלות, אני לא מתרשם שוועדת ההיגוי יש לה עוצמה איכותית ויכולות באמת להבטיח שתוכניות הלימודים בכל שלבי הגיל, בכל תחומי הדעת, הם הטופ שבטופ שבטופ.

שירלי אברמי: כפי שאמרתי, אני לא כאן מצד המומחים.

שירלי אברמי: כיוון שאנחנו עוסקים, כפי שאמר אדוני יושב-ראש הוועדה, בהתרשמויות, אני אומר את התרשמותי כאימא.

שירלי אברמי: בשורה התחתונה, כלומר, מה שהילדים שלי קיבלו בפועל, מי שיושב בוועדת ההיגוי, אלה כנראה המומחים הגדולים ביותר.

זבולון אורלב: אני לא יכול לקבל את העדות שלך כי את לא ברת סמכה.

זבולון אורלב: אני הרי חי מפיך, על סמך חתימה שלך מקבל החלטות כי אני יודע את המומחיות שלך.

זבולון אורלב: אני מוכן שמרכז המחקר והמידע יעשה עבודה ויראה באמת את העניין הזה.

זבולון אורלב: זה דבר מאוד מאוד רציני.

שירלי אברמי: עשינו.

זבולון אורלב: אני מחשיב למשל את לימודי הפיזיקה ואת סוגיית המדעים לא פחות מסוגיית המתמטיקה והמחשבים.

זבולון אורלב: אם אני צריך לקבוע היררכיה, הייתי שם מתמטיקה ראשון, פיזיקה שני, מחשבים שלישי כי בהרבה מובנים המחשבים הם תולדה של המתמטיקה.

שירלי אברמי: תוכנית הלימודים שם היא לא תגבור של מקצועות הלימודים.

שירלי אברמי: לומדים שם למשל אסטרונומיה.

זבולון אורלב: מאה אחוזים.

זבולון אורלב: מי קבע מה לומדים?

זבולון אורלב: אין בוועדת ההיגוי אחד שכתב פעם מאמר רציני בתחום הזה.

זבולון אורלב: אמרתי, תחום פיזיקה, אפילו מתמטיקה, למרות שזמירה מברך היא לא מעשרת המתמטיקאים הגדולים של מדינת ישראל, היא תודה בזה,  ואני לא מעליב אותה בזה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שזאת ועדת היגוי שקובעת מדיניות ויכול להיות שצריך להקים עוד ועדת מקצועות בה ישבו עשרה פרופסורים שכל אחד באמת מוביל בתחומו.

זבולון אורלב: אגב, חלקם נמצאים כאן.

זבולון אורלב: פרופסור צ'חנובר בכימיה הוא הטופ שבטופ.

זבולון אורלב: פרופסור נבו, הוא הטופ שבטופ בתחומו.

זבולון אורלב: יש כאן אנשים שהם בחמישייה המובילה במדינת ישראל, אבל זה אולי בחמישה תחומי דעת ולא יותר כי יש כאלה שאני לא מכיר.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם זהבי הוא כן או לא.

זבולון אורלב: אין לי מושג.

זבולון אורלב: אין לי שום מילת ביקורת כי אני לא יודע.

זבולון אורלב: אמרתי שאני לא מחונן.

שלומית רחמל: התוצר של ועדת ההיגוי בשנתיים האחרונות היה הכנה של מתווה ליבה לכל מרכזי המחוננים באופן כזה שקבעו איזשהו מתווה אילו מקצועות באילו תחומי דעת חייבים להילמד במסגרת מרכזי המחוננים.

שלומית רחמל: הוועדה נתנה את המתווה ואחרי שהוא יאושר על ידי הנהלת המשרד ויאומץ כמדיניות, אנחנו נפנה למומחי תוכן באמצעות המפמ"רים ואנחנו נתחיל לכתוב יחידות לימוד במקצועות  עליהם הוחלט שייכללו במתווה הליבה.

זבולון אורלב: אם מי שיושב ומכין את הבסיס לדבר הזה, אין מישהו שאומר למה צריכים ללמוד פיזיקה ואין מישהו שאומר למה צריכים ללמוד ספרות, איפה הסופר הבא שלנו?

זבולון אורלב: איפה חיים נחמן ביאליק הבא שלנו?

