ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 106, 2009-11-16 11:30

אופיר אקוניס: בוקר טוב לכם.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים את הדיון הרביעי בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית לשנים 2010-2009), התשס"ט-2009, פרק י"ב, שידורי טלוויזיה.

אופיר אקוניס: לפני תחילת הישיבה הזאת אני רוצה לשמוע את הסברה של הממשלה לגבי תזכיר החוק של ערוץ 10, מדוע לא הונח עד היום בעוד שקבענו את ה-9 בנובמבר כמועד אחרון לקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: מר שבי, הנציג היחיד של משרד התקשורת, תסביר לנו.

אופיר אקוניס: אני לא רואה את נגה.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לקבל עדכון סטטוס לגבי הצעת החוק הממשלתית בנושא.

דודי קופל: עדכון הסטטוס הוא שביום חמישי הופץ התזכיר.

דודי קופל: לפי הנחית המשנה ליועץ המשפטי לממשלה מר אבי ליכט זמן הפצת התזכיר קוצר לשבוע מתוך תקווה להביא את התזכיר לאישור הממשלה בוועדת השרים הקרובה ביום ראשון.

אופיר אקוניס: ביום ראשון זה עולה?

אופיר אקוניס: אתי בנדלר: זה עולה בממשלה.

אופיר אקוניס: בוועדת שרים לחקיקה?

דודי קופל: כן.

אופיר אקוניס: בינתיים כל המשרדים מעבירים לכם את הערותיהם וגם הנוגעים בדבר.

דודי קופל: טרם קיבלנו הערות, אנחנו מניחים שיהיו.

אופיר אקוניס: אה, עד עכשיו לא קיבלתם הערות.

אופיר אקוניס: טוב, יש עד יום חמישי אחר הצהריים.

נגה רובינשטיין: - - -

אופיר אקוניס: יכול להיות?

אופיר אקוניס: אנחנו מברכים את היועצת המשפטית של משרד התקשורת נגה רובינשטיין, על שהגעת והעירה את הערתה.

אופיר אקוניס: אנחנו מחדשים את הדיון הזה.

אופיר אקוניס: האמת היא שהתלבטתי רבות.

אופיר אקוניס: אתם יודעים שלא נפגשנו בשבועות האחרונים כי אני חשבתי שצריך לשקול את החוק במקביל לפתרון סוגיית ערוץ 10, לרבות הצעת החוק הממשלתית ששמעתי שתונח ביום ראשון.

אופיר אקוניס: מצד אחד מדובר בהצעת חוק שידורי הטלוויזיה שהממשלה גיבשה עוד לפני שהחליטו להביא לחקיקה את עניין ערוץ 10.

אופיר אקוניס: הצעת החוק הזאת היא, כידוע לכם, הרבה יותר רחבה והרבה יותר מקיפה ומיועדת להסדיר עוד דברים.

אופיר אקוניס: מצד שני ברור שלה

אופיר אקוניס: צעת החוק בעניין ערוץ 10 יש השלכה מסוימת על הצעת החוק הזאת.

אופיר אקוניס: בסוף הישיבה האחרונה התחלנו בהקראה של פסקה 1.

אסי מסינג: נמשיך מפסקה 2.

אסי מסינג: אני מציע לקרוא סעיף,להגיד למה הוא מתייחס ומה התיקון.

אסי מסינג: עקרונית עד סעיף 12 מדובר בתיקונים טכניים כרגע.

אופיר אקוניס: בסדר, תקריא את זה ברצף מכיוון שזה הכול במקום "בעל זיכיון מורשה לשידורים".

אסי מסינג: כן.

אסי מסינג: הקראה: (2) בסעיף 5(ב)(10) במקום "בעלי זיכיון" יבוא "מורשים לשידורים"; (3) בסעיף 6 במקום "בעלי זיכיונות" יבוא "מורשים לשידורים"; (4) בסעיף 9(א) – בפסקה (3) בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; בפסקה (7) במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; (5) בסעיף 14(ב) במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; (6) בסעיף 23 – (א) בפסקה (2) במקום "בעלי הזיכיונות" יבוא "המורשים לשידורים", ובמקום "בעלי זיכיון" יבוא "מורשים לשידורים"; (ב) בפסקה (5) במקום "בעלי זיכיונות "יבוא "המורשים לשידורים"; (7) בסעיף 24(א) – בפסקה (5) במקום "שבעל זיכיון" יבוא "שמורשה לשידורים"; בפסקה (7) במקום "בעל זיכיון יבוא "מורשה לשידורים"; בפסקה (8)(ד) במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" בפסקה (10) במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; בפסקה (11) בסופה יבוא "או בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה"; (8) בסעיף 28(א) – בפסקה (2) במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"; בפסקה (3) במקום "שבעלי הזיכיון" יבוא "שהמורשים לשידורים" ואחרי "לתנאי הזיכיון" יבוא "לשידורים או לתנאי הרישיון לשידורים"; בפסקה (5) במקום "בעלי הזיכיון" יבוא "המורשים לשידורים"; בפסקה (6) במקום "לבעלי הזיכיון" יבוא "למורשים לשידורים"; (9) בכותרת סימן א' לפרק ג', אחרי "הזיכיון לשידורים" יבוא "הזיכיון להפעלת תחנת שידור" ובמקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים"; (10) בסעיף 32(ב) במקום "בעל זיכיון וכן" יבוא "מורשה לשידורים וכן";

אסי מסינג: הסעיפים שהקראנו כאן עניינם התיקון כפי שהסברתי בדיון הקודם.

אסי מסינג: הגדרנו הגדרה שנקראת "מורשה לשידורים", וכאן מוצע בכל הסעיפים שבהם מתייחסים לבעלי זיכיון להחליפם ב"מורשה לשידורים", וישנם סעיפים שמתייחסים אך ורק לבעלי זיכיון לשידורי טלוויזיה או אך ורק לבעלי רישיון לשידורי רדיו, ולכן בהם ההבחנה מתייחסת בנפרד.

אופיר אקוניס: רבותיי, הערות עד כאן.

ורד אשכנזי: יש לי שאלה.

ורד אשכנזי: אני משידורי קשת.

ורד אשכנזי: אנחנו סבורים שאם המודל הנכון הוא מודל רישיון לשידורים מועד המעבר צריך להיות מוקדם יותר.

אופיר אקוניס: עוד לא הגענו.

אופיר אקוניס: אנחנו תכף מגיעים לזה.

אופיר אקוניס: אם יש לכם תיקונים להגדרות עצמן – מבעלי הזיכיון למורשים לשידורים – בבקשה.

אופיר אקוניס: אבל את רוצה לדבר על התאריך, אני מבין.

ורד אשכנזי: כן.

אתי בנדלר: אני אזכיר שמועד המעבר מופיע בפסקה (1)(ד) בעמוד 453.

אתי בנדלר: אסי, הסברת בדיון הקודם את כל ההגדרות החדשות?

אסי מסינג: הסברתי את כל ההגדרות, למעט מועד המעבר.

אופיר אקוניס: נכון, זה מה שעשינו, הוצאנו.

אתי בנדלר: סברנו שיש סעיף מהותי שמתייחס לנושא של מועד המעבר מזכיינות לרישיונות, ואולי כשנגיע אליו כדאי שהוועדה תדון גם בנושא התאריך.

אופיר אקוניס: דילגנו, אז היא יכולה, אני דווקא רוצה לשמוע.

ורד אשכנזי: אנחנו סבורים שאם מודל הפעולה הוא לא זיכיונות, אלא רישיונות, מן הראוי שהמועד יהיה מוקדם יותר ולא להמתין עד 2012.

אופיר אקוניס: מה אתם מציעים?

קריאה: 2010.

אופיר אקוניס: לא, 2010 זה בעוד חודש.

אתי בנדלר: אולי את יכולה להסביר גם למה כי - - - שמן הראוי שהמועד יהיה בעוד 10 שנים.

אופיר אקוניס: אולי מר ניר רוצה להסביר.

אבי ניר: לדעתי, ההנמקה היא שאם זה הדבר הנכון צריך לעשות אותו, כמובן, בהתחשב בכל מה שנדרש כדי לעשות אותו נכון, אבל לעשות אותו בהקדם האפשרי.

אופיר אקוניס: מה זה "ההקדם האפשרי" מבחינתכם?

אבי ניר: 2011.

אופיר אקוניס: בסדר, זאת הצעתכם.

נגה רובינשטיין: המעבר לשיטה של רישיונות הוא לא סתם מתוך מחשבה שאתמול התאימה השיטה של הזיכיונות ומחר רישיונות.

נגה רובינשטיין: העיגון, כפי שהוצג בפני הממשלה טמון בשני דברים: גם הפסקת השידורים האנלוגיים ופינוי תדרים באופן שמאפשר העברה רבה יותר של ערוצים וגם היתכנות כלכלית שיכולה לאפשר שידורים של בעלי רישיונות נוספים, כאשר התנאים האלה לא מתקיימים, גם לפי מה שהוצג בממשלה, במועד מוקדם יותר.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, זה בעיקר טכני.

דנה נויפלד: זה לא טכני, זה מהותי.

אופיר אקוניס: מהותי, בסדר, חכו עם המהות.

אופיר אקוניס: טכנית?

קריאה: אין תדרים.

אופיר אקוניס: אז טכנית הם לא יכולים.

אופיר אקוניס: האם שידורי קשת חושבים אחרת?

אבי ניר: לא ידענו שיש בעיה מהותית בלתי פתירה בתחום הזה.

אבי ניר: אם אפשר לשתף אותנו אולי נוכל להעיר את הערותינו.

דנה נויפלד: ההמלצה לעבור במועד שנקוב בהצעה נדון בוועדת מרדכי.

דנה נויפלד: שם ההנחה הראשונית הייתה שמעבר מזיכיונות לרישיונות יהיה במצב שבו אין מגבלת תדרים.

דנה נויפלד: אז כל גורם שירצה יוכל לבקש רישיון.

דנה נויפלד: מגבלת התדרים הזאת קיימת כיום; היום אין אפשרות למספר בלתי מוגבל של גורמים לשדר.

דנה נויפלד: כשתוסר המגבלה הזאת כשתהיה סגירה של השידור האנלוגי, או אז יתפנו התדרים, וייווצר מצב שבו לא תהיה מגבלה למספר השחקנים בשוק.

דנה נויפלד: מעבר לזה, הציפייה היא שב-2012 יוכלו שחקנים נוספים להיכנס לשוק.

דנה נויפלד: עד אז יש מגבלה במספר השחקנים.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, לכל המוקדם 2012.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אמר שב-2012 יהיו בוודאות תדרים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם פתאום לא יהיו תדרים?

דנה נויפלד: יהיו תדרים מכיוון שסוגרים את השידור האנלוגי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה היינו-הך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה הוודאות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבחינתי לדחות את זה ל-2011 או ל-2012 זה היינו-הך.

דנה נויפלד: זה לא.

דנה נויפלד: חוק הרשות השנייה קובע את מועד הסגירה של השידור האנלוגי.

דנה נויפלד: זה תיקון שנעשה לפני שנה וחצי, והוא קובע את המועד שממנו והלאה כבר לא יהיה שידור אנלוגי.

דנה נויפלד: כשכבר לא יהיה שידור אנלוגי יהיה פינוי של תדרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יהיה מצב שיגידו שלא הסתדרו מספיק ועוד לא יכולים לסיים את האנלוגי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות מצב שלא יהיו תדרים ב-2012.

אסי מסינג: ההנחה היא שלא.

