הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 20, 2009-11-03 10:30

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: הנושא היום הוא השמנת יתר בקרב ילדים.

דני דנון: נושא השמנת היתר באוכלוסייה בכלל הוא נושא חשוב מאוד, כל אדם שלישי במדינת ישראל מוגדר כסובל מהשמנת יתר ובעיות משקל.

דני דנון: אנחנו ניגע גם בהגדרות.

דני דנון: ילדי ישראל היום שנכללים בבעיות משקל יגדלו להיות מבוגרים עם בעיות משקל, ההשלכות התקציביות על החברה הישראלית יהיו כבדות מאוד.

דני דנון: אנחנו גם מכירים את זה כהורים לילדים, שעות המסך של הילדים גדלות, איכות המזון יורדת, מסע הפרסום המסיבי מראה את תוצאותיו.

דני דנון: אני יזמתי חקיקה בנושא, שקשורה לפיקוח על מזון בבתי ספר.

דני דנון: הצעת החוק הוגשה והיא תובא להצבעה במליאה בשבועות הקרובים.

דני דנון: הצעת החוק נוגעת בכל הנושא של פיקוח על כל מערך הקייטרינג וההסעדה בתוך בתי הספר, אוכל מעובד, לא מעובד, מי יפקח על כך, מי יהיה אחראי על כך, דבר שלא מנוהל מספיק טוב היום.

דני דנון: גם הנושא של שתייה ממותקת בבתי ספר, למרות מה שמדברים, יש היום מכונות שתייה בהרבה מאוד בתי ספר, עם שתייה ממותקת, שמזיקה לבריאות.

דני דנון: אני חושב שברור לנו שהנושא הוא מכלול והאחריות היא של ההורים, של מערכת החינוך, של משרד הבריאות, האחריות של החברה כולה, אבל גם אחריות שלנו, ככנסת, כמחוקקים, לראות איך אנחנו מקלים ולא מקשים, ומול האינטרס המסחרי של למכור יותר ולשווק יותר, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מגנים על ילדי ישראל, גם אם זה באמצעות התערבות בנושא הפרסום.

דני דנון: לפני שבוע היה דיון פה, בחדר הזה, בנושא אלכוהול.

דני דנון: אז אפשר להגיד ולדון אם אלכוהול נמצא באותה קטגוריה כמו של מזון לא בריא, אבל בהחלט מבחינת הכלים שאני וחברי הוועדה רואים שאנחנו צריכים להשתמש בהם -ואתם תראו בשבועות הקרובים חקיקה גם של הכנסת וגם של הממשלה בנושא האלכוהול, חקיקה נמרצת שבעבר חששו לדבר עליה, כולל הגבלה על שעות, כולל הגבלה על פרסומות, על ציון שהמוצר מזיק לבריאות, דברים כאלה ואחרים שבאלכוהול לא חלמנו שהם ייקרו- אני חושב שגם בנושא מזון לא בריא, אנחנו צריכים ללכת שלב אחד נוסף.

דני דנון: נמצאים איתנו פה נציגים של גופים שונים, של קופות חולים, נציגי רופאים, דיאטניות, ואנחנו נשמע את כולם.

דני דנון: לפני שנפתח את הדיון, אני רוצה לבקש ממרכז המידע של הכנסת, מאתי וייסלבאי ושרון סופר, לקבל סקירה.

דני דנון: ביקשתי בדוח שהכנתם להתמקד בנושא של הפרסום, כי את זה אני רואה כצעד חקיקתי הבא שאנחנו צריכים לקבל, מגבלות על הפרסום.

דני דנון: לא הזמנו היום את כל נציגי התקשורת, יכול להיות שנעשה דיון נוסף אחרי שנגבש חוק ואז נזמין את כל נציגי התקשורת, אבל חשוב לי שלפני שנפתח את הבמה לחברים פה, לשמוע את מה שמצאתם.

דני דנון: בבקשה.

אתי וייסבלאי: המדינות שנבדקו פרסמו באחרונה תכניות לאומיות למאבק בהשמנת יתר, בדרך כלל כחלק מאיזה שהיא תכנית כוללת לשיפור התזונה, לבריאות הציבור, דברים מהסוג הזה.

אתי וייסבלאי: התכניות האלה קובעות יעדים, למשל הפסקת העלייה בשיעור הילדים שסובלים מהשמנת יתר, או עידוד פעילות גופנית.

אתי וייסבלאי: הן מסדירות את שיתוף הפעולה בין המשרדים והגורמים השונים ואומרות מה כל אחד צריך לעשות.

אתי וייסבלאי: בישראל אין תכנית לאומית מהסוג הזה, למרות שהיא בשלבי הכנה כבר די הרבה זמן.

אתי וייסבלאי: ממחקרים בין לאומיים שנערכו יש עשרות מדינות בעולם שמטילות מגבלות על פרסום מזון לילדים באמצעות חקיקה או באמצעות הסדרה עצמית.

אתי וייסבלאי: אנחנו התמקדנו בשבע מדינות ואני מביאה רק כמה דוגמאות מתוכן.

אתי וייסבלאי: בשבדיה למשל, וגם בכמה מדינות נוספות, אסור פרסום בטלוויזיה לילדים מתחת לגיל 12, בלי קשר אם זה פרסום למזון או לא, פשוט אסור.