זבולון אורלב: איפה עגנון הבא?

שלומית רחמל: היה על זה ויכוח.

שלומית רחמל: במתווה הליבה יש לנו כתיבה יוצרת.

זבולון אורלב: כן, אבל אין כאן מישהו שאומר מה, מי, איך, איפה, למה, כמה.

זבולון אורלב: כל תחום הרוח לא קיים.

ענת גרשון: בקורסים הוא קיים.

זבולון אורלב: אבל מי אומר מה ללמוד שם.

זבולון אורלב: את יודעת יותר טוב ממנה?

זבולון אורלב: מי יודע הכי טוב?

שירלי אברמי: הכי טוב יודעת שלומית.

שירלי אברמי: אני מדברת כאימא.

זבולון אורלב: אז תני לה לענות.

שירלי אברמי: כאימא אני יכולה לספר לך מה ראיתי עשרים שנים.

שלומית רחמל: ועדת ההיגוי קבעה את המדיניות באופן כללי ביחד אתנו.

שלומית רחמל: התפקיד שלי כמבצעת הוא ללכת ולחפש את המומחים הכי טובים על מנת להכין את הסילבוסים בכל אחד מהתחומים בהם ועדת ההיגוי קבעה שהם יהיו במתווה הליבה.

שלומית רחמל: לדוגמה, אם ועדת ההיגוי קבעה שבמתווה הליבה יהיה פילוסופיה – ואני נותנת סתם דוגמה  - אני אחפש באמצעות המומחים שלנו במשרד, באגף לתוכניות לימודים ובין המפמ"רים הרלוונטיים, עם ועדות המקצוע שלהם.

זבולון אורלב: איך הוועדה תקבע פילוסופיה כאשר לא יושבים בה שני אנשים רציניים ממדעי הרוח?

זבולון אורלב: איך הם יקבעו?

זבולון אורלב: הם לא יקבעו.

זבולון אורלב: הדו שיח בין תלמידי חכמים צריך להיות דו שיח בין דיסציפלינות שונות.

שלומית רחמל: אני מסכימה אתך.

שלומית רחמל: הבעיה היא שאני לא יכולה להרכיב ועדה של חמישים חברים כדי שתהיה בה ייצוגיות.

זבולון אורלב: עכשיו אני יודע שהטיעון שלי מנצח.

זבולון אורלב: כשאת מתחילה לתת לי תשובות כאלה, אני יודע שאני צודק בטיעון.

זבולון אורלב: אמרתי 50 חברים בוועדה?

שלומית רחמל: לא, סליחה.

זבולון אורלב: אני הייתי מוריד חצי מהוועדה שלך כי הם לא רלוונטיים לדיונים כאן.

זבולון אורלב: נציג ונציג ונציג ונציג.

זבולון אורלב: מה הם רלוונטיים לכל העניין הזה?

זבולון אורלב: הם לא רלוונטיים בכלל.

זבולון אורלב: זאת כנסת שמייצגים?

זבולון אורלב: מה העניין כאן?

זבולון אורלב: אגב, אין כאן את ארגון ההורים הארצי ואין כאן את הסתדרות המורים.

זבולון אורלב: למה צריך להיות השלטון המקומי?

קריאה: למה צריך מגזר שלישי?

זבולון אורלב: מה שייך השלטון המקומי כדי לקבוע את המדיניות?

זבולון אורלב: במה זה קשור?

זבולון אורלב: ראית בוועדת מקצוע או בוועדת תוכנית לימודים בתחום דעת אחר שהשלטון המקומי יושב בה?

זבולון אורלב: מה זה קשור בכלל?

זבולון אורלב: יש נציג של המזכירות הפדגוגית אבל את הנציגה של המזכירות הפדגוגית.

זבולון אורלב: צריך עוד נציג של המזכירות הפדגוגית?

זבולון אורלב: לא איכפת לי שישבו, אבל כאשר את מתחילה לומר לי 50 חברים בוועדה, אני יודע שאני צודק.

שלומית רחמל: אני אומר דבר אחד.

שלומית רחמל: קודם כל, בתחום המדעים,  פרופסור בת-שבע אלון מייצגת את זה.

שלומית רחמל: אני מסכימה שחסר לי בן אדם שנניח ייצג את התחום הפילוסופי.