נגה רובינשטיין: ההנחה שלנו היא שלא.

נגה רובינשטיין: אפשר לחכות עד סוף מועד השידורים האנלוגיים, ואז לבצע את ההסדרה.

נגה רובינשטיין: אבל אז זה לעבוד בשיטה טורית.

נגה רובינשטיין: אם ההנחה של הממשלה היא שזה לא יתבצע, והדבר הזה נמצא בתוך חוק אז ההנחה היא שעד אז יסתיימו השידורים האנאלוגיים, ורק אז יוכלו עוד בעלי רישיונות לעלות לאוויר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - אני ממש מתעקשת.

אופיר אקוניס: זאת עמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: מכיוון שעלתה הצעה אחרת שמדברת על שנה קודם לכן, אני רוצה לשמוע למה חברת קשת חושבת שזה צריך להיות שנה קודם.

אבי ניר: לא, חברת קשת רק לומדת פה.

אבי ניר: אם אני לא טועה, רוב תושבי המדינה לא קולטים בתדרים החופשיים; רוב תושבי המדינה לא נזקקים לערוצים חופשיים.

אבי ניר: כדי לקלוט הם קולטים דרך הכבלים והלוויין, נכון?

אבי ניר: כלומר הרפורמה נדחית בגלל אחוזים מאוד קטן.

דנה נויפלד: לא, זה עניין של מצאי תדרים.

אבי ניר: מה זאת אומרת "תדרים"?

נגה רובינשטיין: היום לכל תושב בארץ יש אפשרות להחליט בכל זמן שהוא עובר לערוצים שמשדרים באופן חופשי ושהוא זכאי לקבל אותם באופן חופשי.

נגה רובינשטיין: אם תושב מעוניין להתחבר לכבלים וללוויין חרף האפשרות האחרת זאת בחירה שלו.

נגה רובינשטיין: אבל מבחינתנו אין דין אחד לערוצים חופשיים לעומת ערוצים שנמצאים במסגרת הכבלים והלוויין.

אבי ניר: אף על פי שכ-90% מתושבי המדינה קולטים דרך הכבלים והלוויין.

דנה נויפלד: 70%.

אבי ניר: מהצופים בטלוויזיה.

נגה רובינשטיין: המספרים שלנו הם אחרים.

אבי ניר: מהצופים בטלוויזיה?

נגה רובינשטיין: יכול להיות שמהצופים בטלוויזיה, אבל לא ככלל.

נגה רובינשטיין: המספרים ככלל הם בסביבות 75%-70%.

נגה רובינשטיין: אבל חוץ מזה לכל תושב יש אפשרות לצפות בערוצים נוספים.

נגה רובינשטיין: ההנחה שלנו היא שאם יהיו בעלי רישיון נוספים - - -

אופיר אקוניס: דנה, רצית להשיב למר ניר.

אסי מסינג: יש לי הערה בהקשר הזה, אם אפשר.

אסי מסינג: סעיף 51(א)(2) קובע במפורש: "תכנון הקמה והפעלה של תחנות שידור ראשיות לשידורי טלוויזיה בשיטה האנלוגית וכן קליטתם והפצתם של שידורי טלוויזיה באמצעות תחנות שידור ראשיות,כאמור, יופסקו בתום 18 חודשים מהמועד הקובע".

אסי מסינג: המועד הקובע, להזכירכם, נדחה לאוגוסט 2009, ולכן 18 חודשים מאוגוסט 2009 נגמרים בסוף 2011.

אסי מסינג: זאת ההנחה שעל בסיסה נקבע המועד הקובע.

אסי מסינג: זה לא משהו חדש, זה מופיע הן בהמלצות ועדת מרדכי והן בדברי ההסבר.

אסי מסינג: אני מפנה את כולם לעמוד 452 למטה מתחילה פסקה שמסבירה בדיוק את מגבלת התדרים שעימה יש להתמודד והצורך בתדרים כדי שאפשר יהיה לתת רישיון לכל דורש.

אופיר אקוניס: הנושא של השנה הוא חשוב, ואני מבקש לשמוע עוד הערות בנושא.

אופיר אקוניס: או שלחברת קשת יש הערות לגבי השנה?

אופיר אקוניס: רשת, ישראל 10, רשות השידור.

אופיר אקוניס: אלא אם כן כולנו חוץ מחברת קשת משיגים על השנה.

אופיר אקוניס: אבי צבי?

אבי צבי: אין לנו.

אופיר אקוניס: אין לכם.

אופיר אקוניס: זאת אומרת מבחינת

אופיר אקוניס: כם 2012.

אמיר רוזנברג: אנחנו לא מתייחסים לשנה לא מכיוון שאין לנו מה להגיד, אלא מכיוון שנעשה את זה ברגע הרלוונטי.

אופיר אקוניס: אבל עכשיו התחלנו לשמוע.

אופיר אקוניס: זה מעניין וחשוב.

אופיר אקוניס: אם יש הערות לשנה זה דבר מהותי ביותר בכל החוק.

אמיר רוזנברג: יש הערה עקיפה שקשורה לשנה, אבל בהחלט יהיה מה לדבר עליה ברגע הנכון בהתאם למה שתכוון אותנו, אבל היא קשורה לפטור ממחויבויות העתיד של הזכיינים, כפי שהם בשטר הזיכיון.

אמיר רוזנברג: החוק לא פוטר אותנו ממחויבויות עתיד.

אמיר רוזנברג: צריך להבין שזכייני הערוץ השני התומכים בהקדמה הכוונה שלהם היא שהם יהיו פטורים מחובות הזיכיון שלהם שנה קודם.

אמיר רוזנברג: אבל על-פי החוק הזה, כפי שהוא מונח ודברי ההסבר, ההנחה הזאת איננה קיימת.

אמיר רוזנברג: כלומר אפשר לראות את החוק הזה חי וקיים יחד עם העובדה שהם חייבים להשלים את מחויבויותיהם על-פי הזיכיון 2015, ואז לעבור לרישיון.

אמיר רוזנברג: הדברים לא סותרים זה את זה.

אמיר רוזנברג: אין בעיה לא להגיד את זה בשלב הזה כי זה לא קשור בדיוק לתאריך.

אמיר רוזנברג: לנו יכולה להיות אפילו תחושה אמביוולנטית מעבר להתנגדות הבסיסית לרישיונות באשר למועד.

אמיר רוזנברג: אנחנו בהחלט נשים דגש לגבי מחויבויות המכרז עד 2015, אבל נעשה את זה כנראה בסעיף הרלוונטי.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ', רצית להעיר לגבי השנה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה דבר מהותי שצריך לדבר עליו.

אופיר אקוניס: מה המלצתך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם כבר הולכים על זה צריך ללכת על זה כמה שיותר מהר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מה שקורה, תכף תהיה לנו שוב סחבת.

אופיר אקוניס: אבל אומרים לך שזה דבר- -

אתי בנדלר: אולי - - -

אופיר אקוניס: לא, זאת עמדתה – כמה שיותר מהר.

אתי בנדלר: אני רוצה להסביר את ה"כמה שיותר מהר".

אופיר אקוניס: גם חברת קשת העלתה על השולחן את התאריך שלה, וזה דבר לגיטימי ביותר.

אופיר אקוניס: ההערה חשובה ומתייחסים אליה כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם אין תדרים, ואנחנו יודעים שמתחילים לעבור לרישיונות מתאריך מסוים זה כבר מתחיל להציף את השוק, אנשים מתחילים לחשוב שאו-טו-טו הם הולכים לקבל רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם נעשה את זה ב-2012 זה יידחה בעוד שנתיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו מתחילים שזה רישיונות עדיף שזה יהיה דחוף; אם החלטנו שלא, עדיף שלא נעשה בכלל.

אתי בנדלר: אני ברשותך, מבקשת להסביר שוב.

אתי בנדלר: רוצה להזכיר רק שניים מהשינויים או ההבדלים שקיימים בין רישיון לבין זיכיון – מתי נותנים רישיון ומתי נותנים זיכיון.

אתי בנדלר: באופן כללי המדינה נותנת זיכיון כשיש משאב מוגבל.

אתי בנדלר: דהיינו יכול להיות רק קבלן אחד שיפעיל את המזנון בכנסת.

אתי בנדלר: אי אפשר שכל מי שרוצה יבוא ויקים כאן מזנון.

אתי בנדלר: אז מפרסמים מכרז, ומי שזוכה מקבל זיכיון.

אתי בנדלר: יש לכך שני יתרונות מאוד משמעותיים למפרסם המכרז ולכלל הציבור: ראשית כיוון שיש משאב מוגבל צריכים לתת שוויון הזדמנויות לכל מי שרוצה ליהנות מאותו משאב.

אתי בנדלר: על ידי כך רבים שעומדים בתנאי הסף יכולים להתחרות על הפעלה או על קבלת הזיכיון.

אתי בנדלר: שנית, מטבע הדברים זה גם ממקסם את התועלות למפרסם המכרז משום שכשאנשים יודעים שהם צריכים להתחרות הם מציעים את ההצעה הטובה ביותר – בהנחה שהם גם מתכוונים לקיים אותה – שניתן להציע בנסיבות העניין.

אתי בנדלר: בכך גם לציבור יש תועלות וגם למפרסם המכרז.

אתי בנדלר: אמרנו שעושים את זה כשהמשאב מוגבל.

אתי בנדלר: כרגע יש לנו משאב מוגבל, אין תדרים.

אתי בנדלר: ומשאין תדרים לחלק אין כאן עניין של תחרות כי אף אחד לא יכול לקבל את הרישיון להפעיל את זה כי לא ייתנו לו את הרישיון.

אתי בנדלר: ומשלא נותנים רישיון אי אפשר להגיד שעוברים לשיטת הרישיונות.

אתי בנדלר: אם מתארגנת הקבוצה הכי רצינית שרוצה לקבל רישיון היא יכולה רק לרצות, לא נותנים לה אפשרות להתחרות ולקבל את זה - -

דנה נויפלד: אין תדר.

אתי בנדלר: - - כי אין תדרים.

אתי בנדלר: מי שיש לו זיכיון הוא כבר במערכת, ואחר לא יכול לקבל את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה ההיגיון שאנחנו עושים את זה לפני שיש תדרים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה על השאלה.

אתי בנדלר: אז התדרים יתפנו- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שמחכים לתדרים- -

אופיר אקוניס: בשביל זה אנחנו מחוקקים את 2012.

אופיר אקוניס: את רוצה שנגיע לפה ב-2012 כשיש תדרים טכניים ונחוקק את זה לעוד שנתיים?

אתי בנדלר: החוק קובע מתי יתפנו התדרים.

אתי בנדלר: משום כך צריכה להיות חפיפה בין המועדים.

דנה נויפלד: חברת הכנסת ברקוביץ', דווקא התיקון הולך עם גישתך מכיוון שהעובדה שיש תקופת ביניים מאפשרת את המעבר ולהתכונן לתקופת הרישיונות גם לגוף המסדיר, גם לגורמים אחרים שירצו לקבל רישיון וגם לגורמים שמשדרים היום תהיה התקופה הזאת.

דנה נויפלד: זה נותן להם ודאות במובן הזה שהם יודעים שבתחילת 2012 אכן יהיה המעבר, והם יכולים להתכונן אליו – גם הגורמים המשדרים כיום וגם בהנחה שיהיו עוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש היגיון רב במה שאתם אומרים, אבל השאלה שלי היא איך מתייחסים לכל החובות של הערוצים המסחריים ביעד עד התקופה הזאת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כלומר, גם פה יש בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה איתם במקרה הזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש להם חובות.