אתי וייסבלאי: בבריטניה לאחרונה נקבע שפרסום בטלוויזיה של מוצרי מזון ומשקה, בעלי שיעור גבוה של שומן, מלח וסוכר, הוא אסור בתכניות ובערוצים שמיועדים לילדים מתחת לגיל 16.

אתי וייסבלאי: בצרפת, פרסומות למוצרי מזון מעובדים חייבות לכלול איזה שהוא מסר בריאותי או שהמפרסמים חייבים להעביר שיעור קבוע מהתקציב של הפרסום למימון פעולות הסברה בנושא הזה.

אתי וייסבלאי: מהבדיקה שערכנו בישראל אין כיום בחוקים ובכללים שנוגעים לפרסום איזה שהיא התייחסות לנושא של פרסום מזון לילדים.

אתי וייסבלאי: בישראל נושא התזונה בבתי ספר מוסדר באמצעות חוק ארוחה יומית שמבטיח ארוחה מאוזנת לכל תלמיד ביום חינוך ארוך, ובהוראות חוזר מנהל כללי משרד החינוך משנת 2006 שאוסרות על מכירת מזון בעל ערך תזונתי נמוך בשטח בית הספר.

אתי וייסבלאי: אבל מה שראינו זה שהחוק חל באמת על חלק מאוד קטן מהתלמידים וגם עליהם הוא לא מיושם בצורה מלאה והוראות חוזר מנהל כללי לא מיושמות כי אין עליהן שום פיקוח.

דני דנון: מרינה מאיר מהאגודה לבריאות הציבור, בבקשה.

מרינה מאיר: האגודה לבריאות הציבור זו עמותה שקיבלה את המנדט ממשרד הבריאות לתת את שירותי הבריאות בבתי הספר.

מרינה מאיר: החל מאפריל 2007 האגודה היא זו שנותנת את השירות כאשר את ההנחיות והנוהל של מתן השירות משרד הבריאות הוא זה שמנחה.

מרינה מאיר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה גם עם משרד החינוך וגם עם משרד הבריאות, אחרת לא ניתן להיכנס לבית הספר או להעניק את השירות.

מרינה מאיר: האחיות של האגודה לבריאות הציבור הן אחיות שהועסקו על ידי משרד הבריאות קודם לכן.

מרינה מאיר: לאחר מכן נעשה הניתוח של הנתון והתלמידים מקבלים את התוצאה של הבדיקה.

מרינה מאיר: אם הבדיקה תקינה, או אם הבדיקה לקויה, הם מופנים אל הרופא המטפל.

מרינה מאיר: אנחנו גם עושים מעקבים אחרי תלמידים שהופנו לרופא מטפל, על מנת לראות האם הם הגיעו אליו והאם הם טופלו ובזה בעצם הפעולה ההתערבותית שלנו מסתיימת, כשהאחיות עוברות הכשרות המשך בנושא של תזונה בריאה ופעילות גופנית על מנת שתוכלנה לתת העשרה בנושא הזה גם בשכבות גיל אחרות וגם בשכבות גיל שבהן ניתנה הבדיקה הזאת של הערכת גדילה.

דני דנון: אינדיבידואלי זה בעייתי.

דני דנון: יש פה שתי מלים, אינדיבידואלי והסדרה עצמית, שלמדנו שבפועל זה לא עובד.

מרינה מאיר: אני יכולה לציין באמת בסיפוק רב את העובדה שמעל 95% מהתלמידים בשכבות הגיל האלה עברו את הערכת הגדילה, זאת אומרת הם נבדקו---

דני דנון: יש לך נתונים לתת לנו?

דני דנון: רק שנייה.

דני דנון: אם זה 95%, אנחנו מברכים על זה, זה יפה מאוד.

מרינה מאיר: על סמך מה הטענה נאמרה?

מרינה מאיר: יש לנו נתונים על כל הנבדקים, יש לנו נתונים על כל המופנים, ואם מספר הפונים אולי לא עלה, אבל מספר המופנים הוא על פי הנוהל בדיוק, ולהיפך.

מרינה מאיר: מה שמצאנו בעצם זה שיש קודם כל תופעה שקשה לנו להשוות אותה, כי נתונים בהיקף כזה לא נאספו באופן רציף---

דני דנון: למה לא פעם בשנה?

מרינה מאיר: יש לנו נתונים לפי ערים.

מרינה מאיר: אנחנו יודעים בכל בית ספר ובכל עיר מה נמצא ואנחנו יכולים להצביע על תופעה של השמנה באופן כללי וגם באופן מקומי, בכל מועצה.

מרינה מאיר: אני לא הבאתי את הנתונים הנה אבל אני אשמח להביא אותם לפעם הבאה.

מרינה מאיר: עוד נושא שאני רוצה להדגיש אותו.

מרינה מאיר: אתה הזכרת אותו, את הצעת החוק, שהאגודה מאוד תומכת בה ומנסה לקדם וזה נושא של הסעדה בבתי הספר, של חבר הכנסת אורלב.

מרינה מאיר: הנושא הוא שיש הסעדה בבית הספר וילדים עדיין נמצאו בתת תזונה.