שלומית רחמל: זה נושא שחסר ולקחתי אותו בחשבון.

שלומית רחמל: אני אומרת שוב שהתרגום הפרקטי תמיד יתבצע על ידי אנשי מקצוע.

זבולון אורלב: אין לי תלונה לתרגום הפרקטי.

זבולון אורלב: את לא יורדת לסוף דעתי.

זבולון אורלב: אין לי בעיה עם התרגום הפרקטי.

זבולון אורלב: אני עוד ברמה מעל התרגום הפרקטי.

זבולון אורלב: אני עדיין במדיניות.

זבולון אורלב: אני לא בתרגום הפרקטי.

זבולון אורלב: אין לי בעיה עם התרגום הפרקטי.

זבולון אורלב: אני יוצא מתוך נקודת הנחה שהאגף מבצע כהלכה את המדיניות שנקבעה על ידי ועדת ההיגוי.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: הוא מבצע את זה על הצד הטוב ביותר וביעילות.

זבולון אורלב: לא זה נושא השיחה בינינו.

זבולון אורלב: אין לי בעיה עם הדבר הזה.

שלומית רחמל: הוועדה קבעה מתווה ליבה.

זבולון אורלב: בעברית יש שתי מלים שהן כמובן תרגום מאנגלית.

זבולון אורלב: יש יעילות ויש תכליתיות.

זבולון אורלב: מה ההבדל ביניהן?

זבולון אורלב: יעילות, פירושו של דבר לעשות את הדברים באופן הנכון ביותר, החסכוני ביותר, המהיר ביותר, האפקטיבי ביותר.

זבולון אורלב: זאת יעילות.

זבולון אורלב: תכליתיות זה לעשות את הדברים הנכונים.

זבולון אורלב: לפעמים יכולים לעשות דברים מאוד יעילים, אבל הם לא לעניין.

זבולון אורלב: לפעמים עושים דברים מאוד תכליתיים, אבל עושים אותם בשלומיאליות ובחוסר יעילות.

זבולון אורלב: נושא כזה, כמו כל נושא, הוא צריך לענות על שני דברים, גם על התכליתיות וגם על היעילות.

זבולון אורלב: אני לא עוסק אתך ביעילות עכשיו אלא אני עוסק אתך בתכליתיות.

זבולון אורלב: האם אנחנו באמת קיימנו דו-שיח מאוד רציני, לדעתי, עם אנשים בצמרת הלאומית שלנו, מתחומי הדעת השונים, באופן קבוע ובאופן סדיר כדי שנדע מה שאנחנו עושים באופן תכליתי ולא באופן יעיל?

זבולון אורלב: את כל הזמן מושכת את זה לדיון של היעילות.

זבולון אורלב: אני לא עוסק כרגע ביעילות.

זבולון אורלב: לא זאת הבדיקה.

זבולון אורלב: אני לא שר החינוך ולא מנכ"ל משרד החינוך, אני בסך הכל יושב-ראש הוועדה ואני מעיר הערות.

זבולון אורלב: תדונו בדבר הזה.

זבולון אורלב: זה מחייב דיון להבין מה קורה כאן ואני מניח שההערות שלי יגיעו גם לשר וגם למנכ"ל, וגם אליכם, ואתם תשקלו את הדברים האלה.

זבולון אורלב: תשבו, תגיעו למסקנה שלא, אז לא, ואז או שאז אני אבקר אתכם או שאני אומר שאתם צודקים.

זבולון אורלב: לא ישבתי ועשיתי סמינר לפני שדיברתי עכשיו אלא אני דן בדברים האלה מידע אישי, מהיסטוריה, מהבנה ומהדברים שאת אומרת ואני רואה את הרשימה.

זבולון אורלב: אני בטוח שאם אני אקח את ועדת המקצוע בלימודי כימיה, אני בטוח שלא תהיה לי הערה על הרכב הוועדה.

זבולון אורלב: אני משוכנע במאה אחוזים כי אני מכיר את המכונה של משרד החינוך, איך מרכיבים ועדת מקצוע.

זבולון אורלב: אותו דבר גם לגבי ועדת תוכנית הלימודים.

זבולון אורלב: אני יכול לא להסכים עם התוצר שלה, כמו באזרחות, אבל זה סיפור אחר, אבל יושבים שם מומחים גדולים מאוד.