דנה נויפלד: הם ממשיכים עם החובות שיש להם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עד שמתחילים עם הרישיונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שהם בעצם לא מרוויחים כלום מזה שיש רישיונות.

דנה נויפלד: מרוויחים ב-2012.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מנשה סמירה, בבקשה.

מנשה סמירה: לנושא הזה נדרשנו רבות במסגרת ועדת מרדכי ועל בסיס זה גם התבססה הצעת התיקון שמוגשת במסגרת חוק ההסדרים.

מנשה סמירה: לשאלה של העיתוי נדרשנו רבות.

מנשה סמירה: היו כאלה שסברו ב-2013 מהטעמים שהוצגו כאן.

מנשה סמירה: חברת הכנסת ברקוביץ', נדרש זמן רב להיערך.

מנשה סמירה: במעבר לרישיונות – ושמענו כאלה שחולקים על כך – הזכיינים היום אם ירצו לעבור לרישיון יפסיקו את המחויבות המכרזית שלהם כך שהמחויבויות שלהם יקטנו באופן ניכר.

מנשה סמירה: כדי "לפצות" במירכאות את השוק, את התעשייה, את הציבור, הדרך הייתה בכך שיעלו גורמי שידור נוספים שיוכלו לקבל רישיון ולעלות.

מנשה סמירה: תנאי לכך זה מגבלת התדרים שכבר דיברו עליה כאן.

מנשה סמירה: יש לזה פתרון וניתנה לך התשובה, אני לא אחזור עליה.

מנשה סמירה: ב-2011 יתפנו תדרים, המערכת הדיגיטלית תוכל לקלוט אותם, ונוכל לאפשר לכל דיכפין לקבל זכות שידור.

מנשה סמירה: אבל זה לא התנאי היחידי.

מנשה סמירה: תנאי נוסף הוא יכולת כלכלית.

מנשה סמירה: כולנו נמצאים כאן תחת הבעיה הכלכלית ותחת הדיון הנוקב סביב המשך קיומו של הזכיין ישראל 10 בערוץ 10, וכל מה שקשור בכך, בגלל הבעיה של העוגה ושל ההיקף הכלכלי – האם הוא מספיק או לא מספיק, וכמה משדרים יכולים לשדר טלוויזיה מסחרית במצב הכלכלי הנתון.

מנשה סמירה: על-פי הערכות שהוגשו לוועדת מרדכי על תחזיות כלכליות בהנחה שהמגמה של סוף השנה תימשך המצב הכלכלי ב-2013-2012 יאפשר עלייה של ערוץ שלישי- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי דה-ז'וו.

מנשה סמירה: - - אם במעבר לרישיונות נישאר עם שני גורמים משדרים בלבד בטלוויזיה המסחרית אנחנו בהחלט נהיה חסרים, והיקף התוכניות האיכותיות, הסוגה העלית והמחויבות של הזכיינים ייפגעו.

מנשה סמירה: אנחנו בהחלט צריכים להבטיח עיתוי שגורם שלישי יעלה לאוויר.

מנשה סמירה: לכן לפני 2012 אין לזה כנראה סיכוי מבחינת הייתכנות הכלכלית.

מנשה סמירה: גם על 2012 יש חילוקי דעות, אבל כהצעת האוצר גם אנחנו אומרים שיש לשוק לעשות את שלו, סביר להניח שזה פרק זמן מספיק כדי להיערך.

מנשה סמירה: לכן לפני 1 בינואר 2012 זה לא בא בחשבון מכל הבחינות הללו, ולכן ההמלצה הייתה לא לפני.

מנשה סמירה: אם מחברים את שני הדברים שנאמרו כאן זאת בהחלט תקופה עתידית אפשרית, וזה גם מגבה את הצעת החוק שלפיה הזכיינים הקיימים לא יחויבו לתת את המחויבויות המכרזיות שלהם בהמשך הדרך.

יורם מוקדי: אני רוצה לחזק את מה שאמר מנכ"ל הרשות השנייה.

יורם מוקדי: שני דברים קרו: ראשית, הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו פרסה רשת טלוויזיה דיגטילית בזמן טוב מאוד.

יורם מוקדי: לצערי, לזכותה ייאמר שהיא עשתה את זה טוב מאוד.

יורם מוקדי: המשימה הבאה היא סגירת שידורים אנלוגיים שבכל העולם לא פשוט לסגור אותם; ממדינה למדינה אנחנו רואים דחייה.

יורם מוקדי: כך שהסיכוי שמישהו עכשיו יכול להקדים את זה זה בלתי אפשרי, ולהפך: זאת מטלה שלוקחת הרבה מאוד זמן, ומי שקבע 18 חודשים קבע לוחות זמנים מאוד צפופים גם לסגירת השידור האנלוגי.

יורם מוקדי: שנית, בכל החוק הזה יש מה שנקרא סכיזופרניה חקיקתית מכיוון שהמצב הכלכלי רע, ואין מקום לשחקנים בפרסומות, ומצד שני החל מ-2012 הכול יהיה נהדר, ו"בוא ניתן לכבלים וללוויין ולעוד שחקנים".

יורם מוקדי: איך זה מסתדר, אני לא יודע, אבל ההקדמה של זה היא בעייתית כשאנחנו יודעים היום מעבודה שאנחנו עושים ששוק הפרסום הטלוויזיוני הוא לא במצב מזהיר בלשון המעטה.

יורם מוקדי: לכן כל הקדמה של הדבר הזה ככל שזה נוגע לשחקנים חדשים היא לא נכונה; אם זה שחקנים קיימים שרוצים לאפשר להם כניסה לרישיונות – לבריאות, זה דיון אחר.

יורם מוקדי: אבל שחקנים חדשים – גם אין לזה היתכנות כלכלית, גם אין תדר וכמובן, לא יוסיף לנו בריאות.

אופיר אקוניס: הערות נוספות על המועד.

נחמן שי: יש ישראל 10?

נחמן שי: היו"ר אופיר אקוניס: שמענו לפני שנכנסת שהתזכיר מסיים את חייו כתזכיר.

נחמן שי: אני לא יודע מה יקרה שם ביום ראשון, אבל ביום ראשון הוא מגיע.

אתי בנדלר: זה מגיע לוועדת שרים, וככל שוועדת השרים תאשר את זה תונח הצעת חוק ממשלתית.

אופיר אקוניס: אני אמרתי שהתזכיר יגיע לוועדת שרים לחקיקה, ושם יקרה מה שיקרה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע, אני אינני חבר בוועדת שרים לחקיקה.

אופיר אקוניס: מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת לומר משהו נוסף.

אופיר אקוניס: בבקשה.

מיכל רפאלי כדורי: אני מצטרפת לדבריו של חברי יורם מוקדי, ואני מבקשת לחדד.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו לא נוכל לחיות עם זה שב-2012 נהיה חשופים לשחקנים חדשים שגם יהיו אוטומטית ב-DTT וגם יקטינו את הסיכוי שנוכל אי פעם לקבל פרסומת אם וכאשר יוחלט על חיבור בין פרסומת וחבילה צרה, שאנחנו כמובן מתנגדים לו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: נמשיך את ההקראה.

אופיר אקוניס: אני לא מצביע בינתיים.

אסי מסינג: (12) אחרי סעיף 33 יבוא: רישיון לשידורי 33א.

אסי מסינג: (א) המועצה רשאית להעניק רישיון לשידורי טלוויזיה למבקש רישיון טלוויזיה ותנאיו כאמור (בסעיף זה – המבקש) בהתקיים כל אלה: במבקש מתקיימים התנאים המפורטים בסעיף 41(א)(1) עד (4); המבקש הפקיד בידי הרשות בטוחות כמפורט להלן בהתאם לכללים שקבעה המועצה לפי סעיף 33ב(א)(2); ערבות להבטחת מילוי ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרישיון; ערבות או פיקדון להבטחת ההוצאות שעל בעל הרישיון להוציא לשם הפקת תכניות סוגה עילית לפי הוראות התוספת השנייה.

אסי מסינג: המבקש מקיים כל תנאי נוסף שהוא נדרש לקיים ושנקבע לפי סעיף קטן (ג), ככל שנקבע תנאי כאמור.

אסי מסינג: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א) המועצה לא תיתן למבקש רישיון לשידורי טלוויזיה בהתקיים אחד מהמפורטים להלן או בהתקיים האמור בסעיף 41(ב2): המבקש היה בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה במהלך שלוש השנים שקדמו למועד הגשת הבקשה לרישיון לשידורי טלוויזיה, כולן או חלקן, והמועצה מצאה כי לא קיים בתקופת הזיכיון או הרישיון אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון או הרישיון, לפי העניין; בין המבקש לבין משדר מפר היו יחסים כמפורט להלן במועד ההפרה או לאחריה, וטרם חלפו שלוש שנים ממועד סיום היחסים כאמור; המבקש היה בעל עניין במשדר המפר; המשדר המפר היה בעל עניין במבקש; בעל עניין במבקש היה בעל עניין במשדר המפר; לעניין פסקה זו יראו גם במועד פקיעתו או ביטולו של הזיכיון או הרישיון של המשדר המפר כמועד סיום היחסים בינו לבין המבקש; במבקש מתקיים האמור בפסקה (3) של סעיף 42(א); לדעת המועצה מתן הרישיון למבקש עלול להיות נוגד את טובת הציבור או להוות סיכון לביטחון המדינה.

אסי מסינג: במבקש לא מתקיים תנאי שאסור שיתקיים בו ושנקבע לפי סעיף קטן (ג), ככל שנקבע תנאי כאמור.

אסי מסינג: בסעיף הזה יש טעות סופר.

אסי מסינג: המילה "לא" מיותרת.

אתי בנדלר: מה צריך להיות?

אסי מסינג: המילה "לא צריכה להימחק.

אסי מסינג: זה יוצא שלילה כפולה.

אסי מסינג: צריך להיות: "במבקש מתקיים תנאי שאסור שיתקיים בו".

אופיר אקוניס: נכון.

אסי מסינג: (ג) המועצה רשאית לקבוע, בכללים, תנאים למתן רישיון לשידורי טלוויזיה בנוסף לאלה המנויים בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), במטרה להבטיח כי המבקש יקיים את שידורי הטלוויזיה בהתאם להוראות לפי חוק זה, לכללי המועצה ולרישיון; כן רשאית המועצה לקבוע ברישיון לשידורי טלוויזיה תנאים, הוראות והגבלות בכל עניין הנובע מהוראות חוק זה.

אסי מסינג: (ד) בעל רישיון ימלא אחר כל תנאי הרישיון לשידורי טלוויזיה כפי שנקבעו ברישיונו.

אסי מסינג: (ה) בסעיף זה - "משדר מפר" – תאגיד שאילו היה מבקש רישיון לשידורי טלוויזיה לפי סעיף זה לא היה מקבל רישיון כאמור מהטעם האמור בסעיף קטן (ב)(1); "מועד ההפרה" – המועד שבו המשדר המפר הפר את ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון או הרישיון, לפי העניין, כאמור בסעיף קטן (ב)(1), ואם ביצע כמה הפרות כאמור – המועד המוקדם מביניהם.

אתי בנדלר: כאן אין טעות?

אתי בנדלר: זה נשאר "המוקדם מביניהם"?

אתי בנדלר: לא צריך להיות "המאוחר מביניהם"?

אסי מסינג: לדעתי, זה צריך להיות "המוקדם מביניהם".