מרינה מאיר: זאת אומרת, זאת תופעה שבהתערבות הכנסת אפשר לשים לה קץ.

מרינה מאיר: בעצם המדינה משקיעה, אבל האוכל שניתן הוא לחלוטין לא ברמה הטכנולוגית, לא מבחינת הרכבי המזון, הוא לא עונה על שום צורך, ילדים לא אוכלים אותו והוא---

רחל אדטו: אני רוצה לומר כמה דברים על זה.

רחל אדטו: דבר ראשון, כל הגופים שיושבים כאן

רחל אדטו: בחדר הם בעלי מודעות גדולה לעניין הזה, לכל אחד יש את האספקט שלו, והנקודה היא באמת לחבר את כולם ביחד והשאלה איך מחברים את כל הגופים.

רחל אדטו: אני יודעת שמשרד החינוך עושה ואני יודעת שלמשרד הבריאות יש תכנית, והתכנית של משרד הבריאות היא תכנית שיצאה כבר לדרך בנושא השמנת יתר, בעיקר במבוגרים, וגב' עירית לבנה מתעסקת הרבה זמן בילדים במשרד החינוך והאגודה לקידום הבריאות והקופות.

רחל אדטו: כלומר באיזה שהוא מקום כולם צריכים לשבת תחת קורת גג אחת, שלא כל אחד יפזר כוחות ומשאבים, כי גם הרבה משאבים צריך לדבר הזה, ולכן אם מכאן תצא איזה שהיא יצירה שתחבר את כל הגופים האלה ביחד, תחת הראש הזה או תחת יושב ראש כזה או אחר.

רחל אדטו: .. ובלי ענייני כבוד, כי אנחנו באמת מדברים פה, אני לא יודעת אם בדיני נפשות או משהו, אבל זו בהחלט משימה אמיתית ולאומית, ולכן דבר ראשון שהייתי רוצה לראות זה גוף אחד שיחבר את כולם ביחד.

רחל אדטו: זה נראה לי מאוד חשוב.

רחל אדטו: אי אפשר לדבר על כל מה שאנחנו מדברים על השמנת יתר ושינוי הרגלי חיים כמובן בלי לדבר על נושא פעילות גופנית, וכולנו, כהורים לילדים, יודעים בדיוק מה המשמעות של שיעור פעילות גופנית בבית ספר.

רחל אדטו: פעילות גופנית בבית ספר זה שיעור שהבנות במקום אחד עושות משהו קל והבנים קצת רצים מסביב או משחקים כדורגל, וזה חסר משמעות במסגרת שזה נעשה, ולכן אני בהחלט הייתי מרחיבה ומגבירה וחלק מההמלצות זה להרחיב את כל נושא הפעילות הגופנית.

רחל אדטו: עוד דבר, זה נושא האכיפה.

רחל אדטו: הייתי פה בישיבה של ועדת החינוך כשדיברו על הנושא של ההסעדה בבתי ספר ומה שקורה בנושא הזה זה שבאמת יש הסעדה, יש תפריט והתפריט מפוקח על ידי משרד הבריאות, אבל למה זה לא עובד?

רחל אדטו: זה לא עובד כי אין אכיפה.

רחל אדטו: ולמה אין אכיפה?

רחל אדטו: כי משרד החינוך אומר שהמפקחים הם ממשרד הבריאות ומשרד הבריאות צריך 22 תקנים לתקציבים של המפקחים ובזה זה נופל, ולכן היום כל הנושא של האכיפה של התפריט, שאולי הוא מובנה נכון, לא מפוקח.

רחל אדטו: מכאן מה שנאמר שגם אם יש הסעדה בבתי ספר, ילדים בתת תזונה, כי במרבית המקומות לא מפקחים.

רחל אדטו: מכאן, מכל הדברים האלה, שהם ככה על קצה המזלג, בגלל שאני בהחלט ערה לנושא ואני חושבת שהוא חשוב ואני חושבת שזו משימה לאומית ואני חושבת שצריך להתגייס לזה, אבל כמו שאמרתי, אני חושבת שצריך לאחד פה כוחות ולא ללכת במספר מישורים לכל מיני דברים.

רחל אדטו: וכמו שאמר היושב ראש, שהוא התגייס לעניין, גם אני מגויסת לעניין ואני רואה בזה בהחלט דבר שחשוב מאוד לעשות אותו ביחד, וכמובן אין פה פוליטיקה, זה חוצה מפלגות, זו הבנה מקיר לקיר שאכן זה הדבר הנכון שצריך יהיה לעשות.

אהוד פלג: המאבק בהשמנה הוא נושא בין לאומי, הוא נושא שאומץ כבר שנה שנייה על ידי ארגון הצרכנים הבין לאומי להובלה בכל העולם, משום שכפי שנאמר, ההשמנה אחראית להרבה מאוד מהתחלואה בעולם המערבי היום.

אהוד פלג: מתחילים בגיל צעיר והילדים, שהם הציבור אולי חסר ההגנה ביותר והכי נח לפיתויים, הוא היעד למאמצים הראשונים של ההגנה.

אהוד פלג: כשאין אכיפה, לא יעזור מה קובעים.

אהוד פלג: מדוע אין אכיפה?

אהוד פלג: התחילה לגעת בזה חברת הכנסת אדטו, כי שנינו היינו באותו הדיון ואנחנו בהחלט הצבענו על הבעייתיות שם, משרד אחד זורק את זה על משרד אחר.

אהוד פלג: אבל אני חייב לציין שלאחר אותה ישיבה של ועדת חינוך -שאגב באה בעקבות ישיבה קודמת של ועדת חינוך ששם חברי הכנסת מלכיאור, שהיה אז יושב ראש הוועדה, ואורלב, שהיום הוא יושב ראש ועדת החינוך, הודיעו שאם לא תהיה הסדרה של העניין הזה, הם ייזמו חקיקה- היתה לי פגישה מוצלחת עם המנהל הכללי של משרד החינוך, כדי לנסות ולהתמודד עם הנפילה הזאת בין הכיסאות והגעתי איתו להסכמה שתצא הנחיה של משרד החינוך, שהמפקחת על הבריאות במשרד, גב' עירית לבנה, גם הודיעה עליה באיזה שהוא ריאיון בעיתון שהיה בתחילת שנת הלימודים, הוראה לרענון ההוראות למנהלי בתי הספר בכוונה שהם ייכנסו ויפקחו על התפריט של המזנונים בבתי הספר, ואם הם מוצאים שיש חריגה מהוראות חוזר המנהל הכללי, הם צריכים לדווח לבעלות.

אהוד פלג: הבעלות היא הרשות המקומית ולהם יש ההתקשרויות עם בעלי המזנונים והם יכולים גם להביא את ההתקשרויות האלה לידי גמר או לסנקציות במידה ועוברים על הוראות חוזר מנהל כללי שהן הוראות מחייבות לכל דבר.

דני דנון: זה בוצע?

אהוד פלג: אבל הצעת החוק שלך, כבוד היושב ראש, ושל חברי כנסת נוספים, בתמיכת האגודה לבריאות הציבור, אני חושב שנועדה להגן על חלק מההוראות האלה של חוזר המנהל הכללי בחקיקה, כדי לתת להן תוקף שיהיה בר אכיפה גם על ידי גורמים נוספים, ואולי תיתכן שם גם אכיפה אזרחית ואנחנו בהחלט תומכים בזה.

אהוד פלג: זאת נקודה אחת.

אהוד פלג: אנחנו גם ביצענו סקר באמצעות מכון גיאו-קרטוגרפיה.

אהוד פלג: זה סקר יחיד, לפחות בתקופה האחרונה בישראל, על השפעת הפרסומות בטלוויזיה לממתקים, דברי מתיקה ומוצרים עתירי שומן על צריכת המוצרים האלה על ידי התלמידים, והקשר הוא מובהק באחוזים גבוהים מאוד, יחס ישר בין היקף הצפייה בפרסומות האלה לבין מידת הצריכה והנדנוד להורים והקנייה העצמית של אותם הממתקים.

אהוד פלג: על כן הצעת החוק הזאת היא חשובה מאוד וצריך לקדם אותה.

אורלי לוי אבקסיס: גרוע מזה, אני חושבת שבחלק מהזמן הילדים נמצאים בבית, נמצאים תחת הפיקוח שלנו, ההורים, והרבה פעמים אנחנו ההורים מוטעים.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני מגיעה לסופר, אני חייבת להגיד לכם שיש פרסומות בצורה כזו או אחרת שגורמים לנו ומפתים אותנו, ההורים, לקנות, מתוך מחשבה שזה בריא.

אורלי לוי אבקסיס: יש את כל הבמבות למיניהן, המועשרות בוויטמינים, יש את הקורנפלקס והדגנים הממותקים, ואומרים לך 'זה חטיף בריאות', הילדה שלי קוראת לזה חטיף בריאות, למרות שיש שם המון שוקולד בפנים.

אורלי לוי אבקסיס: מה שהוטמע בנו זה שכל דבר שיש בו תוספת של ויטמינים זה בריא, לא משנה אם כל השאר הוא מזיק וביחד התוצר הסופי הוא ממש לא בריא.

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי צריך גם להסביר לנו, ההורים, בפרסום, או לחייב במה שמפרסמים ומה שמאכילים אותנו שיהיה שם איזונים מה באמת בריא ומה לא, ואולי יהיה איזה שהוא קוד אחד ויחיד שאנחנו נבין שגם אם דחפו שם ויטמינים.

אורלי לוי אבקסיס: ..

אורלי לוי אבקסיס: לדעתי לפעמים גם קצת מגזימים עם הוויטמינים, כי אנחנו מלעיטים את הילד הקטן ביותר מדי ויטמינים ויש לך תופעות אחר כך, אם זה כל הבשלות המינית וכאלה שמגיעים אלינו קצת קודם, אפילו מסתבר עכשיו שהטופו לא כל כך בריא לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו קצת מבולבלים בכל השוק הזה, בכל ההיצע הזה, ואולי זה הזמן שלכם, של המועצה לצרכנות, לעשות איזה שהוא יישור קו למה נכון ומה לא נכון ואיפה אנחנו, ההורים, יכולים לשים את הדגש ולהבין מתי הוויטמינים הם לא בריאים לעומת הדברים האחרים ששמים שם על הדרך.

דני דנון: חשוב לי לשמוע את הדוברים הבאים בנושא המחקר ההשוואתי.

דני דנון: יש בעולם מקומות שיש הגבלה על גודל הממתק.

דני דנון: בקבוקי שתייה, פעם זה היה 220 וזה גדל ל-330, גדל לחצי ליטר, והיום קונים 750 מיליליטר שתייה ממותקת.

דני דנון: יש מקומות בעולם שיש הגבלה על גודל הבקבוקים ויש מיסוי על מוצרים לא בריאים ויש אזהרה שמפורסמת על הממתק עצמו.

דני דנון: אני רוצה לשמוע מאנשי השטח המלצות שלכם לנושא.

דני דנון: יש פה נציגי קופות החולים, נתחיל עם מכבי, גב' לימור טל פיני, בבקשה.

לימור טל פיני: אני רוצה להתייחס גם לנושא נוסף, הנושא של הפרסומות, הנושא של סביבה בנויה, שהיום מדוברת מאוד.

לימור טל פיני: כשאנחנו מדברים על כל הנושא של השמנת ילדים, אנחנו מדברים על סביבה שהיא סביבה אובסוגנית, סביבה שמעודדת השמנה, והיום נכנס הנושא של סביבה בנויה, שזה אומר האם המזון הבריא הוא נגיש, הוא זול יותר, ואחר הצהריים, כשהאם צריכה להחליט מה לתת, האם היא בוחרת בחטיף, שהוא זול יותר, או פרי.

לימור טל פיני: ושוב, אנחנו רואים שההשמנה נמצאת בעיקר בשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר שאולי גם לא יכולות לאפשר לעצמן לקנות צריכה של פירות וירקות, ואז מה שקורה שאנחנו רואים שיש אוכלוסיות מסוימות שנותנות באופן קבוע חטיפים בשעות אחר הצהריים.

עירית לבנה: אני רוצה להמשיך מנקודה אחת שחברת הכנסת אדטו אמרה; יש פעילות ממלכתית ומשרד הבריאות תיכף יפרט.

עירית לבנה: זאת אומרת האיגוד של לשבת ביחד, יושבים ביחד, השאלה מה עושים עם היושבים ביחד ועם המסמכים שאנחנו מפיקים.

עירית לבנה: זה דבר ראשון.

עירית לבנה: דבר נוסף, הרבה מדינות בעולם הורידו את השעה והופכים את זה לדרך חיים.

עירית לבנה: שיעור הוא ילמד משמונה עד תשע, הוא ייבחן, הוא יקבל 100 במבחן העיוני כי הוא יודע שצריך לאכול שתי מנות פרי, אבל אם הבית לא ייתן לו את המנות פרי וההיצע בסביבה שלו לא יאפשר לו לבחור את הבחירה הנכונה, אז בתיאוריה הוא למד נפלא, אבל אם לא נעשה כולנו את השינוי בבית הספר ובסביבה, הוא לא יוכל ליישם את ההתנהגות שאנחנו רוצים.

עירית לבנה: אין שיעור מסומן במערכת.

דני דנון: השאלה אם יש תכנית מובנית שצריך לעבור ילד מכיתה א' עד י"ב.

דני דנון: זהירות בדרכים, אנחנו יודעים שיש שעה, אלכוהול, אמרו לנו שזה נכנס לכישורי חיים, השאלה אם הנושא הזה---

עירית לבנה: עכשיו, יש בעיה תקציבית וזה לא משנה כרגע אם זה משרד החינוך או משרד הבריאות.

עירית לבנה: אנחנו מתכתבים, אבל המדינה לא מקצה לפיקוח.

עירית לבנה: ואני מדברת פה בשמי ובשם משרד הבריאות, זה לא משנה, אם המדינה לא מקצה לנושא הזה את האמצעים הדרושים, איך אפשר?

עירית לבנה: אנחנו יושבים עם משרד הבריאות על הנושא הזה, הם מדברים על איזה 50 תקנים, אין היום.

עירית לבנה: רבותיי, או לתת אוכל לילדים, או לתת למפקח.

עירית לבנה: אז צריך להחליט את ההחלטות.

עירית לבנה: אם דיברתם על חקיקה, בצרפת המכונות הוצאו בחקיקה לפני שמונה שנים.

עירית לבנה: אין מכונות אוטומטיות בבתי ספר, בחקיקה.

עירית לבנה: עכשיו צריך לחשוב על מה כן יש, איך גורמים לבחירה הנכונה ויש מהלכים בארץ, איך גורמים לילד, או לתלמיד, והוא יכול להיות בגן, כמו שנאמר, עד סוף כיתה י"ב, איך הוא בוחר מהמבחר שהוא מומלץ יותר.

עירית לבנה: אנחנו לא מדברים על בריא או לא בריא, אנחנו מדברים על מומלץ, יש פה גם טעם אישי, גם יכולת כלכלית.

עירית לבנה: רבותיי, ילדים מוציאים הון עתק בקיוסקים, אחר הצהריים, איפה איגודי ההורים למיניהם, כשכל ילד מצייד את הילד והוא קונה צ'יפס בפיתה ב-15 שקל.

עירית לבנה: שוב, אני חוזרת לדבריה של חברת הכנסת אדטו, אנחנו צריכים לשבת ביחד ולמצוא את הפתרונות האמיתיים, לא בשוט.

עירית לבנה: אולי חקיקה תעזור, אבל מתוך שיתוף פעולה של כל הגורמים שעוסקים בזה, אי אפשר להצליף על מערכת החינוך כל הזמן.

דני דנון: אני רוצה לשמוע את נציג משרד הבריאות, בבקשה, מר רוזנברג.

אלי רוזנברג: אנחנו קובעים יעדים.

אלי רוזנברג: למשל ירידה ב-20% בצפייה בטלוויזיה, מתחת לשעתיים, לגבי הנוער.

אלי רוזנברג: הפחתה עד שנת 2020 בנושא של משקל היתר בקרב ילדים, הפחתה שמחולקת בין העדות השונות, בין ערבים ליהודים וגברים לנשים, או בנים לבנות.

אלי רוזנברג: בנושא של פעילות גופנית, אנחנו יודעים שיש בעיות כבדות באוכלוסייה הערבית למשל, גם בנושא ההשמנה וגם בנושא של היעדר פעילות גופנית, וחילקנו 40% עלייה בפעילות גופנית בקרב הגברים היהודים, או הבנים היהודים, ו-50% בקרב הבנות היהודיות ובקרב הערביות.

אלי רוזנברג: אנחנו קבענו יעדים קודם כל על סמך האפשר ועל סמך התכניות שקיימות.

אלי רוזנברג: אני מדבר על הילדים, הואיל ועליית משקל בקרב נשים בהריון מוכח בגיל 21 שיש עלייה במשקל פי שלוש אצל הילדים.

אלי רוזנברג: בכל חלקיק של קילוגרם, או 100 גרם באישה בהריון שעולה, 300 גרם אצל הבן שלה בגיל 21.

אלי רוזנברג: אנחנו לא צריכים להתחיל רק בגיל המעונות.

אלי רונזברג: דבר שני, בקרב הגיל הרך, נושא של הנקה.

אלי רונזברג: ילדים שמונקים במשך שישה חודשים ויותר, הוכח שזה מקטין את העלייה במשקל בגיל מבוגר יותר.

אלי רונזברג: אחר כך אנחנו מדברים על גיל בית הספר.

אלי רונזברג: בגיל בית הספר זה הסביבה, יש אפשרות לעשות פעילות גופנית, גם יכולת להטמיע את זה בצורה חכמה.

אלי רוזנברג: אם הזכרנו את הנושאים האלה, אנחנו עובדים בצמוד עם קופות החולים.

אלי רוזנברג: יש עכשיו תכנית, לנסות לתמרץ את עשיית קידום הבריאות אצלם במשך כמה שנים, שיעשו מדדים ושלא רק יסתפקו ברפואה הקוראטיבית שזה בעצם תופס את רוב הקשב של הרופאים, מטבע הדברים, אלא יוכלו גם להתעסק יותר בנושא של מדידה, ייעוץ וכח אדם, תשתיות.

אלי רוזנברג: אי אפשר להפיל על אותם הרופאים, רופאי משפחה ורופאים כלליים, את כל הביצוע.

אלי רוזנברג: הדיאטנים כמובן והפיזיות

אלי רוזנברג: רפיסטיות הם אלה שצריכים לקחת את הכדור ולהוביל אותו.

אלי רוזנברג: נושא של חקיקה, או הסכמה.

אלי רוזנברג: זה כבר הוזכר כאן על ידי אנשים שלכם, בשאיפה בהסכמה, אבל כמובן בחקיקה.

אלי רוזנברג: אם זה נושא של אחוז השומן שנמצא בתפריט, או המיסוי על שומן, בנושא של אפשרות להגביל את שעות הפרסום, בכל הדברים האלה אנחנו צריכים לעבוד, אם אין בררה, על ידי חקיקה, כי כך מדינות מצליחות לעשות את זה.

אלי רוזנברג: אין בררה.

אלי רוזנברג: נכון, זה המימוש של התכנית הזאת.

דני דנון: אתה יכול לתת לנו תאריך שנקבל אותה לידינו?

דני דנון: חבר הכנסת אורבך ולאחר מכן איגוד הרופאים, בבקשה.

עירית לבנה: הוא טעים.

אורי אורבך: אני חושב שצריכה להיות פעולה, ונדמה לי שדיברתי עם האגודה לבריאות הציבור על רעיון שהוא מעבר לעניין של ההשמנה, שיכול להועיל לתודעת בריאות באופן כללי.

אורי אורבך: הרי אנחנו יודעים שנושא אחיות בית הספר לא אגיד נמוג ונעלם, אבל הוא בנסיגה קשה, ויכול להיות שצריך למצוא פתרונות אחרים.

אורי אורבך: בכל בית ספר אני מניח שיש משוגע לבריאות---

צחי גרוסמן: אין ספק שמה שאמרה חברת הכנסת אדטו, לו אפשר היה להקים רשות לאומית למניעה וטיפול בהשמנת יתר, זה היה הצעד הנכון ביותר, אבל כולנו יודעים שזה תקציבים וזה תקנים ואם אין כסף, כמו שאמרה גב' עירית לבנה, לאוכל, אז ודאי שלא יהיה כסף לתקנים של אנשים שכל תפקידם יהיה לאכוף את הדברים שאנחנו מדברים כאן ולגרום לכך שהם יתרחשו.