זבולון אורלב: את יחידת מטה ושדה, זה נכון, אתם מקימים את כל הספקטרום של מערכת החינוך, הספקטרום הזה לא נמצא כאן.

זבולון אורלב: הוא לא נמצא כאן.

זבולון אורלב: אין דיון, אין שולחן עגול שבו כל הטופ שבטופ, כל העילית שבעילית הלאומית שלנו מקיימת דיון בעניין, מה צריך להיות, איך צריך להיות, מה האיזונים וכולי.

זבולון אורלב: את אומרת פילוסופיה, אבל אני לא יודע אם פילוסופיה צריך להיות כן או לא אבל אם יהיה דו-שיח בין הפילוסוף הטוב למדינת ישראל לבין מי האיש הכי מרובע שיש לנו כאן במדינת ישראל, בין המתמטיקאי הכי מרובע, בדו שיח הזה יושבים עוד אנשים והוא מתקיים, ואז יודעים מה אנחנו רוצים לעשות עם הילדים הנהדרים האלה.

שלומית רחמל: אני יכולה לפחות לומר שהוועדה במשך שנתיים, זה בדיוק היה הנושא עליו דנו.

שלומית רחמל: מתווה הליבה שסוכם בסופו של דבר הוא ייצוג של כל תחומי הדעת והנושאים, גם אם המומחה איננו שם.

זבולון אורלב: איך זה יכול להיות אם המומחה איננו שם?

זבולון אורלב: את אומרת דבר לא מחונן.

זבולון אורלב: אם אין מומחה, אז אין תוצאה טובה.

שלומית רחמל: אני אתן דוגמה.

שלומית רחמל: למשל, קבעו במתווה הליבה שבאשכול של התכנים צריך שתהיה שפה זרה שנייה.

שלומית רחמל: איזו שפה זרה שנייה, אם זאת תהיה סינית או יפנית או צרפתית או גרמנית, את זה משאירים פתוח למנהלים של התוכניות לבחור.

שלומית רחמל: אנחנו לא מכינים עכשיו סילבוס שלם של הוראת שפה זרה שנייה נוספת למחוננים.

שלומית רחמל: לקחתי לתשומת לבי את הדברים שנאמרו כאן.

זבולון אורלב: גבירתי, מי את?

דבורה קמפרט-לנג: אני דבורה לנג.

דבורה קמפרט-לנג: אני מנהלת נוער שוחר מדע באוניברסיטה העברית בירושלים.

זבולון אורלב: ראיתי שאת רוצה להגיב על הדברים.

דבורה קמפרט-לנג: מקשיבה בתשומת לב.

דבורה קמפרט-לנג: אני רוצה להעלות נושא קצת אחר ולצערי פרופסור נבו לא נמצא כאן.

דבורה קמפרט-לנג: אנחנו ביחידות נוער שוחר מדע, בכל רחבי הארץ, לא ממיינים.

דבורה קמפרט-לנג: מי שיש לו מוטיבציה, בא.

דבורה קמפרט-לנג: במהלך הלא ממיינים הזה אנחנו מזהים ומאבחנים הרבה מאוד תלמידים מאוד מצטיינים.

דבורה קמפרט-לנג: מעניינת אותי השאלה של תהליך המיון.

דבורה קמפרט-לנג: אנחנו יודעים שיש הרבה התדיינות בכל העולם בשאלת המיון של מצוינים ומחוננים, ואני רוצה לשאול איך בפועל עושים את זה אצלכם כי אתם יודעים, החתך.

דבורה קמפרט-לנג: מי שיוצא מחונן בבחינות שונות, זה שונה.

דבורה קמפרט-לנג: מבחני –HQ מנבאים הצלחה ומבחני המיון מנבאים הצלחה אבל כאשר הילד בכיתה ט', הוא כבר בעצם יודע שהוא הצליח או לא הצליח.

דבורה קמפרט-לנג: כלומר, יש כאן הרבה שאלות מקצועיות שהן מעניינות אותי ובכל זאת אני רוצה להעלות את הדוגמה של למעלה מ-40 שנות קיום יחידות נוער שוחר מדע, אנחנו לא ממיינים ותמיד אנחנו יודעים מי המצטיינים.