אתי בנדלר: כשתסביר, תסביר גם את זה, כמובן.

אופיר אקוניס: זה הזמן להסביר לכולם את כל העניין ביסודיות, ואחר כך ודאי נשמע הערות מי יקבל רישיון ומה התנאים.

אסי מסינג: עניינו של הסעיף הזה הוא הענקת רישיון לשידורי טלוויזיה והתנאים לרישיון.

אסי מסינג: מנויים פה מספר תנאים שאם המבקש עומד בהם הוא יהיה זכאי לקבל רישיון.

אסי מסינג: התנאי הראשון שאליו אנחנו מפנים בפסקה (1) על דרך ההפניה לסעיפים 41(א)(1) עד (4), שעניינם תנאים מקדמיים להשתתפות במכרז זיכיון כיום.

אסי מסינג: הם מונים ארבעה תנאים: הראשון ביניהם זה תאגיד רשום בישראל; השני הוא שהתאגיד לא הורשע בעבירה שיש עמה קלון; השלישי – הוא אינו סוכן פרסום או סוכן של מבצע; הרביעי – אינו תאגיד שמטרתו רכישת אמצעי פרסום.

אסי מסינג: אלה ארבעת התנאים שקיימים היום בתנאי הזיכיון ומוצע כאן לאמץ אותם גם לעניין זה.

אסי מסינג: הסעיף השני מתייחס לעניין הפקדת בטוחות.

אסי מסינג: שורה של תנאים שהמבקש יהיה זכאי בגללם לבקש רישיון.

אסי מסינג: הראשון בהם תאגיד רשום בישראל.

אסי מסינג: הוא אינו סוכן פרסום או סוכן מבצע.

אסי מסינג: אלה ארבעה תנאים ומוצע כאן לאמץ אותם לעניין זה.

נחמן שי: איפה אנחנו?

אתי בנדלר: עורך הדין אסי מסינג ממשרד האוצר מסביר את כל פסקה 12 שעניינה הוספת סעיף 33א לחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, וכל הסעיף הזה דן ברישיון לשידורי טלוויזיה ותנאיו.

אתי בנדלר: עכשיו הוא סוקר את כל ההוראות שמוצע לכלול באותו סעיף.

אתי בנדלר: כרגע הוא הסביר את פסקה (1) שנמצאת בראשית עמוד 455, והוא עבר להסביר את פסקה (2).

נחמן שי: מהם התנאים?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: מהם התנאים שצריכים להתקיים במבקש רישיון כדי שהוא יוכל לקבל רישיון לשידורי טלוויזיה.

אסי מסינג: בפסקה (2) מוצע שכתנאי לקבלת אותו רישיון המבקש יפקיד בידי הרשות בטוחות, והכול בהתאם לכללים שקבעה המועצה לפי סעיף שנגיע אליו בהמשך.

אסי מסינג: הבטוחות מתחלקות לשניים: הסוג הראשון זה ערבות להבטחת מילוי הוראות, לפי חוק זה – כללי המועצה ותנאי הרישיון; והחלק השני הוא ערבות או פיקדון שיהיה מיועד להבטחת ההוצאות של בעל רישיון להוציא לשם הפקת תוכניות סוגה עלית.

אתי בנדלר: מדברים כאן על ערבות בנקאית?

אסי מסינג: בחלק הראשון האפשרות היא כמובן לערבות בנקאית.

אסי מסינג: בדרך כלל הכללים קובעים היום ערבות שאיננה ערבות אוטונומית, ולכן בוודאי ערבות עצמית לא יכולה להיות- -

נחמן שי: מה חדש?

נחמן שי: במה זה שונה ממה שהיה?

אסי מסינג: ערבות עצמית בוודאי לא יכולה להיות ערבות.

אסי מסינג: ערבות בנקאית – השאלה אם זאת ערבות שתיתן אותה חברת ביטוח – זאת שאלה שצריך לדון בה במסגרת הכללים.

אתי בנדלר: האם הכללים האלה הם באישור ועדה מוועדות הכנסת?

אתי בנדלר: כי למיטב ידיעתי, מדובר בכללים שהרשות השנייה מוסמכת לקבוע באופן אוטונומי.

אסי מסינג: נכון.

נחמן שי: אם כללי המועצה, זה המועצה.

אסי מסינג: גם כיום, למיטב זיכרוני, הכללים להבטחה- -

אתי בנדלר: נכון, אבל זאת שאלה שאני מעמידה לפתחם של חברי הכנסת – האם להשאיר את השאלה הזאת להחלטת הרשות בלבד או שמא יש מקום לקבוע את זה בחקיקה, איזה סוג של ערבות המחוקק רואה לנכון לדרוש כתנאי לקיום מחויבויות.

אתי בנדלר: אחת הבעיות ששמענו עליהן לא אחת היא שלא היו מספיק כלים בידי המועצה להבטיח קיום מחויבויות.

אתי בנדלר: העלו כל מיני רעיונות בעניין הזה, והשאלה היא האם זה לא אחד מהכלים לנושא.

נחמן שי: אני אגיד מה השיקול ההפוך.

נחמן שי: השיקול ההפוך הוא שכל מעשה כזה יקרב את הרשות לזרועות של הפוליטיקאים ויהפוך את הרשות ליותר פוליטית.

נחמן שי: ככל שאת מבטלת את מעמדה העצמאי יחסית של המועצה, עם כל ההסתייגויות שיש לנו, וקובעת שזה בידי הכנסת, אז העלייה לרגל הזאת תתרחש שוב ושוב, ולא תמיד ברור שזה מקדם את השידור במדינת ישראל.

נחמן שי: אני לא פוסל, אבל אני מציע לשקול היטב כמה מהדברים.

נחמן שי: למשל, את עניין הביטוח של האופנועים אני ממש מוכן להעביר לכנסת.

נחמן שי: אופיר יסכים אתי.

נחמן שי: זה למשל, הוציאו מיד.

נחמן שי: אבל פה אנחנו מדברים על משהו אחר- -

אתי בנדלר: תעריפי המים?

נחמן שי: גם.

נחמן שי: כאן מדובר בכסף.

נחמן שי: למועצה הייתה סמכות לקבוע.

נחמן שי: אני רוצה להביע חשש.

נחמן שי: אני לא פוסל את זה על פניו כי לפעמים המחוקק יכול להיכנס לנעליה של המועצה ולגלות יותר אומץ ציבורי ממנה, ולפעמים גם להפך.

נחמן שי: אז צריך לשקול את זה ולהיזהר לפני שאנחנו מקעקעים את היסודות שעליהם בנויה עצמאות הרשות השנייה וממילא גם עצמאות המשדר.

אופיר אקוניס: קצת הפקעת להם את הרעיון.

אופיר אקוניס: יש לך הצעת חוק שעולה ביום רביעי לקריאה טרומית, לא?

נחמן שי: יש לנו, אני מקווה.

אופיר אקוניס: אבל קצת קעקעת את עצמאותה של המועצה.

נחמן שי: למה?

אופיר אקוניס: למועצה הייתה החלטה, ואתה חוקקת- -

נחמן שי: עזרתי למועצה לקבל החלטה שהיה לה קשה לקבל.

אופיר אקוניס: הבנתי, אז אולי נוכל לסייע גם בוועדת הכלכלה.

נחמן שי: המילה "מועצה" מטעה כי יש בה זרמים שונים.

אופיר אקוניס: אז אפשר להוסיף: "על כל זרמיה".

אופיר אקוניס: אני מקבל את הצעתך לחשוב על הצעתה.

אופיר אקוניס: חברים, אנחנו מקריאים.

אופיר אקוניס: אתם רואים שלא הצבענו על כלום, ולא בכדי לא הצבעתי.

אופיר אקוניס: הדבר הוא כל כך לטווח ארוך, לא עושים את זה באמירה פרוזאית.

אופיר אקוניס: לומדים את הדברים.

דנה נויפלד: שתי הערות – אחת לדבריו של חבר הכנסת שי שלא יכולתי להסביר טוב ממנו, גם לו הייתי נדרשת לכך, את החשיבות של העצמאות של מועצת הרשות השנייה והכללים שהיא קובעת.

דנה נויפלד: לא בכדי רוב הכללים, לפי החוק הזה, לא מגיעים לאישורה של הכנסת- -

לאה ורון: האם לא דובר על תכנים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר על תכנים, לא על- - -

אופיר אקוניס: תנו לדנה להסביר למה זה בכל זאת לא אותו דבר.

נחמן שי: היא לפחות אמרה שהיא תומכת בי, אז לא להפריע לה.

דנה נויפלד: ככלל, הכללים שקובעת מועצת הרשות השנייה אינם מגיעים לשולחנה של ועדת הכלכלה.

דנה נויפלד: חוץ ממקרים מסוימים זו אינה דרך המלך.

לאה ורון: אבל קיימים מקרים כאלה.

דנה נויפלד: אמרתי שכן, אבל זאת לא דרך המלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה יכול להיות אחד המקרים.

דנה נויפלד: אנחנו חושבים שנכון לשמור על עצמאותה של הרשות כמו שאמר חבר הכנסת שי.

דנה נויפלד: מעבר לזה, אני מבקשת להדגיש ביחס לנוסח המוצע כאן.

דנה נויפלד: שמעתי את חבר הכנסת שי שואל מה ההבדל בין המצב המוצע לבין המצב הקיים; במצב הקיים היום יש ערבות שמופקדת בידי מועצת הרשות השנייה שמשמשת לכלל הוראות הזיכיון.

דנה נויפלד: המטרה בסעיף הזה היא לתת כלי נוסף.

דנה נויפלד: יש ערבות אחת שמשמשת לכלל מילוי הוראות הרישיון ולהפך.

דנה נויפלד: ערבות שנייה, צבועה, מיוחדת שהיא בדרך של ערבות או פיקדון באה להבטיח את הקיום של המחויבויות לעניין סוגה עלית.

דנה נויפלד: זה נוכח החשיבות הגדולה שוועדת מרדכי – ואחריה גם הממשלה – ראתה במחויבויות לעניין הסוגה העלית, ולכן היא ביקשה להבטיח באופן מפורש לתת בטוחה מיוחדת לצורך קיום ההוראות האלה.

נחמן שי: הבנתי.

נחמן שי: אבל זה מקטין את המחויבות הראשונה?

נחמן שי: כי הלא כל מחויבות כזאת פירושה עול כספי נוסף; כל מחויבות כזאת היא כסף שצריך לסגור בבנק.

דנה נויפלד: אלה שתי ערבויות שונות שלא באות להפחית זו מזו, אלא באות דווקא לחזק.

נחמן שי: מה משמעות העול הכספי?

נחמן שי: הוא גדל.

דנה נויפלד: הוא יכול לגדול, זה תלוי במועצה, בהתאם למה שהיא תקבע.

נגה רובינשטיין: כל בעל רישיון שחלה עליו הסדרה נותן ערבות.

נגה רובינשטיין: זה נכון בתחום התקשורת, זה נכון בתחום הגז וגם בתחומים אחרים.

נגה רובינשטיין: העובדה היא שנכון בעינינו שתהיה הסמכה בחקיקה ראשית אף על פי שזה לא הכרחי.

נגה רובינשטיין: אבל זה לא אומר שבכל פעם ופעם שאתה קובע ערבות אתה עובר דרך הכנסת – נהפוך הוא: אני לא מכירה שבמקרים של קביעת ערבות אנחנו חוזרים לכנסת.