צחי גרוסמן: תמונת המצב היא עגומה ותסלחו לי אם אני אומר שעד שהתכניות של משרד הבריאות תגענה ליישום בשטח, אני יותר סומך על המחוקקים---

צחי גרוסמן: ישנם מודלים, המודל הבריטי, שהוא מודל שהסתיים רק לפני שנה, הוא מאוד חכם, הוא מדבר על כך שפרסומות לא תהיינה בסביבת שעות של תכניות של ילדים, הוא מדבר על כך שסלבריטיז לא יהיו בפרסומות למזון.

צחי גרוסמן: אנשים ישבו וחשבו מה לעשות ויש מה לעשות.

איילת מצגר: ראשית אני רוצה להגיד שהנושא כאן הוא חשוב והטיפול בו הוא באמת מבורך.

איילת מצגר: יש פה אינטרס ציבורי מאוד חשוב לקדם אותו ולהסדיר אותו.

איילת מצגר: ברשותך, אני אתייחס לנושאים שאנחנו מומחים בהם וזה באמת הנושא של הפרסום בטלוויזיה וברדיו.

איילת מצגר: אני חושבת שכשניגשים להסדרה של הנושא הזה, קודם כל יש כמה סוגיות מרכזיות שצריך לתת עליהן את הדעת, וכאן אני מתחברת לדברים של קודמיי, שנדרשת פה עבודה רוחבית של כמה גורמים מקצועיים.

איילת מצגר: קודם כל צריך לגשת להגדרה של מה הם סוגי המזון שאנחנו רוצים להסדיר את הפרסום לגביהם, אם בכלל, מה הם בעצם המזונות המזיקים.

איילת מצגר: העניין הזה הוא, לטעמי, עניין של משרד הבריאות יותר מאשר גורם אחר, שצריך להוביל את המהלך בעניין הזה, של הגדרת הסוגים השונים של המזון, האם יש סוגים שצריך להסדיר אותם יותר, פחות.

איילת מצגר: יש פה שלל של דברים שבוודאי לא כולנו מומחים בהם.

איילת מצגר: כהורים אנחנו רואים פרסומת לקינדר, אני לא יודעת אם הקינדר מזיק, אבל בטח ההסדרה של קינדר צריכה להיות שונה מאשר ביג מק של מקדונלדס.

איילת מצגר: זאת אומרת יש פה מגוון רחב של מוצרים שצריך להתייחס אליהם ברמה המקצועית.

איילת מצגר: לזה רציתי להגיע.

איילת מצגר: בדרך כלל ברגולציה הזו העניין של השעות הוא משמעותי והוא כלי חשוב לתת את המידע לציבור.

איילת מצגר: מה שמשודר אחרי שעה מסוימת הוא דבר שאנחנו חושבים שמתאים לקהל יותר מבוגר, וכאן אני בעצם מגיעה לעניין של איזה סוג של הסדרה נדרשת.

איילת מצגר: דובר כאן על חקיקה, דובר כאן על הסדרה עצמית.

איילת מצגר: אנחנו סבורים שגם הסדרה עצמית, אבל במיוחד חקיקת משנה, היא זו שיכולה להיות הכי מועילה.

איילת מצגר: יש כללים שאנחנו משתמשים בהם כבר למעלה מ-15 שנים, להסדיר את הטלוויזיה המסחרית, כללי שיבוץ פרסומות בטלוויזיה וברדיו, כללי אתיקה, ויש בהם כמה הסדרות שנוגעות לנושא של קטינים, אמנם לא לנושא של מזון---

דני דנון: מי אמור להוביל את זה?

איילת מצגר: דבר אחרון שאני כן רוצה לציין בעניין הזה; אני מאוד מתחברת למה שאמרה חברתי מהימין לגבי קמפיין חיובי.

איילת מצגר: ככל שאתם רואים את ההשלכות של קמפיין בצד השלילי של פרסום, יש גם השלכות מאוד חיוביות לקמפיינים לציבור גם בנושא של בטיחות בדרכים---

איילת מצגר: יש זמנים, הזכיינים יכולים לשדר מה שאנחנו קוראים תשדירי שירות לציבור, ללא תמורה.

איילת מצגר: האגודה למלחמה בסרטן מפרסמת שם על ימי התרמה שלה, תשדירים למען הקהילה, אנחנו קוראים לזה, להתרמות לקהילה, בטיחות בדרכים.

אירית פורז: אני רוצה להתחבר למה שנאמר קודם, מתי להתחיל את החינוך, מתי להתחיל את ההתנעה של התזונה הנבונה.

אירית פורז: אז באמת יש לנו היום הרבה מאוד מחקרים על מה שנקרא פרוגרמינג, או הטבעה, על זה שלתזונה בזמן ההיריון יש השלכות ארוכות טווח על הילד שייוולד, גם אם האם היא בתת תזונה, כפי שהוזכר פה שיש בארץ, וגם אם היא בהשמנה, עיקר ההשפעה היא בטרימסטר הראשון וההטבעה הזאת הוא לייף טיים.

אירית פורז: אז כדאי לנו מאוד, כמדינה, לתת יותר דגש כבר בטיפות החלב, כבר לאם ההרה, ואם אפשר היה עוד קודם.

אירית פורז: אנחנו בביצה ותרנגולת, מה קודם למה.

אירית פורז: מתי להתחיל להשקיע.

אירית פורז: זה הדבר השני ואני אחזור לזה עוד דקה, איך אנחנו משקיעים יותר בטיפות החלב.

אירית פורז: לגבי מה אנחנו מצפים מכם, המחוקקים, לעשות.

אירית פורז: אתם יודעים מי המדינה היחידה בעולם שהצליחה להתמודד עם ההשמנה ומצליחה גם היום?

אירית פורז: יפן.

אירית פורז: הם עשו המון דברים ואני מניחה שלא תהיה לכם סבלנות לשמוע אותי יותר מדי, אבל אחד הדברים שהם עשו בצורה מאוד מרשימה---

אירית פורז: עוד כמה דברים רציתי, ברשותכם, להגיד.

אירית פורז: העניין של טיפות החלב ולהעמיק שם מאוד מאוד את הידע ואת החינוך התזונתיים.

אירית פורז: הקורלציה הכי טובה לבריאות היא ידע והשכלה, חינוך, כך שכדאי לנו מאוד להשקיע בלהביא את המסרים לאנשים.

אירית פורז: ברשותך, אני רוצה רק לצטט.

אירית פורז: השתתפתי פה ב-2004 בדיון במסגרת אותה ועדה שאתה עכשיו יושב בראשה, כשבראשה ישב חבר הכנסת מלכיאור, ויש פה שורה שלמה של סיכומים והמלצות, אני לא אלאה אתכם, אני רשמתי עשר עיקריות, ואני יכולה גם להשאיר את הסיכום כמובן, אבל את חלקן באמת הגיע הזמן שנקדם.

אירית פורז: למשל, כבר ב-2004 מדובר על זה שיש חשיבות רבה להמשיך ולקיים את מערך טיפות החלב ומערך האחיות.

אירית פורז: .. ולשלב גם דיאטנים בבתי הספר ובטיפות חלב.

אירית פורז: הנה אנחנו חמש שנים אחרי ואנחנו עוד פעם מפנים את הקריאה הנרגשת.

עוד, ב-2004: המלצה לקיים תכניות המתייחסות לאוכלוסיות בסיכון, במצוקה כלכלית ובמגזרים בסיכון.

עוד, ב-2004: לא עשינו כלום.

אבי גור: את זה תשאלי את משרד הבריאות, מה את רוצה ממנה?

מרינה מאיר: הדיון הוא לא על שירותי בריאות כללית.

צביקה גולדשטיין: כבוד היושב ראש, אני מנהל את איגוד המזון בהתאחדות התעשיינים.

צביקה גולדשטיין: גם אני ישבתי פה בכמה דיונים ואנחנו מכירים את כולם, זאת אומרת שהידברות יש ובאמת חשוב שנעשה את זה כמו שחברת הכנסת אדטו, משהו מלמעלה שיוביל את כל המהלך בצורה משותפת.

צביקה גולדשטיין: אם שאלת אותי לדעתנו, לכל נושא, בטח לגבי פרסום, אני חושב שאנחנו גם משתפים פעולה עם הרשות השנייה, ואם יהיה מהלך כזה או אחר, אנחנו נבוא בגישה חיובית מפני שכולנו צריכים להילחם בהשמנת הילדים וכמובן לעשות כל מאמץ כדי שהעסק הזה יצליח ויראו ירידה או לפחות עצירה של המגמה.

דני דנון: תודה רבה, מר צביקה גולדשטיין.

דני דנון: עמותת עתיד, בבקשה.

טלי סיני: אני מכהנת כיושבת הראש של עמותת 'עתיד', עמותת הדיאטנים בישראל.

טלי סיני: אני בהחלט מסכימה עם כל הדברים או מרבית הדברים שנאמרו כאן מבחינת החזון של שיתוף הפעולה.

טלי סיני: אני חושבת שזאת הדרך כדי להביא דברים שייעשו ברמה לאומית ולא כל גוף בפני עצמו.

טלי סיני: אני חושבת שמאוד חשוב שנתגייס ברמה הלאומית לתכניות חינוך, החל מגיל הגן ובהמשכן, לאורך כל השנים, וגם לתת מקום, כמו שגב' אירית פורז, לנושא הפרוגרמינג.

דני דנון: ממש בדקה, גב' שלומית ניר טוב.

דני דנון: כולנו נעשה ספורט, זה הכי חשוב, אבל אני רוצה לדעת, משרד התרבות והספורט.

הצעת ההחלטה: הוועדה תומכת בהקמת רשות לאומית למניעה וטיפול בהשמנת ילדים, שתרכז את כל העוסקים בנושא חשוב זה.

הצעת ההחלטה: הוועדה רשמה לפניה שהתכנית הלאומית להתמודדות עם בעיית ההשמנה תוצג לממשלה ולוועדה לא יאוחר מתחילת 2010.

הצעת ההחלטה: הוועדה מודה לכל הפועלים בנושא חשוב זה.