זבולון אורלב: זה לא השולחן לדון בשאלה המקצועית הזאת, אבל זה כן השולחן לוודא שמישהו דן בשאלה הזאת.

שלומית רחמל: אמרתי קודם שיש לנו תוכניות לתלמידים מצטיינים שהם באים לתוכניות האלה ללא מיון מוקדם אלא רק על סמך מוטיבציה והמלצות המורים.

שלומית רחמל: אם כן, קודם כל, יש לנו את התוכניות למצטיינים בבתי הספר שהם לא על סמך מיון.

שלומית רחמל: דבר שני.

שלומית רחמל: היחידות לנוער שוחר מדע פונות לילדים מכיתות ו' ומעלה, אם אינני טועה.

דבורה קמפרט-לנג: כיתות ה' ומעלה.

קריאה: הן עולות הרבה כסף.

שלומית רחמל: אנחנו מדברים על ילדים הרבה יותר צעירים שיותר קשה לאתר את הפוטנציאל שלהם ואמרתי קודם שאנחנו מפתחים עכשיו כלי חדש שיוכל לאתר גם פוטנציאל של יצירתיות ומוטיבציה ולא רק פוטנציאל אקדמי.

שלומית רחמל: זאת התשובה.

זבולון אורלב: עוד מישהו רוצה להעיר הערה?

זבולון אורלב: בבקשה.

לורן פוריס: היו לי כמה נקודות והאמת היא שאני רואה את זה לגמרי לא בפריזמה מקצועית אלא בפריזמה של אימא.

לורן פוריס: הבת הבכורה שלי היא בת 22 וחצי והקטנה תלמידת כיתה א' והיא נמצאת בתוכנית של הקטנים.

לורן פוריס: היא בעצם אותרה על ידי מכון קרני.

לורן פוריס: למעשה כל השנים פחות או יותר איכשהו שרדנו בתוך המערכת ואני לחלוטין לא מחוננת.

לורן פוריס: אין ספק בכלל שאני לא מחוננת.

לורן פוריס: בתוך הקבוצה של הבנות שלי, יש לי ילדה שגם קפצה כיתה ויכול להיות שבאמת קיים בה החתך היותר עליון של המחוננים, ואני יכולה לומר לך שלגמרי הזדהיתי עם השאלה ששאלת.

לורן פוריס: אני מכירה כמה מקרים נוספים של ילדים שקפצו כיתה ולדעתי גם הצילו את הילדים האלה וחבל מאוד שצריך לעבור מסכת כל כך מורכבת של איתור שהוא באמת קשה, ארוך ומייגע כדי להגיע לשלב כאשר מקצרים את השהייה בתוך בית הספר.

לורן פוריס: אני יכולה לומר לך, כמו ששירלי אמרה קודם, שהתוכנית מדהימה מבחינת התכנים שלה.

לורן פוריס: יש הרבה נקודות שהעלית והן נכונות.

לורן פוריס: משרד החינוך, האגף למחוננים לא יכול לבדוק לדעתי מחוסר כוח אדם.

לורן פוריס: האגף למחוננים הוא אגף מאוד קטן.

לורן פוריס: כאשר ההורים מקבלים את המכתב הביתה שאומר להם שהילד התקבל, הם פשוט אמורים לנקוט יוזמה ולהביא אותו לראיון האישי ואחר כך למעשה הילד מתחיל.

לורן פוריס: אם משפחה מאיזושהי סיבה מחליטה בסוף שהיא לא רושמת את הילד, אחרי פנייה או שתי פניות, אני לא בטוחה שיש את כוח האדם כדי באמת לשדל ולראות מה קרה שם.

לורן פוריס: אני יודעת שהיו שנים מסוימות בהן עבור בתי, שהיום היא בכיתה י"ב, בית ספר אופק פשוט הציל אותה.

לורן פוריס: היום היא לומדת בבית ספר פלך שאישר לה שבע מגמות והיא למעשה בשנה הבאה מסיימת והיא בוחרת שנה אחרי כן ללכת למדרשה.

לורן פוריס: היא תסיים בית ספר בגיל 17 והיא בודקת מספר מדרשות אליהן היא תוכל ללכת ולאו דווקא אוניברסיטה.

לורן פוריס: לא כל התלמידים המחוננים מעונינים לאוניברסיטה.