נגה רובינשטיין: גם כל בעלי הרישיונות בתחום התקשורת נותנים ערבות, ואנחנו לא עוברים דרך ועדת כלכלה לעניין הזה.

אתי בנדלר: אני חייבת להתפרץ לדברים.

אתי בנדלר: אם הובן מדבריי שהכנסת תקבע את גובה הערבות – ברור שלא לכך התכוונתי.

אופיר אקוניס: ברור כשמש.

אתי בנדלר: אני אמרתי רק האם לא להגדיר איזה סוג של ערבות, כדי שזה לא יהיה ערבות עצמית.

אתי בנדלר: זה הכול.

לאה ורון: עורך דין מסינג העיר בעצמו בעת ההקראה לגבי הסוגים של הערבויות.

אסי מסינג: אני רוצה להעיר.

אופיר אקוניס: גם מנשה רוצה להעיר כי הדברים נוגעים לו כמעט באופן ישיר.

אסי מסינג: מאחר שאין כוונה שזאת תהיה ערבות עצמית אפשר פשוט לחדד בהוראות החוק שאלה - - -

אתי בנדלר: זה כל מה שאמרתי.

נגה רובינשטיין: אפשר להגיד ערבות בנקאית.

אסי מסינג: לא, "בנקאית" זאת שאלה, זאת יכולה להיות ערבות אחרת.

אופיר אקוניס: תציעי ניסוח

אתי בנדלר: ערבות כספית אוטונומית שגובהה ייקבע על-ידי המועצה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בעד כל הפקעת סמכויות בכל דבר ועניין, כפי שנוכחנו לדעת בשבוע שעבר בנושא אחר.

מנשה סמירה: אני אחזק את הממשלה בתמיכתה בעצמאות הרשות השנייה, זה ברור ומובן מאליו.

מנשה סמירה: שנית אני מצטרף למה שהושג כאן בסוף שהערבויות יהיו ערבויות בנקאיות או משהו ברור- -

אתי בנדלר: כספיות אוטונומיות.

מנשה סמירה: - - שיהיה לזה משקל.

מנשה סמירה: לחבר הכנסת שי אני אומַר שבסך הכול יש הקטנה ניכרת של הנטל הכספי והעול שאנחנו מטילים על בעלי הרישיון.

מנשה סמירה: לכן ההגדלה הזאת נועדה להבטיח את הקצת שאנחנו רוצים לשמר בייחודיות של הרישיון – שהסוגה העלית תישמר.

מנשה סמירה: זה היה הכיוון, וזה בהחלט מאוזן דיו.

מנשה סמירה: העצמאות הזאת תאפשר לנו לראות את הסכום בהתייחס למצב הכלכלי ודברים אחרים.

אמיר רוזנברג: גם אני מעוניין להתייחס לנושא הערבויות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אמיר רוזנברג: מה שהעלתה היועצת המשפטית של הוועדה הגברת בנדלר, הוא מאוד נכון.

אמיר רוזנברג: מהותית אין מחלוקת שהנוסח התכוון להרחיב, אבל הנוסח מצמצם.

אמיר רוזנברג: אם משווים את הסעיף הזה לתקנות הערבות שקיימות כיום הנוסח הזה מצמם וכובל את הרשות לתת אך ורק את הערבויות האלה ולא ערבויות אחרות.

אמיר רוזנברג: לכן מכיוון שגם עורכת הדין נויפלד וגם עורכת הדין רובינשטיין ממשרד התקשורת אמרו שזה נועד לתת הסמכה וכלי נוסף, צריך שיהיה ברור שהמבקש הפקיד בידי הרשות בטוחות בהתאם לקביעה של מועצת הרשות השנייה שהיא רשאית, לרבות הדברים האלה.

אמיר רוזנברג: כי במצב הקיים זה לא "לרבות", להפך: אם אנחנו יכולים להשליך את זה גם לאכיפה אז צמצום הערבויות דווקא מקשה על האכיפה.

אמיר רוזנברג: לפי האופן שבו זה מנוסח, לכאורה הרשות השנייה יכולה לקבוע אך ורק את הערבויות האלה כי סעיף 30ב שאליו הוא מפנה מדבר כבר על סכומים לא רלוונטיים.

אמיר רוזנברג: זאת מסגרת הסמכות שלה.

אמיר רוזנברג: צריך שיהיה ברור מכאן שזה לא מסגרת הסמכות הבודדת, אלא סעיפים (א), (ב) הם "לסוגה עלית, לרבות".

אמיר רוזנברג: שנית, זה לא צריך להיות רק לסוגה עלית, אלא זה אמור להיות גם לסרטי טלוויזיה.

אמיר רוזנברג: אסור לשכוח שהמחויבות של התוכן שבהם מחויבים גופי השידור מתייחסים גם לתוכן סוגה עלית וגם לסרטי טלוויזיה, שאנחנו קוראים לו בשם כללי בטעות "קולנוע"; זה לא קולנוע, זה סרטי טלוויזיה.

אמיר רוזנברג: בתזכיר שמונח עכשיו ועומד לעלות לממשלה הרעיון הזה קיים, היינו שהערבויות יהיו ערבויות לכלל התוכן, גם לסוגה עלית.

אמיר רוזנברג: צריך להוסיף בסעיף (ב): "לשם הפקת תוכניות סוגה עלית וסרטי טלוויזיה, לפי הוראות התוספת השנייה".

אופיר אקוניס: תודה.

אתי בנדלר: אני הייתי שמחה לשמוע התייחסות להערה הזאת.

אסי מסינג: אני אתייחס רק להערה הראשונה: סעיף 33(ב)(3) מדבר על הערבויות של בעל זיכיון להמציא לרשות לשם "הבטחת מילוי תנאי הזיכיון או הרישיון ודרכי מימושם, הכול כפי שתקבע המועצה בכללים".

אסי מסינג: לכן לא ברור לי מדוע יש כאן צמצום, אלא רק הרחבה- -

אמיר רוזנברג: מכיוון שעשית את זה ספציפית לערבויות.

אסי מסינג: - -אבל אני בוודאי לא רואה מניעה להוסיף את המילה "לרבות" בפתיחה: "המבקש הפקיד בידי הרשות בטוחות כמפורט להלן, לכל הפחות את הערבויות האלה".

דנה נויפלד: אין מניעה להוסיף "לרבות".

אמיר רוזנברג: זה לא סרטי טלוויזיה, אלה סרטים ישראליים.

אמיר רוזנברג: לזה טעונה התייחסות.

נגה רובינשטיין: אנחנו צריכים לנהל דיאלוג בינינו לעניין סרטי הקולנוע.

מנשה סמירה: אדוני השר, מאחר שבתזכיר החוק ובשינויים שאנחנו עושים גם לגבי ישראל 10 בתוספת השנייה שיחולו על כולם, וזה ישפיע גם על הרישיונות, ראינו בסרטי הקולנוע או כהגדרתם "סרטים ישראליים", חלק גם מהסוגה.

מנשה סמירה: לכן יש מקום להכניס גם את זה כסרטים ישראליים.

מנשה סמירה: אני אומר את זה גם לאוצר.

מנשה סמירה: הגדרנו את זה, באנו לקראת כל התעשייה בעניין הזה; גם היוצרים שבעי רצון מזה, גם הזכיינים שבעי רצון מזה.

מנשה סמירה: זאת הייתה הצעה מוסכמת.

קריאה: - - -

מנשה סמירה: זה חלק מהסוגה, היא הנותנת.

מנשה סמירה: לכן בואו נגיד "לרבות סרטים ישראליים כהגדרתם".

מנשה סמירה: למה לטאטא?

מנשה סמירה: כבר פתרנו את זה וטיפלנו בזה.

מנשה סמירה: כולם שבעי רצון, למה עכשיו לעורר מהומות?

יוריק בן דוד: אנחנו פה בשם ה"סוגה התחתית".

יוריק בן דוד: הסוגה התחתית היא כל מה שלא נכלל, כנראה, בסוגה העלית, בין היתר המוסיקה הישראלית, הספרות הישראלית, הזמר העברי- -

קריאה: זאת סוגה עלית.

יוריק בן דוד: לא, זאת לא סוגה עלית.

יוריק בן דוד: אנחנו פה פשוט כדי למחות על כך שאנחנו נחשבים לסוגה תחתית.

יוריק בן דוד: אנחנו לא ידענו על ההחלטות האלה, אלא בדיעבד.

יוריק בן דוד: איש לא טרח לשאול אותנו.

יוריק בן דוד: אנחנו נציגות מכובדת של יוצרים במדינת ישראל.

יוריק בן דוד: כל מי שעוסק בתחום המוסיקה והספרות במדינת ישראל יושב תחת המטריה שלנו.

יוריק בן דוד: איש לא פנה אלינו, לא דיבר איתנו, לא יידע אותנו.

יוריק בן דוד: אני פה פשוט לזעוק את זעקת היוצרים, ואני בכוונה מפנה את פניי לעבר מנכ"ל המועצה, ואני מקווה שהבמה הזאת תעביר את המחאה.

אופיר אקוניס: מה הצעתך?

אופיר אקוניס: איך אתה רואה את זה?

אופיר אקוניס: איך זה ינוסח בהמשך להערתך?

יוריק בן דוד: אם אפשר היה להוסיף גם מוסיקה ישראלית, ספרות ישראלית וזמר עברי זה היה פותר את הבעיה שלנו.

יוריק בן דוד: אני לא חושב שאנחנו נחותים מאמנות אחרת במדינת ישראל.

נחמן שי: נראה לי שיש פה סלידה מהמונח "סוגה עלית".

נחמן שי: כבר נתקלתי בזה לאורך תקופה.

נחמן שי: זה משהו שכנראה ירד עם משה מהר סיני ואסור לגעת בזה.

נחמן שי: אולי פעם אחת נשב וננתח את זה.

נחמן שי: ברשותך, תקדיש לזה חצי שעה, יציגו לנו מהי סוגה עלית, נפרק את זה למרכיבים.

נחמן שי: אני לא בעד שהוועדה תשב כל פעם, אבל עכשיו מייחסים לזה חשיבות ונותנים לזה בטוחות מיוחדות.

נחמן שי: נראה לי שזה הפך ללב העניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטרפת לחבר הכנסת שי.

נחמן שי: אולי פעם נשב ונבין את העניין ונוכל לדעת, ואז גם יהיו כל הגורמים.

אופיר אקוניס: אם אתה רוצה להביא את העניין הזה, ואתה לוקח על עצמך, בבקשה.

אופיר אקוניס: לא אכפת לי לקיים על זה ישיבה.

אופיר אקוניס: השר, בבקשה.

משה כחלון: כשהמועצה הזאת - - -תקום ועדה עם אנשים שמכירים את הנושא היטב ותסדיר את כל הנושא הזה של כל הז'אנרים.

משה כחלון: הז'אנרים ייבדקו; אני לא יודע אם ישתנו, אבל ייבדקו פעם נוספת.

נחמן שי: צריך לתת לכל הגורמים שישנם ועוסקים ביצירה ישראלית הזדמנות להציג.

משה כחלון: ודאי.

משה כחלון: ייצא קול קורא שיבקש מכולם להביע את עמדתם.

נחמן שי: יפה.

נחמן שי: אז בוא נגיד שזה ייבדק מחדש.

משה כחלון: יש לי אפילו מישהו שיעמוד בראש, אבל אני לא אגיד לכם מי.

נחמן שי: לא מינית מועצה חדשה.

נחמן שי: אנחנו נחשוף את זה בבג"ץ בכל מקרה.

אופיר אקוניס: יש לוח זמנים, אדוני השר?