זבולון אורלב: היא הולכת לשירות לאומי?

זבולון אורלב: היא לא הולכת לצבא?

לורן פוריס: מדרשה.

לורן פוריס: מדרשת לינדנבאום, עין הנציב.

זבולון אורלב: יש שם הסדר לבנות.

לורן פוריס: הסדר לבנות.

לורן פוריס: אחרי כן היא רוצה אולי קורס טיס, אולי רפואה, זאת אומרת, יש כמה אפשרויות אחרות שהיא בוחנת.

לורן פוריס: היא תהיה בצבא.

לורן פוריס: הבנות שלי שירתו בצבא, אחת הייתה בדובר צה"ל, השנייה קצינה בצבא, והן כולן היו באופק.

לורן פוריס: כמו שבנים הולכים לישיבה, היא תלך לישיבה, זאת אומרת, היא תלך למדרשה.

זבולון אורלב: השבוע ציינו עשור למדרשות לבנות שהן מדרשות עם שילוב צבאי.

לורן פוריס: כן.

זבולון אורלב: יש ארבע מדרשות כאלה בארץ.

לורן פוריס: כן.

לורן פוריס: יש אפשרויות.

לורן פוריס: אני לא רואה באופק את מיצוי כל האפשרויות למרות שיש הרבה אפשרויות.

זבולון אורלב: מה את רוצה לומר?

לורן פוריס: מה שאני רוצה לומר זה שנגיד בתוכניות הפיזיקה יש את המפמ"ר, היא הגיעה למכון וייצמן, היא למדה את לימודי המדעים ואופק לא לקח את כל האחריות על הלימודים שלה.

לורן פוריס: יש בית ספר תיכון, היא למדה פיזיקה, היא הגיעה למכון ויצמן, כלומר, היו הרבה דברים שנעשו גם מחוץ לכותלי אופק.

זבולון אורלב: זה פלך.

זבולון אורלב: פלך יודע להתמודד.

זבולון אורלב: אני לא בטוח שכל בית ספר תיכון יודע לעשות את זה.

לורן פוריס: כל בית ספר תיכון שולח מספר נציגים למכון ויצמן אבל גם אז זה הכל עניין של עלויות, כי גם נוער שוחר מדע , ואני לא יודעת אם אתה מודע לזה אבל מכון ויצמן גובה הרבה מאוד כסף מהילדים שמגיעים להשתלמויות.

לורן פוריס: עבור כמה ימים, הוא גובה 1,500 שקלים.

לורן פוריס: זאת אומרת, זה הרבה מאוד כסף נוסף.

לורן פוריס: אני חושבת שדווקא התוכנית למחוננים ביחס לכל התוכניות האחרות היא יחסית זולה והייתי ממליצה לבחון ולבדוק אולי לתלמידים המחוננים לקצר את שנות הלימודים שלהם.

זבולון אורלב: מי עוד רוצה להתייחס?

יהודה סקר: אני אב לחמישה ילדים, מתוכם שניים מהם מחוננים.

יהודה סקר: הבת מחוננת יתר אבל היא החליטה לא ללמוד ואף אחד לא פנה אלי.

יהודה סקר: היא למדה בכיתה י"א ואף אחד לא פנה אלי אלא על דעת עצמה היא החליטה לא ללמוד.

יהודה סקר: לעומתה, הבן – אני מוכרח לציין לשבח את ענת גרשון שעשתה שם נפלאות – למד עד כיתה ט' והיום הוא לומד בכיתה י'  בהימלפרב.

יהודה סקר: לצערי הרב, אחרי כיתה ט', מתוך 10 מחוננים, אחרי כיתה ז', הם לומדים עשר שעות ביום ולהפסיד עשר שעות ביום, מאוד מאוד קשה.

יהודה סקר: חבל שאין סנכרון בין בית הספר אופק – ואני מדבר גם ברמה הארצית כי קיבלתי תלונות על זה – ולא מתחשבים בהם והם צריכים להשלים את הלימודים.

יהודה סקר: דבר נוסף שאדוני כבר העלה אותו הוא נושא ההסעות.

יהודה סקר: בירושלים, גם בנושא של מחוננים, הנושא הוא בגדר צרה צרורה.

יהודה סקר: אם אני לא הייתי גמלאי ומסיע את הילדים כל בוקר, זאת בעיה.

יהודה סקר: חברתי עוסקת בזה ואנחנו יחד באותו ועד, באופק, ומדובר במאות שקלים בחודש, כסף שההורים לא מסוגלים לתת.

זבולון אורלב: יהודה סקר מעלה את השאלה של הסנכרון בין התוכניות החוץ בית-ספריות לבין מה שקורה בבית הספר.

זבולון אורלב: מה ההנחיות?

זבולון אורלב: כלומר, התלמיד צריך לרוץ עם התוכנית של בית הספר כאילו הוא לא לומד באופק ובנוסף הוא גם צריך ללמוד באופק?

שלומית רחמל: הילד נעדר מיום לימודים, זה נכון.

שלומית רחמל: כל בית ספר מקבל מראש בקשות מאתנו להתחשב בילד הזה, לאפשר לו להשלים את הלימודים, לא לשבץ במערכת את המקצועות שאחר כך יותר קשה להשלים, לא לבצע פעילות חברתית במיוחד דווקא ביום הזה.

זבולון אורלב: יש מעקב מבחינתכם אם בתי הספר עומדים בזה?

שלומית רחמל: יש ממש הקפדה.

שלומית רחמל: כל מנהלת מרכז, יש לה הנחיה ברורה להיות בקשר קבוע עם בתי הספר.

נועם עזרא: יש בתי ספר שבאמת יותר קלים בסנכרון ביניהם אבל יש בתי ספר שלא.

נועם עזרא: זה באמת תלוי בהנהלת בית הספר ובמספר התלמידים.

נועם עזרא: זאת אומרת, אם יש לך שמונה ילדים בשכבה, זה יותר קל לסנכרן.

נועם עזרא: אם יש שני ילדים בשכבה, זה יותר קשה.

נועם עזרא: יושבת כאן ליאל ואני אומר לך שהסנכרון הוא לא בעיה.

נועם עזרא: זאת אומרת, לסוג הילדים האלה, אני לא בטוח שהסנכרון הוא בעיה, אולי בדברים חברתיים, אבל בגדול להשלים את החומר בכיתה, זה לא משהו שאמור לגרום להם יותר מדיי מאמץ.

נועם עזרא: יוצאים מנקודת הנחה שזה כלום.

זבולון אורלב: שלומית, שאלה אחרונה.

זבולון אורלב: לו הייתה לך הזדמנות לעמוד מול מלאך שאומר לך שימלא כל בקשה שלך, מה היית מבקשת ממנו בסוגיה הזאת של המחוננים?

זבולון אורלב: מה חסר לך?

זבולון אורלב: מה הבעיה העיקרית שאת אומרת שזאת הבעיה העיקרית שלך, פטור לי אותה.

שלומית רחמל: יש הרבה תוכניות שאני הייתי יכולה לבצע עבור התלמידים.

שלומית רחמל: לדוגמה, יש לנו בית ספר וירטואלי לילדי פריפריה.

שלומית רחמל: בית הספר הווירטואלי יכול היה להרחיב מאוד מאוד את הפעילות שלו וזה תלוי כוח אדם ומשאבים.

זבולון אורלב: נתת תשובה לא מחוננת, התשובה הרגילה שאני שומע מכולם.

זבולון אורלב: חסר כסף, חסר תקציב וחסר כוח אדם.

לורן פוריס: אין בית ספר ממלכתי-דתי לבנות, אין בירושלים, כמו שיש את בית הספר ליד האוניברסיטה, אין את אותה מקבילה דתית.

יהודה סקר: הייתה בקשה מבית ספר פלך.

זבולון אורלב: את חושבת שיש בנות מהחינוך הממלכתי-דתי שנמנעות ללכת?

שלומית רחמל: יכול להיות.

שלומית רחמל: בוודאי.

יהודה סקר: כן, אדוני, לבית ספר פלך הייתה בקשה.

לורן פוריס: אני חושבת שחלק שהם פחות ליברלים, בסופו של דבר יכול להיות שהן לא מגיעות ואני חושבת שאם באמת הייתה נפתחת כיתת מחוננות לבנות דתיות, זה היה נפלא.

לורן פוריס: זה היה נותן מענה.