משה כחלון: מה זה קשור לדיון?

אופיר אקוניס: זה מעניין, העלית את הנושא, זה מעניין.

משה כחלון: אני אגיד לך במליאה.

אופיר אקוניס: בקיצור, אין.

יפה ויגודסקי: יש לי שאלה אל כבוד השר.

יפה ויגודסקי: אתה מתכוון לברר מהי סוגה עלית אחרי תיקון החוק או שאתה רוצה לעשות את זה לפני זה?

קריאה: הוא אמר, לחדד.

משה כחלון: מה זה קשור בכלל?

משה כחלון: מה זה קשור לחוק?

יפה ויגודסקי: אני אסביר את עצמי.

יפה ויגודסקי: יושבים כאן יוצרים שמייצגים סוגה עלית למיניהם, ומתעוררות פה שאלות מה זה סוגה עלית.

יפה ויגודסקי: אתה רוצה לטפל במה שנקרא "סוגה עלית" אחרי שהחוק הזה יעבור או שאתה רוצה לטפל בוועדה טרם העברת החוק?

יפה ויגודסקי: זה מה ששאלתי.

משה כחלון: אחרי החוק.

יפה ויגודסקי: זאת אומרת החוק יעבור כסוגה עלית, ואחר כך יבררו מה זה סוגה עלית?

משה כחלון: אני לא מבין את השאלה שלך, יפה.

יפה ויגודסקי: למה אתה לא מבין?

משה כחלון: בסוגה עלית היצירות נחלקות לפי ז'אנרים.

משה כחלון: אם פתאום מצאנו שיש שגיאה וצריך להוסיף עוד משהו הוא נכנס לז'אנר, לא צריך חקיקה, זה לא חוק יסוד, זה לא חלוקת ירושלים ולא מסירת שטחים.

יפה ויגודסקי: בוודאי שלא מדובר בחלוקת ירושלים.

יפה ויגודסקי: היום סוגה עלית מוגדרת?

קריאות: כן.

משה כחלון: יבדקו פעם נוספת.

אסף אמיר: כולם עוסקים בזה.

אסף אמיר: יש אין סוף כנסים של הרשות השנייה.

אסף אמיר: כולם יודעים שאם זה מקרקר כמו ז'אנר מסוים זה כנראה בגלל- - -

קריאות: - - -

מנשה סמירה: גברת ויגודסקי, אני חושב שאת יודעת יפה מאוד, גם את שייכת למערכת הזאת, את משדרת בתוכה.

מנשה סמירה: הסוגה העלית מוגדרת.

מנשה סמירה: השר הבהיר הבהר היטב.

מנשה סמירה: לא אלמן ישראל, ואנחנו לא בחלל ריק.

מנשה סמירה: יש מקום לדון ולפתוח, אבל בטח לא בצורה כזאת נמהרת.

מנשה סמירה: יש כאלה שלא יודעים במה מדובר.

מנשה סמירה: מי שיודע ועוסק מכיר את זה בחוק, זה מוגדר.

מנשה סמירה: ועדת מרדכי נדרשה לעניין וחיזקה את זה.

מנשה סמירה: יהיה צורך בתהליך ארוך, ולאחר קביעת מסגרת החוק אפשר יהיה לעשות שינויים, וההצעה של השר היא הכי טובה.

אופיר אקוניס: תודה, אני מסכים.

אופיר אקוניס: הבחינה המחודשת שהשר הודיע עליה היא דבר נכון.

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: מיצינו את העניין הזה, והודעתו מקובלת על חברי הוועדה.

אופיר אקוניס: אין ספק שזאת ההודעה הכי דרמטית היום.

יפה ויגודסקי: אני מאוד מעריכה את מנכ"ל ערוץ 10, אני מבינה את הבעיות הקשות שהוא חי בהן, אבל אני לא מוכנה בשום פנים ואופן, ובטח לא בבית הזה, לשמוע מפיו את המשפט: "אתם לא מפקחים על הדבר הזה".

יפה ויגודסקי: אני מצטערת, אני לא אמרתי שום דבר על הדבר שאתה מנהל אותו; יש לי הרבה מאוד השגות, ואתה לא תגיד על שום ערוץ ממשלתי: "הדבר הזה".

יפה ויגודסקי: לא מוכנה לקבל את ההערה הזאת.

יוסי ורשבסקי: אני מתנצל.

אופיר אקוניס: אנחנו נכנסנו לשיח מרתק, אבל אנחנו לא שמענו פה על מה מדובר.

יפה ויגודסקי: אני אגיד לך מה הוא אמר- -

אופיר אקוניס: הבנתי בסוף במה מדובר.

יפה ויגודסקי: הגברת שמנהלת את הדבר הזה יודעת בדיוק מה זה סוגה עלית- -

אופיר אקוניס: התנצלותו של מר ורשבסקי נרשמה.

אופיר אקוניס: אנחנו אפילו לא שמענו על מה מדובר פה.

יפה ויגודסקי: - - השר בא ואמר שהוא רוצה להקים ועדה.

יפה ויגודסקי: אני שאלתי לתומי האם הוועדה תתקיים לפני זה או אחרי זה.

יפה ויגודסקי: זה הכול, זה מה ששאלתי.

יפה ויגודסקי: אני מאוד מצטערת שמנכ"ל ערוץ 10 לא הבין את שאלתי.

יפה ויגודסקי: אני מוכנה לתת לו שיעור פרטי לגבי שאלות ותשובות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בדיוק יודעים על מה היה הוויכוח, אבל שמעתי את התנצלותו של מר ורשבסקי, והיא נרשמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי שאלה לגבי המשדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא לא בעל רישיון, אבל הוא משדר באינטרנט, ויש לו ערוץ טלוויזיה שלם באינטרנט, הוא יכול לגשת לרישיון או לא?

נגה רובינשטיין: יש היום הגדרה של שידורים, לפי חוק הרשות השנייה.

נגה רובינשטיין: השידורים צריכים לענות לכמה קריטריונים: שידורים לציבור ובדרך מסוימת.

נגה רובינשטיין: אם הוא עונה בהגדרה של השידורים בחוק הרשות השנייה הוא צריך לקבל רישיון.

נגה רובינשטיין: השידורים שאת מדברת עליהם הם שידורים על גבי תשתית כבלים או תשתית אחרת.

נגה רובינשטיין: אלה לא השידורים שאליהם מתייחס חוק הרשות השנייה היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שאם יש לי ערוץ כבלים אני יכולה לקבל רישיון נוסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש לי כבר רישיון בכבלים ולוויין- -

נגה רובינשטיין: אם יש שידורים שמשודרים על גבי - - - אינטרנט, אז השאלה בכלל לא נמצאת בתחום שלנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל זה אני מעלה אותה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, היושב ראש, לדעתי, זה נושא שצריך לטפל בו- -

נגה רובינשטיין: זה לא רלוונטי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - מה קורה עם האינטרנט.

אופיר אקוניס: זה לא בחוק הזה.

אתי בנדלר: זה לא לא רלוונטי, אבל אני חושבת שהתשובה לא הייתה פשוט מספיק ברורה.

אתי בנדלר: חברת הכנסת ברקוביץ' העלתה את השאלה מה קורה עם מי שיש לו ערוץ שידורים כמו הטלוויזיה אבל זה לא טלוויזיה, אלא יש לו למעשה ערוץ שידורים אינטרנטי בלבד.

אתי בנדלר: אם יש לו ערוץ אינטרנטי בלבד הוא לכאורה לא עונה להגדרת שידורים בחוק הרשות השנייה, כי שידורים בחוק הרשות השנייה מוגדר כשידורי רדיו וטלוויזיה הניתנים לציבור, לפי חוק זה.

אתי בנדלר: השידורים באינטרנט הם לא שידורי טלוויזיה ולא רדיו, לפי חוק זה

נגה רובינשטיין: ההגדרה של שידורי טלוויזיה, זה מה שנאמר.

נגה רובינשטיין: זה לא מופץ בדרך שהחוק הזה מתייחס אליה- -

אתי בנדלר: לכן אם זה כל מה שיש לו הוא יוכל לקבל רישיון.

נגה רובינשטיין: לא צריך רישיון, לפי חוק הרשות השנייה.

אתי בנדלר: אם הוא ירצה לקבל רישיון לשידורים בהתאם להצעת החוק הוא יוכל.

נגה רובינשטיין: אם הוא ירצה להתחבר באופן אלחוטי הוא יוכל.

מנשה סמירה: אין מניעה כרגע, אבל מתקיימת במשרד התקשורת במועצת הכבלים והלוויין בחינה של הנושא, וכשתגובש מדיניות נידרש לזה פעם נוספת.

אתי בנדלר: בהתאם למצב המשפטי הקיים היום ובהתאם להצעת החוק לא תהיה מניעה.

אופיר אקוניס: דיברנו על זה גם בישיבה הראשונה.

אופיר אקוניס: אני מבין שבעניין סרטי הקולנוע אין הסכמה.

דנה נויפלד: נגבש את ההחלטה.

אופיר אקוניס: אז חבל להצביע על זה.

אופיר אקוניס: אולי כשתגבשו את עמדתכם נמשיך לעבור.

נחמן שי: לפי עמוד סעיף (ב) בעמוד 455 הקפאת הרשות לקבל רישיון לשלוש שנים זה חדש, זה עוד לא היה.

אתי בנדלר: עוד לא הגענו לזה בכלל.

אופיר אקוניס: כאן עצרנו – או יותר נכון, היועצת המשפטית עצרה ופתחה דיון מרתק.

אתי בנדלר: התחלתי להעיר הערות לפי הסדר.

אופיר אקוניס: בסדר גמור.

אופיר אקוניס: מר מסינג, תמשיך בהסבר.

אסי מסינג: נעצרתי בפסקה 2, ואני עובר לפסקה 3.

אסי מסינג: פסקה 3 מפנה לכל תנאי נוסף שייקבע לפי סעיף קטן (ג) שמסמיך את המועצה לקבוע בכללים תנאים למתן רישיון נוסף לכל התנאים שמנינו קודם.

אסי מסינג: סעיף קטן (ב) מתייחס לשורה של תנאים שאם הם מתקיימים אז המועצה לא תיתן למבקש רישיון.

אסי מסינג: הראשון מפנה לסעיף 41(ב)(2) שעניינו החזקות בגוף משדר.

אסי מסינג: הוא מתקיים כיום לגבי בעלי זיכיונות; הסעיף השני, בפסקה (1) ו-(2) מתייחס לשאלה האם הגוף המבקש שהיה בעל זיכיון או רישיון לפני הגשת הבקשה, בשלוש השנים שקדמו לכן, והוא הפר את הוראות הדין, ובגלל ההפרה עצמה הזיכיון או הרישיון שלו לא המשיכו להיות בתוקף, ולכן באמצעות בקשה חדשה יש ניסיון לעקוף את פקיעת הזיכיון או הרישיון מכל סיבה שהיא.

אסי מסינג: כאן מוצע מנגנון איך לייחס לשלוש השנים האחרונות כשבין היתר יש פה התייחסות למערכת יחסים בהחזקות בין המבקש לבין המשדר המפר קודם לכן.

אסי מסינג: היועצת המשפטית של הוועדה הפנתה אלינו קודם שאלה לגבי מועד ההפרה שרלוונטי גם לעניין זה; מועד ההפרה שאליו מתייחסים הוא כדלקמן: "בין המבקש לבין המשדר המפר היו יחסים כמפורט להלן במועד ההפרה או לאחריה, וטרם חלפו 3 שנים ממועד סיום היחסים,כאמור".

אסי מסינג: מועד ההפרה הוא המועד שבו המשדר המפר הפר את ההוראות, לפי חוק זה – כללי המועצה או תנאי הזיכיון או הרישיון, לפי העניין; ואם ביצע כמה הפרות המועד המוקדם- -

נגה רובינשטיין: זה צריך להיות "מאוחר".

אסי מסינג: מאוחר?

אתי בנדלר: בוודאי שזה צריך להיות המועד המאוחר.

אופיר אקוניס: אז גם בזה אין לכם הסכמות.

אופיר אקוניס: טוב, אני מתחיל להבין מה הולך פה.

קריאה: זה לא עניין של הסכמות.

אופיר אקוניס: הוא כן אומר שככה – המועד המאוחר או המוקדם, ומר אבני צועק לו שהוא לא מסכים עם זה.

אופיר אקוניס: ככה אי אפשר להמשיך, באמת, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: אני לא מעלה להצבעה כאן שום דבר כאשר כל הזמן יש פה ויכוח בתוך הוועדה מה המועד, מה מוגדר סרטי קולנוע, מה מוגדר סוגה עלית או סוגה תחתית.

משה כחלון: תצביע אתה, אתה כנסת.

אופיר אקוניס: לא.

משה כחלון: אין כנסת?

אופיר אקוניס: אתה רוצה שאני אקבל את ההכרעות ככה, בצורה הזאת?

משה כחלון: כן.

אופיר אקוניס: לא נראה לי ברפורמה כזאת.

אופיר אקוניס: כמה זמן הם עבדו על זה?

אופיר אקוניס: הרי הדבר הזה הוצע על-ידי מר בלינקוב.

אופיר אקוניס: מתי הדבר הזה נכתב?

אופיר אקוניס: למה זה לא מגיע להסכמות?

אופיר אקוניס: מתי הדבר הזה נכתב?

אופיר אקוניס: נו, באמת, עכשיו אתם פותחים לי פה דברים.

משה כחלון: אבל איפה כתוב שצריכים להגיע להסכמות?

אופיר אקוניס: לא צריך.

משה כחלון: אם יש- - - רוב חברי הכנסת, תכריע.

אופיר אקוניס: נכון, אני מסכים איתך שלא חייבים.

אתי בנדלר: אחד מתפקידיה של הוועדה היא לברר כל מילה שכתובה כאן- -

משה כחלון: אבל יש מחלוקות בין נציגי גופים שונים, ולכן חברי הכנסת צריכים להשתכנע ולהצביע.

משה כחלון: אתי, את מכירה דרך אחרת לחוקק חוקים?

אתי בנדלר: לא, זאת בדיוק הדרך.

משה כחלון: אם אתם מכירים, תודיעו, נלך לפי הדרך השנייה.

אתי בנדלר: זה בדיוק מה שאמרתי; זו תפקידה של הוועדה לברר את חילוקי הדעות.

משה כחלון: אבל היושב ראש לא יעלה להצבעה עד שלא יהיו הסכמות.

משה כחלון: ואם לא יהיו הסכמות?

אופיר אקוניס: לא דיברתי על זה- -

אתי בנדלר: שתהיה עמדת ממשלה בעניין הזה.

משה כחלון: את רואה את זה?

משה כחלון: זאת עמדת ממשלה, הצעת החוק.

אתי בנדלר: אבל יכול להיות שנפלה טעות.

אופיר אקוניס: נכון.

משה כחלון: בסדר.

אופיר אקוניס: זה דבר קצת יותר מהותי אם זה המועד המוקדם או המאוחר.

אופיר אקוניס: זאת טעות סופר?

לאה ורון: - - - בהבנה של העברית.

לאה ורון: את הכוונה הם יודעים.

אופיר אקוניס: העניין של ההפרה ומי מקבל אחר כך את הרישיון הוא מהותי.

משה כחלון: הכול מהותי.

משה כחלון: לכן גם אם יש בעיה של נוסח אפשר להצביע, והיועצים המשפטיים יושבים על הנוסח כדי לבדוק האם הכוונה ברורה.

אסי מסינג: אין כאן טעות.

אסי מסינג: גם ככה יש מגבלות נוספות בנוסח המחמיר פחות בהקשר הזה.

אסי מסינג: יחד עם זאת אנחנו מוכנים ללבן את הנושא יחד עם היועצת המשפטית של הוועדה ולהשיב בדיון הבא באופן מסודר בנושא הזה.

אופיר אקוניס: אז יש לכם כבר שתי תשובות לדיון הבא, לעניין סרטי הקולנוע הישראליים ולעניין הזה.

אסף אמיר: לא קולנוע, אלא סרטים ישראליים כי הם גם משודרים בטלוויזיה.

אסף אמיר: כל הסרטים האלה בסופו של יום מגיעים לטלוויזיה, ורוב הצופים רואים אותם דרך המסך הקטן.

אסף אמיר: בואו לא נשכח את זה אף פעם.

אסי מסינג: פסקה (3) מפנה לסעיף 42(א)(3) שעניינו מגבלות שחלות היום לגבי בעל זיכיון שאינו יכול להיות מפלגה, נציג או שלוח שלה.

אסי מסינג: סעיף קטן (4) מפנה לעניין שאין במתן הרישיון להיות נוגד את טובת הציבור או סיכון לביטחון המדינה- -

חני לוז: מה זה "טובת הציבור"?

אופיר אקוניס: רק שנייה.

אסי מסינג: גם כיום ההוראה הזאת קיימת בחוק לגבי בעלי זיכיון, והיא העתקה שלה- -

חני לוז: אבל החוק- - -

דנה נויפלד: לא את זה.

אסי מסינג: בפסקה (5) נפלה טעות סופר, כפי שאמרתי, והנוסח צריך להיות: "במבקש מתקיים תנאי שאסור שיתקיים בו ושנקבע לפי סעיף קטן (ג), ככל שנקבע תנאי כאמור".

אסי מסינג: אפשר להתייחס גם לשאלה האם הייתה פה הפרעה של מגבלה שנקבעה לפי סעיף קטן (ג) שמתייחס הן לעניין תנאים והן לעניין הגבלות או תנאים, ולהוסיף את זה לפסקה הזאת.

אסי מסינג: כלומר אם הוא הפר הגבלה אז גם אז לא ניתן לתת רישיון.

דנה נויפלד: צריך להוסיף גם תנאי מגביל בסעיף קטן (5), וב-(ג) – תנאים ומגבלות.

אסי מסינג: ב-(ג) כפי שהתייחסתי לזה קודם, זה הסמכות של המועצה לקבוע כללים או תנאים נוספים, ו-(ד) מתייחס לכך שבעל רישיון, כמובן, ימלא אחר כל תנאי הרישיון לשידורי טלוויזיה, כפי שנקבעו ברישיונו.

אסי מסינג: עד כאן סעיף 33.

אילאיל לבנת: יש לנו הערות, בבקשה.

אילאיל לבנת: אני מרשת.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אילאיל לבנת: אנחנו מבקשים להתייחס לעניין המהותי שבו אין למועצה בכלל שיקול דעת האם להעניק לבעל זיכיון, רישיון במועד הקובע.

אילאיל לבנת: אנחנו נבקש להיכנס בניסוחים של סעיף 71ג רבתי ששם זה יהיה מתאים יותר, אבל אני מעלה את זה כאן בהקשר לסעיף 33א(ב) שבו לא מותירים בידי המועצה כלל וכלל שיקול דעת, האם להעניק לבעל זיכיון, רישיון במועד הקבוע.

אילאיל לבנת: אנחנו חושבים שלא יכול להיות קלה כחמורה – לא חשוב מה תהיה מחויבותו של בעל הזיכיון במועד הקובע, באופן גורף המועצה לא תיתן רישיון באותו מועד.

נחמן שי: זה מה שניסיתי להגיד.

נחמן שי: אמרו לי שעוד לא הגיעו, עכשיו אני מבין שעברנו את זה, לא?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: היא אמרה גם שיגיעו, וביקשה את הסכמתי.

אופיר אקוניס: אבל אכן לא הגענו.

אופיר אקוניס: בבקשה, רצית להעיר משהו על הדבר הקודם.

חני לוז: אני מהפורום המשפטי למען ארץ ישראל.

חני לוז: היינו שותפים לכתיבת נייר עמדה לוועדה שקבעה את הנושא של זיכיונות ורישיונות, ואנחנו עומדים על כך שלא יועתק המצב של זיכיונות לרישיונות, אלא רישיונות יהיו תנאי סף.

חני לוז: כל הדיון שהיה כאן נותן את כל המגבלות שהיו על הזכיין, ומעתיק אותם למצב של רישיונות.

חני לוז: אנחנו רואים בזה פגיעה בצורכי הציבור; הציבור רוצה טלוויזיה פתוחה, רוצה פלורליזם, הוא רוצה לראות דברים אחרים ממה שיש היום על המסך, לא אותו דבר כמו בערוצים נוספים.

חני לוז: לכן אנחנו מתנגדים לקביעה של "סוגה עלית" וגם לסעיף הקטן שהערתי עליו לגבי טובת הציבור.

חני לוז: מי קובע מהי טובת הציבור?

חני לוז: זה עניין מאוד ערכי ולא נשמע כמי שבא מאם הדמוקרטיות, מארצות-הברית; זה לא נשמע לי כל כך דמוקרטי להגיד, "טובת הציבור".

חני לוז: הסוויץ' צריך להיות שאנחנו חושבים על נושא של עיתונות ולא ייתכן שיקבעו מה התוכן של עיתונים.

חני לוז: גם בכך לא צריך להיות דיון בכנסת וגם הכללים של הרשות צריכים להיות ברורים – מהי טובת הציבור ומה צריך להיות משודר בערוצים- - -

נחמן שי: מה את מציעה?

נחמן שי: את מציעה שלא יהיו מגבלות ולא תנאים למתן רישיון?

נחמן שי: שזה יהיה "לסה פר" פה?

חני לוז: תנאי סף למתן רישיון, כולל הורדת הסף הכלכלי כי כל הנושא של ערבויות מכביד על כניסה של שחקנים חדשים לשוק הזה.

חני לוז: אנחנו רוצים שהציבור יוכל לבחור כמו שהוא בוחר איזה עיתון לקנות ואיזה עיתון לא לקנות, ובאלו אתרים לגלוש ובאלו לא לגלוש מעבר לתנאי סף שאני מאמינה שצריכים להיות, אבל הם צריכים להיות מאוד מינימליים.

חני לוז: סכנה לציבור – כן, סכנה ביטחונית – כן; אנחנו לא רוצים לראות ערוץ שדוחף לעישון סמים או לנהיגה פרועה בכבישים.

חני לוז: אבל מעבר לזה יש פה עניין ערכי, והציבור צריך להיות מי שמיוצג פה ולא רק בעלי האינטרנסים הכלכליים.

דנה נויפלד: זה סעיף שקיים כבר היום וגם בחקיקת התקשורת.

דנה נויפלד: זה לא יוצא דופן, ואין פה שום ייחוד.

דנה נויפלד: זה מונח שסתום- - חני לוז: המעטפה צריכה להיות כאן שינוי של המצב היום.

דנה נויפלד: זה מונח שסתום מאוד צר, והכוונה הייתה להותיר אותם לאותם מקרים שטובת הציבור מחייבת אותו, ואנחנו לא יכולים לחזות כרגע מראש באלו מצבים מדובר.

דנה נויפלד: הכוונה היא לשיקול דעת מאוד מצומצמת, וטובת הציבור זה מונח שפורש באופן מאוד מצמצם.

דנה נויפלד: שימי לב שהמונח גם מופיע יחד עם "סיכון לביטחון המדינה".

דנה נויפלד: זאת אומרת, מדובר באותם מצבים יוצאי דופן שאת מכוונת אליהם.

חני לוז: אפשר לנסח את זה כעניין שהוא סיכון, אבל לא עניין של טובה, כי אז נוכל לדון עד סוף השנה מה זה טוב ומה זה לא טוב.

נחמן שי: אבל מה תעשי?

נחמן שי: העמדה שלך מאוד מסקרנת אותי.

נחמן שי: את מציעה להנמיך את רמת הדרישות מ"בעל רישיון" או "זכיין" כדי שיוכלו להיות הרבה בעלי רישיונות, נכון?

חני לוז: יש היום שוק חופשי באינטרנט, יש היום שוק חופשי בטלוויזיה.

חני לוז: אנחנו רוצים להעתיק את המצב, עד כמה שאפשר, לשוק של טלוויזיה.

נחמן שי: אז כל האגף שרוצה לראות יצירה ישראלית לא יראה אותה?

חני לוז: אנחנו נרצה לראות יצירה ישראלית של היוצרים האלה וגם של זמרים וכולם, אבל גם של אחרים שלא מיוצגים כאן.

נחמן שי: אבל אם השיקול היחיד יהיה שיקול כלכלי אני מבטיח לך שרוב הדברים שאת רואה לא ייראו.

נחמן שי: ישנם תחליפים מאוד זולים שיחליפו אותם.

חני לוז: יש תחליפים זולים שהם טובים.

נחמן שי: לא ישראלי- -

חני לוז: גם ישראלי.

נחמן שי: - - לא תרבות ישראלית- -

חני לוז: גם ישראלי.

חני לוז: יש יצירות באינטרנט שהם בהפקה זולה.

נחמן שי: יספרו לך אנשים שמפיקים תוכניות בעברית בארץ מהן העלויות של הפקה מקומית- -

חני לוז: כשנותנים רישיון נהיגה אתה לא צריך להגיד לבן אדם שהוא ינהג במזדה 3 חדשה.

חני לוז: תן לבן אדם לנהוג אם הוא רוצה בג'סטי ישנה שנת 90.

חני לוז: תן לו להחליט.

חני לוז: אם זה יותר טוב לו, אז הוא רוצה להשקיע בזה.

חני לוז: ירצו לראות את זה – יראו; לא ירצו לראות – לא יראו.

אופיר אקוניס: מנשה, בבקשה.

אופיר אקוניס: אנחנו ניגש אחר כך להצבעות על סעיפים 11-1.

מנשה סמירה: אני מבקש לענות מהטעם הפשוט שיושב ראש הוועדה הקדיש שני דיונים לסוגיה העקרונית שאת מעלה.

מנשה סמירה: בשני הדיונים הראשונים שטחנו כל אחד את עמדתו, וחסרה לך ההבנה שאמרנו שאנחנו מדברים על ערוצי ברודקסט בעלי אחריות ציבורית רחבה.

מנשה סמירה: אנחנו לא מדברים על ערוצי נישה, על ערוצי אינטרנט פרטיים שהם בחזקת המרחב הפרטי שכל אדם נכנס אליו ורואה את מה שמתחשק לו.

מנשה סמירה: אנחנו מדברים כאן על ערוצים שמשדרים בו-זמנית ל-40%-30% מהאוכלוסייה, ובשעות הפריים גם למעלה מ-50%.

מנשה סמירה: עם אחריות כזאת יש מקום לוודא שתמהיל השידורים של הערוצים הללו, אף שיהיו בעלי רישיון, עדיין יהיו עם אחריות ציבורית, עם מגוון, עם תמהיל, עם יצירה ישראלית – כמו שחבר הכנסת שי אמר לך כאן – עם חדשות אחראיות שמוסדרות עם אחריות ואתיקה, ועוד כמה עוגנים משמעותיים שמייחדים את הערוצים הללו מערוצי נישה קטנים.

מנשה סמירה: יש לנו כ-150-100 ערוצי נישה קטנים חופשיים שמי שרוצה יכול להיכנס ולראות.

מנשה סמירה: אנחנו דנים כאן בערוצים בעלי אחריות ציבורית אף שהם ממומנים באופן מסחרי.

מנשה סמירה: זאת הייחודיות, צריך להבין כדי שלא נשפוך את המים עם התינוק בגלל כל מיני כיוונים שנשמעים מאוד מודרניים ועכשויים.

מנשה סמירה: אנחנו צריכים לבחור מה שמתאים לחברה הישראלית, לתקשורת הישראלית ולטלוויזיה הישראלית עם כל המשמעות שלה.

קריאה: ולסביבה עסקית.

מנשה סמירה: כמובן.

מנשה סמירה: לכן אנחנו מציעים לעבור לרישיונות כדי לבסס יכולת עסקית כזאת או אחרת, ואנחנו בודקים את ההבחנות הכלכליות.

מנשה סמירה: המחויבויות הכלכליות מאוד סבירות בהצעת החוק המונחת כאן, ולדעתנו, התמהיל הזה וכל הראייה הרחבה הזאת נותנת מענה.

אמיר רוזנברג: בעמוד 455 סעיף (ב)(1) – הסעיף החשוב ביותר בסעיף הזה, לטעמנו, ולפי מה שקרה בזמן האחרון, גם על דעת כולם – אותו סעיף שקובע קטגורית ואפילו לא משאיר שיקול דעת למועצת הרשות השנייה שבתקופת המעבר בין זיכיון לרישיון התנאי לקבלת רישיון יהיה מילוי כל חובות העבר.

דנה נויפלד: זה לא סעיף המעבר.

דנה נויפלד: סעיפי המעבר יגיעו אחר-כך.

אסי מסינג: זה סעיף שמונע עקיפה של סעיף המעבר.

דנה נויפלד: בדיוק.

דנה נויפלד: זה נועד למנוע עקיפה של סעיפי המעבר.

אמיר רוזנברג: ראיתי.

אמיר רוזנברג: יש הוראות מיוחדות לערוץ 2.

דנה נויפלד: הסעיף הזה נועד בשביל למנוע את העקיפה של סעיפי המעבר.

אמיר רוזנברג: בסדר.

אמיר רוזנברג: הוא לא סעיף דקלרטיבי, הוא סעיף שמתייחס גם לבעל זיכיון בתקופת המעבר.

דנה נויפלד: אחרי תקופת המעבר.

אמיר רוזנברג: האמת היא שיש מידה מסוימת של תסכול כאן מצד היוצרים כי הסעיף הזה הוא מצוין, ובדרך כלל לא מבקשים רשות דיבור כדי להגיד שסעיף הוא מצוין.

אתי בנדלר: אף אחד כאן לא מנחש מה אתה הולך לומר.

אמיר רוזנברג: אם לא מצביעים אני אגיד בישיבה הבאה.

אמיר רוזנברג: אין בעיה.

אופיר אקוניס: על סעיפים 1 עד 11 מצביעים.

אופיר אקוניס: היום אנחנו כבר ב-12, אבל אנחנו עם שני סעיפים שאני רוצה שתהיה הבנה, גם לגבי הסרטים וגם לגבי הערבות; שיגבשו הבנות.

אמיר רוזנברג: מכיוון שזה עד 11, וזה סעיף 12, נדבר בפעם הבאה.

יענקל'ה מנדל: אני יושב ראש אמ"י, איגוד אמני ישראל.

יענקל'ה מנדל: יש לי שאלה שאולי כולם הבינו ורק אני לא: לא הבנתי, ידידי השר, האם אתה מקים ועדה שתאמר מהי סוגה עלית, ואם כן מקימים את אותה ועדה, אני מבקש שהנציגים של אקו"ם ושל אמ"י יהיו בוועדה.

משה כחלון: אני אמרתי, ואני חוזר על כך: תקום ועדה שתבחן, תחדד ותבדוק את נושא סוגה עלית.

משה כחלון: ייצא קול קורא שיזמן כל אדם שחושב שיש לו מה להגיד.

משה כחלון: הוא לא יהיה חלק מהוועדה, אבל ישמיע את דבריו לפני הוועדה הזאת.

נחמן שי: ועדה מתוך מועצת הרשות?

משה כחלון: ועדה שתעבוד עם מועצת הרשות.

נחמן שי: ועדה חיצונית.

יענקל'ה מנדל: שאלה אחרונה: האם יש לוח זמנים?

משה כחלון: אחרי שתורכב המועצה החדשה.

משה כחלון: עכשיו תשאל אותי מתי תורכב המועצה החדשה.

יענקל'ה מנדל: לא, אמרתי שזאת שאלה אחרונה.

מנשה סמירה: השר, חיצונית?

משה כחלון: היא לא לא חיצונית.

משה כחלון: יעמוד אדם- -

מנשה סמירה: נשאיר את זה לדיון אחר.

משה כחלון: אבל לא סיכמנו שכל השכל של עם ישראל נמצא ברשות השנייה.

מנשה סמירה: אבל אתה ממנה מועצה חדשה, עם אנשים עם שכל חדש.

משה כחלון: לא חייבים עכשיו לגמור את המתווה שלה.

משה כחלון: יש פה הרבה אנשים שיש להם הסתייגויות והשגות – נשמע אותם.

אופיר אקוניס: מנשה, סוגה עלית זה לא דבר שנקבע בידי אותו מילייה שחושב מהו סוגה עלית.

אופיר אקוניס: יש אנשים אחרים שחושבים מהי סוגה עלית.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד, אנחנו לא באותן חונטות, צריך גם לפרוץ את זה, לשבור את הדברים האלה.

אופיר אקוניס: אחרי זה אנחנו מוצאים בסוגה עלית סרטים שאנחנו לא מבינים מה הם רוצים מאתנו.

נחמן שי: או שאנחנו מבינים- - -לכן אני לא רוצה שהכנסת תחליט.

אופיר אקוניס: אני סומך על שר התקשורת בעניין הזה, והודעתו בעניין הזה היא חשובה.

משה כחלון: דרמטית.

אופיר אקוניס: דרמטית מאוד.

אופיר אקוניס: תדהמה במערכת הפוליטית.

נחמן שי: לא הבנתי עוד אם אנחנו משאירים את (ב)(1) כמו שהוא – עניין ההפרות, שמי שלא עמד בתנאים וכדומה- -

אופיר אקוניס: אנחנו לא מצביעים על זה.

אופיר אקוניס: אתה לא רוצה להצביע אתנו?

אופיר אקוניס: אתה לא חייב כי אנחנו כבר רוב.

נחמן שי: בסדר.

אופיר אקוניס: אני מעמיד להצבעה את סעיפים 1 עד 11, כולל התאריך.

אופיר אקוניס: אני שמעתי את עמדתה של חברת קשת שהייתה במיעוט בחדר הזה הבוקר.

אופיר אקוניס: אנחנו משאירים את התאריך של המעבר לשיטת הרישיונות ל-1 בינואר 2012.

אופיר אקוניס: גם שמענו את העמדות המקצועיות של כל משרדי הממשלה וגם של זכייניות אחרות.

אופיר אקוניס: אני מעמיד להצבעה עכשיו רק את סעיפים 11-1.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיפים 11-1 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 11-1 התקבלו.

אופיר אקוניס: בעד – פה אחד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אופיר אקוניס: הסעיפים האלה אושרו, ובישיבה הבאה נמשיך להצבעות לסעיף 12 ואילך.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.