לורן פוריס: למעשה היום תושבי ירושלים, נגיד בנות שרוצות ללמוד במסגרת של מחוננים, או בנים, אין להם אפשרות אלא ללכת למדעים ואומנויות.

לורן פוריס: רוב הילדים הדתיים לא ילכו למדעים ואומנויות.

לורן פוריס: זה אומר שהם פשוט לא ילכו לשם.

זבולון אורלב: לבנים יש מסגרות נפרדות?

לורן פוריס: בליד"א.

לורן פוריס: לממלכתי יש.

לורן פוריס: לממלכתי-דתי אין.

שלומית רחמל: בישיבה תורה ומדע פועלת כיתת מחוננים במימון מלא שלנו.

זבולון אורלב: לבנים או לבנות?

שלומית רחמל: לבנים.

זבולון אורלב: מה עם בנות?

לורן פוריס: אין.

שלומית רחמל: אין שם בנות.

שלומית רחמל: לומדים שם רק בנים.

זבולון אורלב: היא שואלת למה לא פותחים כיתה לבנות.

שלומית רחמל: הייתה פנייה מבית ספר פלך.

שלומית רחמל: אנחנו אישרנו אותה וזה מותנה גם באישור של העירייה כי אנחנו תמיד עובדים ביחד עם הרשות המקומית.

שלומית רחמל: טרם קיבלתי.

זבולון אורלב: אני מבקש שברגע שתקבלי תשובה, תודיעי לי.

שלומית רחמל: פנו אלי גם ממדרשת אפרת.

זבולון אורלב: ברגע שתקבלי תשובה, תעדכני אותי.

יהודה סקר: אדוני, מילה אחת.

יהודה סקר: ראש העיר ביקר בבית ספר פלך ואמר שהוא מוכן לפתוח כיתת בנות.

יהודה סקר: הבעיה היא במשרד החינוך.

קריאה: זה לא נכון.

זבולון אורלב: לפני הישיבה שאלתי את שלומית גם לגבי פניות של הורים שפנו אלי מאפרת ואמרה לי שלומית שלפי התוכנית של משרד החינוך, ייפתח מרכז באפרת, אם ירצה השם, בשנת הלימודים הקרובה.

זבולון אורלב: אנחנו נכניס גם את הדבר הזה לסיכום.

זבולון אורלב: בירושלים, לממלכתי-דתי בנות, המשרד הסכים וממתינים להסכמת העירייה.

זבולון אורלב: ברגע שיגיע דיווח, נטפל בזה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: קודם כל, אני רוצה להודות.

זבולון אורלב: הנוסח הרגיל – אנחנו רושמים את הדיווח המקיף של אגף המחוננים וכן גם את קבלת המסמך שהוגש לוועדה.

זבולון אורלב: במהלך הדיון התבקש האגף לדון ולבדוק שני נושאים.

זבולון אורלב: סוגיה אחת היא לוודא ולהבטיח בבדיקה מאוד קפדנית שגם תלמידים הבאים מהעשירונים התחתונים משתתפים בייצוג מלא בכל התוכניות של המחוננים.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא שבוועדת ההיגוי צריך שיהיה גם ייצוג משמעותי יותר של תחומי דעת נוספים מתחום המדעים ומתחומי מדעי הרוח.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי משרד החינוך נתן הסכמתו לפתוח כיתת מחוננות בחינוך הדתי בירושלים והוא ממתין לתשובת עיריית ירושלים.

זבולון אורלב: התשובה תימסר גם לוועדה.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הודעת מנהלת האגף שבשנת הלימודים תשע"א ייפתח מרכז באפרת על פי הקריטריונים.

יהודה גידלי: לבנות?

זבולון אורלב: לא.

יהודית גידלי: מרכז אחד.

יהודית גידלי: אבל דתי.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: דתי.

זבולון אורלב: באפרת  באופן טבעי  זה יהיה דתי.

נועם עזרא: הייתי שמח אם כבודו היה מוסיף את סעיף ההסעות למחוננים בירושלים.

זבולון אורלב: נוסיף את זה.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: הוועדה גם קובעת כי יש לממש את הנחיות משרד החינוך בסוגיית ההסעות במסגרות למחוננים בעיריית ירושלים.

זבולון אורלב: לקחתי את הנוסח של חוזר המנכ"ל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה.