ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 84, 2009-10-28 09:30

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט ועל סדר היום סוגיית הסעות תלמידים בירושלים.

זבולון אורלב: קיבלנו פניות רבות, לצערי מאוחרות.

זבולון אורלב: בחודש ספמטבר לא הגיעו פניות מיוחדות, שנראה היה לנו שמחייבות דיון בוועדה.

זבולון אורלב: נכון שאני ירושלמי וקורא גם את העיתונות המקומית, אבל אני לא מנהל את סדרי העבודה של הוועדה על פי קטעי עיתונות.

זבולון אורלב: לאחרונה הצטברו אצלנו פניות, גם של ארגון ההורים הארצי, גם של הנהגת ההורים בירושלים וגם של ועדי הורים מרמת שלמה, ממוסררה ומהר הזיתים.

זבולון אורלב: היו עוד פניות, גם טלפוניות, שיחות כאלה ושיחות אחרות ולכן החלטתי להעלות את העניין.

זבולון אורלב: התברר שבמקביל לפניות של ועדי ההורים וארגוני ההורים אלינו, מתנהל דיון משפטי בבתי משפט ביוזמת ארגוני ההורים.

זבולון אורלב: דיון בבתי משפט לא מגביל את הכנסת לדון בנושא, אחרת עד אנה אנחנו באים וכל מי שרוצה למנוע דיון בכנסת יגיש תביעה משפטית, אבל הדיון עצמו מוגבל מכיוון שאין רשות אחת נוגעת ברשות שנייה ומי שמבקש את הדיון הוא עצמו פנה לבית משפט, יכולים לומר לו להמתין להכרעת בית המשפט.

זבולון אורלב: ביקשנו מהיועצת המשפטית של הכנסת להבהיר לנו איך יכול להתנהל הדיון הזה כדי שנשמור על מה שלמדנו בשיעורי האזרחות בצורה מסודרת, שמצד אחד הכנסת תשמור על ריבונותה ותוכל לקיים את הדיון ומצד שני, שמלכות אחת לא תיגע ברעותה.

זבולון אורלב: נמצאת אתנו מירב ישראלי, היועצת המשפטית של הוועדה, והיא תתן לנו הבהרה.

זבולון אורלב: אם דוברים כאלה ואחרים לא יעמדו במסגרת הדיון אאלץ להפסיק אותם או להעיר להם, הכל תלוי בצורת הדיבור.

זבולון אורלב: אנחנו אומרים את הדברים האלה לא כהמלצה אלא מכיוון שאנחנו רוצים לשמור על מסגרת הדיון הראויה בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: מירב, בבקשה.

מירב ישראלי: כאמור, מאחר ומתנהל דיון משפטי לגבי מספר בתי ספר, הסתכלתי על העתירות וראיתי שמדובר בעתירות לחידוש ההסעות שבוטלו.

מירב ישראלי: המסגרת של הדיון תהיה מסגרת כללית ואני מאד מבקשת לא להתייחס לנושאים הספציפיים שתלויים ועומדים בבית המשפט, מכיוון שלא נשים את שיקול דעתנו במקום שיקול בית המשפט, אבל אפשר בהחלט לדון בנושא ההסעות בירושלים באופן כללי.

מירב ישראלי: אין בעיה לדון בנושא ההסעות באופן כללי מבחינת יחס משרד החינוך לרשויות המקומיות ודברים מהסוג הזה.

זבולון אורלב: תודה לך.

זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את זה, כלומר ועדי ההורים מרמת שלמה וממוסררה יכולים לדבר וזה בסדר גמור, אבל אנחנו לא נדון ספציפית בקו ההסעות שלהם כי זה תלוי ועומד בבית המשפט.

זבולון אורלב: אנחנו יכולים לדון בשאלה העקרונית, האם עיריית ירושלים נוהגת כראוי, נוהגת כהלכה, נוהגת על פי ההוראות, האם משרד החינוך תומך או לא תומך בהחלטה שלהם וכו'.

זבולון אורלב: אנחנו נבקש לשמוע את העובדות כי אני מבין שהיה שינוי – אני לא רוצה להגיד הפסקה – בהסדרת כל סוגיית הסעות התלמידים בירושלים ונברר האם השינוי הזה הוא שינוי נכון או שינוי לא נכון.

זבולון אורלב: שאלת הבטיחות, גם עליה נדבר ואני מבין שמשתתפת אתנו אם שכולה מעמותת יד הנקטפים, ששכלה את בנה מעמותה.

זבולון אורלב: אני חייב להעיר עוד הערה למען הגילוי הנאות – חבר הכנסת דוד אזולאי, יושב ראש ועדת הפנים ויושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, שאני מכיר באופן אישי, הגישו שניהם הצעת חוק שתסדיר את סוגיית ההסעות כחובה ולא כפי שהיא היום, בדרך עקיפה של תקנות וכדומה.

זבולון אורלב: גם זה צריך להיות מונח על השולחן כדי שנדע איפה אנחנו עומדים בסוגיה הזאת, אבל כרגע זאת הצעת חוק שעדיין לא הבשילה ולא חוק.

זבולון אורלב: יש כאן נציג של ראש העיר?

אריאלה רג'ואן: כן.

אריאלה רג'ואן: אני יועצת לראש העיר.

זבולון אורלב: אני מציע שתציגו את השינוי שנעשה בשנת הלימודים הנוכחית, את המניעים, את הסיבות, מה היה צורך לשנות, אם השתנה, איך אתם מתמודדים עם הסוגיה הזאת וכו'.

זבולון אורלב: בבקשה, אריאלה.

זבולון אורלב: אגב, ראש העיר דיבר אתי והוא גם הוזמן לישיבה הזאת.

אריאלה רג'ואן: אני רוצה לומר גם בשם ראש העיר וגם בשמי תודה על הזכות לדבר פה ותודה בכלל על קיום ישיבות של ועדת החינוך בנושא שקרוב ללבנו.

ציון פיניאן: אתם יכולים לבטל את הישיבה הזאת בהחלטה קטנה.

אריאלה רג'ואן: במסגרת קיצוץ רוחבי שנערך בעיריית ירושלים החליטה כל מחלקה היכן לקצץ.

אריאלה רג'ואן: גם במנח"י וגם במנח"ח הוחלט לקצץ בהסעות.

זבולון אורלב: הדרג המקצועי החליט על הקיצוץ הזה?

אריאלה רג'ואן: כן.

אריאלה רג'ואן: הקיצוץ הוא רוחבי של 3% בכל העיריה.

זבולון אורלב: כלומר, מנח"י קיבלה עצמאות שהדרג המקצועי במנח"י יחליט איפה הקיצוץ של אותו סכום.

זבולון אורלב: כמה קוצץ במנח"י?

אריאלה רג'ואן: שני מיליון שקל.

זבולון אורלב: ומנח"י השיתה את הקיצוץ הזה על ההסעות?

אריאלה רג'ואן: כן, גם מנח"ח.

זבולון אורלב: למי שלא בקיא במושגים, מנח"י זה מנהלת חינוך ירושלים, שעוסקת בחינוך הרשמי, לאמור הממלכתי והממלכתי-דתי והחינוך המיוחד הרשמי, ומנח"ח היא מנהלת חינוך חרדית, שמטפלת בכל החינוך המוכר שאינו רשמי ובמוסדות הפטור.

אריאלה רג'ואן: אתה עושה את זה יותר טוב ממני.

אריאלה רג'ואן: במסגרת הקיצוץ ומכיוון שאנחנו לא נכנסים ספציפית לאף שכונה, קוצצו כל ההסעות בהרבה מאד אזורים בירושלים ואני יכולה למנות לפחות עשרה אזורים ולא רק שני האזורים שמופיעים בעתירה.

אריאלה רג'ואן: חשוב לי לציין את זה מכיוון שהחזרת ההסעות משמעותה לא העלות הכספית רק של הקבוצות שנמצאות בדיון בעתירה היום.

אריאלה רג'ואן: בפני ראש העיר עמדה ההחלטה לקדם את החינוך בעיר, לתת דגש רב על תכניות חינוכיות ולעשות כל מה שניתן בכספי הקיצוץ על מנת שלילדים תהיה רמה ערכית יותר בבתי הספר.

זבולון אורלב: בלבלת אותי.

זבולון אורלב: אמרת שהשיתו קיצוץ של שני מיליון שקל על מנח"י ועכשיו את אומרת שלקחו את הכסף הזה ועשו אתו משהו אחר.

אריאלה רג'ואן: הרי למנח"י יש תקציב מסוים שעומד לצורך תכניות חינוך והוא נבדק כל שנה מחדש.

אריאלה רג'ואן: בבואך לבדוק תקציב מסוים, שממנו מלכתחילה אתה מוריד שני מיליון שקל לטובת הסעות, מן הסתם אתה מוותר על תכניות מסוימות.

אריאלה רג'ואן: התקציב של שני מיליון השקלים הוא לא התקציב היחיד שעומד לרשותנו להסעות ואני רוצה להבהיר שלא נגענו בהסעות של חינוך מיוחד, לא נגענו בהסעות של אתיופים מתוך ראיה שהפיזור שלהם בעיר הוא פיזור הכרחי.

אתי בנימין: בנווה יעקב גרים אתיופים.

זבולון אורלב: הואיל ואמרת שאני מכיר את הנושא, רציתי להבהיר שההסעות בחינוך המיוחד הן מחוץ לעניין כי הן מחויבות מתוקף חוק.

זבולון אורלב: ההצעה של דוד אזולאי ושלי היא להחיל על החינוך הרגיל את כל החובות שיש גם בחינוך המיוחד.

אריאלה רג'ואן: גם בחינוך המיוחד יש סעיף שנקרא חינוך מיוחד קל ולא נגענו בשום דבר שקשור בכלל לחינוך המיוחד וגם לא בנושא האתיופים.

זבולון אורלב: אני חייב לומר שאין מושג בחוק שנקרא חינוך מיוחד קל.

זבולון אורלב: או שהוא לומד בחינוך המיוחד או שהוא לא לומד בחינוך המיוחד.

זבולון אורלב: אם הוא לומד בחינוך המיוחד, חייבים הסעה ואם הוא ילד מהחינוך המיוחד שלומד בחינוך הרגיל והוא משולב, הוא מחוץ לקטגוריה.

יעקב כץ: אני מבקש שלא יגידו שזה מיועד לאתיופים אלא ליוצאי אתיופיה.

אריאלה רג'ואן: בהחלט, סליחה.

אריאלה רג'ואן: בעוד אנחנו יושבים כאן יש כאלף מורים בירושלים, שמקבלים פרויקט מחשב לכל מורה על מנת להקל את העבודה שלהם בבתי הספר.

ציון פיניאן: הם נוסעים במחשב?

ציון פיניאן: מה עניין שמיטה להר סיני?

זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את העניין – פתחת ואמרת שנאלצתם לעשות קיצוץ וחברי הכנסת מבינים היטב את סוגיית הקיצוצים.

זבולון אורלב: הם מנוסים בזה הרבה, לפעמים מצביעים בעד ולפעמים נגד.

זבולון אורלב: אבל, עכשיו את אומרת: לא רק קיצצנו, אלא גם הוספנו.

אריאלה רג'ואן: לא, אני לא אומרת שהוספנו.

אריאלה רג'ואן: אני אומרת שלקחנו תכניות מאד מיוחדות על מנת להעשיר את יומו של הילד בבית הספר.

זבולון אורלב: מאיפה הכסף?

אריאלה רג'ואן: לקחנו את הכסף שהיו במנח"י וממה שיכולנו עיצבנו תכניות חינוכיות.

זבולון אורלב: האם הכסף שקוצץ מההסעות הועבר למטרות אחרות?

אריאלה רג'ואן: אני רוצה, ברשותך, שישיב על כך ראש מנח"י מכיוון שהוא עוסק בתכניות החינוכיות.

זבולון אורלב: אני רוצה לברר את העובדות.

זבולון אורלב: מר בנצי נמט, מנהל מנח"י, באשר לבירור העובדות, מה קרה כאן?

זבולון אורלב: האם מנח"י קוצצה או שיש לה תוספת?

בנצי נמט: כשנכנס ראש עיר חדש לתפקיד ואומר: אני שם על האג'נדה את נושא החינוך, הדרג המקצועי בוודאי מברך על זה.

זבולון אורלב: וגם ועדת החינוך.

בנצי נמט: בוודאי, בלי ספק, אבל מה לעשות שדברים שהם בגדר הצהרה ונאמרו כהצהרה פומבית צריך ליישם אותם והיישום הרבה יותר מסובך מאשר ההצהרה.

בנצי נמט: זה קורה הרבה פעמים כשממשלה מתחלפת ורוצה לשים על האג'נדה דברים חשובים, אבל אין תקצוב ועכשיו מחפשים מאין יבוא הכסף.

בנצי נמט: שני דברים קרו כאן: קודם כל, היתה החלטה פלט על כל אגפי העיריה של קיצוץ של 3% מתקציבם השוטף, דא עקא, במנח"י זה הרבה יותר מסובך כי רוב הכסף הולך על דברים קשים, שאתה לא יכול לקצץ בהם, למשל: משכורות מורים, אבות בית, סייעות, שירות פסיכולוגי, תכניות חובה ועוד.

בנצי נמט: יש מעט מאד כסף פנוי במנח"י הגדולה, שתקציבה הוא למעלה מ-500 מיליון שקלים.

בנצי נמט: באנו לראש העיר עם סדרה של הצעות איפה אפשר לקצץ.

בנצי נמט: אמר ראש העיר שהוא לא מתכוון לקצץ בהזנה, בתכניות למניעת אלימות ולא בטיפול בילדים, שהוא מחובתה של העיריה.

בנצי נמט: ראש העיר שאל מה אנחנו מציעים והצענו את ההסעות הלא מחויבות ואני רוצה להסביר למה הכוונה.

בנצי נמט: יש דברים שבכל ארגון מצטברים שם כמו בבוידם, מתמלאים באבק ואף אחד לא יודע מה פשרם.

בנצי נמט: לשם הגילוי הנאות, אני אומר שהייתי בצד השני כאשר קרה השינוי.

בנצי נמט: הייתי סמנכ"ל של רשת נועם-צביה ולבית הספר נועם בפסגת זאב היתה הסעה – זאת שכונה מאד גדולה שיש לה צפון, דרום, מרכז וגם מערב – ובנות הוסעו לנועם פסגת זאב-בנות.

זבולון אורלב: זה יותר משלושה קילומטר או פחות?

בנצי נמט: גם יותר וגם פחות.

זבולון אורלב: אם זה יותר, זה מחויב בהוראות של משרד החינוך.

בנצי נמט: למרות שיש קו אוטובוס סמוך היתה הסעה מכיוון שבית הספר היה בקצה השכונה והיתה שם בניה ערבית מסיבית.

בנצי נמט: אמרו ההורים, ובצדק, שהם לא ישלחו את הבנות שלהם למקום לא בטוח.

בנצי נמט: עיריית ירושלים הסכימה וארגנה הסעה.

בנצי נמט: בינתיים בית הספר הפך להיות במרכז השכונה אבל בטל טעם, לא בטלה התקנה.

בנצי נמט: למה?

בנצי נמט: ככה זה קורה במערכות ביורוקרטיות.

זבולון אורלב: בכל זאת אני רוצה להחזיר אותך לדרך המלך, לעובדות התקציביות.

זבולון אורלב: קוצץ או לא קוצץ?

בנצי נמט: קוצץ סכום כסף משמעותי.

זבולון אורלב: למה אריאלה אמרה שהוסיפו?

בנצי נמט: אריאלה מתכוונת לומר שראש העיר מחפש בכל דרך כסף פנוי שמושקע במקום הלא נכון לדעתו כדי להשקיע אותו במקום הנכון.

בנצי נמט: באג'נדה של ראש העיר צריך להשקיע בתכניות חינוכיות בליבה – תכניות למניעת אלימות, תכניות להגברת ההישגים הלימודיים וכו'.

זבולון אורלב: ההסעה לפסגת זאב, שאמרת שהיא מעלה אבק ולא מחויבת, האם היא קוצצה מתקציב מנח"י או שעשו העברה תקציבית?

בנצי נמט: היא קוצצה מתקציב מנח"י.

זבולון אורלב: ולא הועברה לטובת מחשבים למורים?

בנצי נמט: היא לא הועברה, היא פשוט קוצצה.

בנצי נמט: אריאלה מנסה לומר שיש לראש העיר אג'נדה חינוכית מובהקת.

בנצי נמט: אני רוצה להבהיר – הייתי מאד שמח אם במסגרת חוק חינוך חובה היו קורים כמה דברים טובים ואולי אנחנו צריכים את הסעד של הכנסת.

בנצי נמט: ראשית, מה שהצעת, שזה יהיה בחוק.

זבולון אורלב: מר נמט, אנחנו נמצאים כרגע בשלב בירור העובדות, שמאד חשוב לי.

זבולון אורלב: אנחנו הראשונים שנברך על כל יוזמה חינוכית ועל כל פרויקט ואני יודע מידע אישי שסוגיית החינוך חשובה מאד לראש העיר והוא מחזיק תיק החינוך, אחרי שנים רבות שבהן ראש עיר לא החזיק תיק חינוך.

זבולון אורלב: אני מברך על זה וזאת היתה אג'נדה ידועה מראש שלו.

זבולון אורלב: יש דברים שאני מסכים יותר ויש דברים שאני מסכים פחות, אבל הלוואי וראשי ערים היו לומדים מראש עיריית ירושלים להיות מעורבים בחינוך ולראות את החינוך כשיא פעילותם.

זבולון אורלב: אבל, זה לא הנושא.

זבולון אורלב: על זה הוא יקבל מאתנו עיטור אמיתי והוא ראוי בהחלט להוקרה ולהערכה.

זבולון אורלב: אני שואל על ההסעות, מה קרה כאן?

זבולון אורלב: אני לא מבין.

זבולון אורלב: מצד אחד אומרים לי שראש העיר גייס משאבים כדי לעשות כך וכך ומצד שני מקצצים.

זבולון אורלב: אני לא מבין את זה.

בנצי נמט: ההחלטה היתה פשוטה – במקום הסעות שאינן מחויבות יהיה קו אוטובוס, מה שמחייבות התקנות של משרד החינוך.

בנצי נמט: בעבר לא היה קו אוטובוס למקומות האלה.

זבולון אורלב: מי משלם?

זבולון אורלב: באותם קווים שיש אוטובוסים, האם ההורים מקבלים את התשלום עבור ההסעה?

בנצי נמט: ההורים ישלמו את הכסף ובמסגרת התמיכה הסוציו-אקונומית שלנו במשפחות לפי קריטריונים שנדרשו בעבר, אנחנו נשלם כרטיסיות.

זבולון אורלב: מאיפה אתם לוקחים את ההוראות האלה?

זבולון אורלב: על בסיס מה זה?

בנצי נמט: ההוראות נמצאות היום בבית המשפט והפרשנות שלהן כבר ניתנה בצו ביניים.

בנצי נמט: אומר כבוד השופט סובול, שהמשמעות של קיום הסעה היא לאפשר טכנית למשפחה להגיע בקו זה ממקום אחד למקום שני ואין כאן שום דיבור על נושא הכסף.

זבולון אורלב: האם אדוני יודע על ההסדרים שיש בין השלטון המקומי לבין משרד החינוך, על ההסכמים בנוגע להסעות?

בנצי נמט: מכיר אותם היטב.

בנצי נמט: כאשר המשרד שם 50% גם הרשות מחויבת ב-50%.

זבולון אורלב: האם אני מבין נכון שעיריית ירושלים לא מוכנה לשים את ה-50% שלה ובכך גם ההורים מפסידים את ה-50% של משרד החינוך?

בנצי נמט: נכון.

בנצי נמט: הפרשנות של החוק, כפי שאנחנו מבינים אותה וכפי שפסק בית המשפט בצו ביניים – היום יתברר הדבר באופן סופי – היא שאני מחויב לתת להם הסעה מנקודה אחת לנקודה שנייה, כולל אגד.

בנצי נמט: אגד, לצורך העניין הזה פירושו קו אוטובוס שמסיע ממקום אחד למקום שני.

זבולון אורלב: אנחנו לא בבית משפט כרגע והפרשנות שלכם אומרת שהעיריה חייבת לאפשר את ההסעה, אבל לא לממן אותה ולא חשוב אם התלמיד הולך מרחק כלשהו לתחנה ולא חשוב אם מהתחנה הוא צריך ללכת מרחק מסוים לבית הספר.

בנצי נמט: לא, זה דווקא חשוב מאד.

יעקב כץ: וגם לא משנה אם ההסעה לא בטוחה.

בנצי נמט: לא, זה לא כך.

זבולון אורלב: וזה חל גם על כיתות א'.

בטי נולמן: וגם על ילדי גן חובה.

בנצי נמט: התפיסה העקרונית של משרד החינוך ושל מנח"י היא רשות לצורך העניין.

בנצי נמט: האחריות הכבדה של בית הספר היא מרגע שהתלמיד נכנס לתוך בית הספר ועד לרגע שהוא יוצא ממנו למניעת אלימות, להתפתחות הנפשית שלו, להתפתחות האקדמית שלו בצורה המופלאה.

בנצי נמט: הבאתו של הילד והחזרתו היא באחריות ההורים שלו.

בנצי נמט: אחריותה של הרשות להעמיד את כל האמצעים הסבירים ולא מדובר במרחק הליכה של שלושה קילומטר מהתחנה, כי זה לא סביר.

בנצי נמט: לשכת ראש העיר עבדה עם ראש העיר מול אגד כדי שכל התחנות, גם אלה שלא היו קרובות לבית הספר, יועמדו ליד בית הספר.

אריאלה רג'ואן: אני חייבת לציין נתון נוסף ומאד חשוב – כמעט כל אחד מההורים היושבים פה מכיר אותי ובמשך חודשיים וחצי-שלושה אנחנו יושבים אתם לא פעם ולא פעמיים, וגם עם מנהלי בתי הספר, כדי לראות היכן ממוקמת התחנה, מה המרחק שהילדים צריכים ללכת ברגל, כמה זמן המתנה יש וכו'.

אריאלה רג'ואן: אגד עומד לרשותנו ועושה עבודה נפלאה, עוזר לנו בהתאמת השעות.

אריאלה רג'ואן: חלק מההסעות בחזור מבית הספר לא ביטלנו כי דובר על קבוצה של 38 ילדים, שמסיימים בשלוש שעות שונות.

אריאלה רג'ואן: במקרה כזה לא ניתן להפעיל קו אגד ולחלק אותו כל פעם לעשרה ילדים.

אריאלה רג'ואן: זה לא רווחי לאגד, לא היה כדאי להם למתוח קו כזה ובמקרה הזה השארנו את ההסעות.

אריאלה רג'ואן: לא חיכינו שמישהו יאמר לנו שדאגנו להסעה בבוקר ולא דאגנו לצהריים.

אריאלה רג'ואן: לגבי הקבוצה השנייה, שגם נמצאת כאן היום, החזרה שלהם מבית הספר היתה בעייתית ביותר, דבר שגרם לי לא לישון בלילה.

אריאלה רג'ואן: הם מוזמנים להציג את הפתרון שהוצע להם, שאומר שהיום יש להם קו אוטובוס שמגיע עד בית הספר ולוקח אותם ישירות הביתה עם סיום שעת הלימודים.

בנצי נמט: ברשותך, הערה טכנית אחת – לשתי שכונות חדשות בירושלים ואנחנו מאד שמחים שהן קיימות – מעלה זיתים ונוף ציון – אין תחבורה ציבורית.

בנצי נמט: יש שכונה שנקראת מעלה זיתים ועד להתערבות המסיבית של ראש העיר לא היה קיים שם קו אוטובוס.

בנצי נמט: זה דבר מזעזע כי הבעיות לא מתחילות בהסעה לבית הספר אלא יש גם הסעה לסופרמרקט, יש הסעה לטיפת חלב ויש הסעה לצאת החוצה, למרכז העיר.

בנצי נמט: עד היום לא היה שם אוטובוס ומהיום יש אוטובוס.

זבולון אורלב: איפה לומדים הילדים של מעלה זיתים?

בנצי נמט: ב-27 בתי ספר בירושלים.

בנצי נמט: זה בסדר גמור, אנחנו מכבדים את זה.

זבולון אורלב: יש תחבורה ציבורית ממעלה זיתים ל-27 בתי ספר?

בנצי נמט: לא, אבל יש תחבורה סבירה למרכז העיר.

זבולון אורלב: כלומר, ילד בכיתה א' ייסע למרכז העיר?

בנצי נמט: אם כל הילדים של מעלה זיתים יגידו שהם רוצים בית ספר אחד, אנחנו נארגן הסעה של אגד לבית ספר 'דוגמה' ולבית ספר 'אוולינה'.

זבולון אורלב: מה היה בשנה שעברה?

בנצי נמט: בשנה שעברה הסענו אותם עד הרובע.

זבולון אורלב: יש מישהו שרוצה להוסיף לעובדות?

עמנואל גז: ל-17 ילדים במעלה זיתים אין שום הסעה והם מוסעים מידי בוקר על ידי ההורים שלהם.

זבולון אורלב: למה הם לא נוסעים באוטובוס?

עמנואל גז: כי האוטובוס הראשון יוצא ב-07:15-07:20 והילדים לא יכולים להספיק להגיע לבית הספר עם האוטובוס הזה.

עמנואל גז: זה לא אוטובוס ישיר, הם צריכים לרדת ולעלות.

בנצי נמט: איפה הם לומדים?

עמנואל גז: הם לומדים בממלכתי-דתי בהר נוף.

זבולון אורלב: איפה עומד משרד החינוך בעניין?

זבולון אורלב: שוש, אני מציע שתתני סקירה מה ההסדרים שמשרד החינוך הסדיר עם השלטון המקומי, סדרי המרחקים, ההסעות, ארגון ההסעה, מימון וכו', האם עיריית ירושלים התייעצה אתכם, האם השינוי נעשה בהסכמת

זבולון אורלב: כם או לא ואחר כך יאמר גם יועץ השר מה המדיניות של שר החינוך בעניין.

שושנה ימין: את סוגיית ההסעות קשה לסקור בדקות ספורות.

שושנה ימין: אני רוצה להקדים ולומר מאיפה נובעת חובת ההסעה.

שושנה ימין: חובת ההסעה מוטלת קודם כל על הרשות המקומית במסגרת חובתה לקיים חוק לימוד חובה לתלמידים שמתגוררים בתחומה.

שושנה ימין: החובה, על פי חוק לימוד חובה, אומרת שהרשות המקומית מחויבת על פי חוק להעמיד מוסד חינוכי, ממלכתי או ממלכתי-דתי, בטווח של שני קילומטר לתלמידים עד כיתה ד' ושלושה קילומטר מכיתה ה' ומעלה.

שושנה ימין: זאת החובה הבסיסית והראשונית.

שושנה ימין: אם אין בידה להעמיד מוסד חינוך, מוטלת עליה החובה על פי החוק לדאוג לשירותי הסעה.

שושנה ימין: נכון, בחוק עצמו אין שום התייחסות לשאלת המימון.

זבולון אורלב: אלה תקנות לימוד חובה בחינוך ממלכתי – רישום, תשי"ט-1959, סעיף 7(ב)(3) "אם אין בידי רשות חינוך מקומית להעמיד את המרחק בין בית ספר לבין מקום מגורים כאמור על פחות משני קילומטר עד כיתה ה' ומכיתה ה' ומעלה שלושה קילומטר, רשאית היא לקבוע בתחום שיפוטה אזורים גדולים יותר ובלבד שקיימת בהם תחבורה ציבורית לתלמידים הגרים בקצות האזורים, או שרשות מקומית תאפשר תחבורה כאמור.

זבולון אורלב: אין התחבורה הציבורית מספקת ומתאימה לילד פלוני, תקבע רשות החינוך המקומית הסדרי תחבורה נאותים אחרים עבורו".

דוברת: עד איזו כיתה?

זבולון אורלב: עד י"ב.

שושנה ימין: בשעתו זה היה עד כיתה ח' ואחר כך עלה ל-ט'.

שושנה ימין: היום י"א-י"ב כלולים גם בחוק חינוך חובה.

זבולון אורלב: בהדרגה זה יהיה גם על כל י"א-י"ב.

שושנה ימין: אנחנו מדברים על חוק שנחקק בשנת 1949 ומאז זרמו הרבה מים בירדן.

שושנה ימין: נחתמו הסכמים בין השלטון המרכזי, משרד החינוך ומשרד האוצר, לבין השלטון המקומי, כשהמגמה היא שתלמידים שהרשות המקומית אינה יכולה להעמיד לרשותם מוסד חינוך והם נזקקים להסעה, נטל העלות יהיה על שני הגופים האלה, דהיינו, על הממשלה והרשות המקומית.

שושנה ימין: כך אנחנו נוהגים במשך שנים רבות, כאשר שיעורי ההשתתפות משתנים גם על פי החלטות ממשלה וגם על פי מצוקות תקציביות ואחרות.

שושנה ימין: ההסדרים של נטל המימון נחתמו בשנת 1973 בצורה מסודרת בהסכם שנקרא הסכם גדיש-מרום, שהסדיר את חלוקת הנטל.

שושנה ימין: שיעור ההשתתפות היה בשעתו אפילו 100%, שהמדינה לקחה על עצמה ביישובים שהוגדרו כיישובים חלשים או נתמכים, ועם הזמן שיעורי ההשתתפות השתנו.

שושנה ימין: רוח המחוקק, גם אם היא לא נאמרה במפורש, היא שנטל ההסעות מתחלק בין משרד החינוך לבין הרשות המקומית, כשאנחנו חושבים שאין להטיל את הנטל הזה על ההורים.

שושנה ימין: אני מדברים על תלמידים שמוגדרים כזכאים על פי קריטריונים.

שושנה ימין: מה הם הקריטריונים?

שושנה ימין: ראשית, המרחק שנובע מחוק לימוד חובה ושנית, הקריטריון שמוגדר כקריטריון קשיח והוא שהילד לומד על פי אזור הרישום או על פי אזור המיפוי.

שושנה ימין: דהיינו, הורים שבוחרים לשלוח את ילדיהם לבתי ספר אחרים, שהרשות המקומית לא מפנה אותם אליהם, מה שנקרא בחירת הורים את מסגרות החינוך, מבחינתנו הם לא נמצאים כזכאים ולכן אין חובה להסיע אותם.

שושנה ימין: משרד החינוך מממן כ-700 מיליון שקל מידי שנה לטובת מערך הסעות התלמידים ועוד כ-300 מיליון שקל הוא חלקן של הרשויות המקומיות.

שושנה ימין: זה תקציב עתק בכל סדר גודל, קרוב למיליארד שקל, שהמדינה עם השלטון המקומי מממנות.

דובר: אלה 700 מיליון שקל צבועים?

זבולון אורלב: כן, הם צבועים להסעות.

זבולון אורלב: רובם חינוך מיוחד.

שושנה ימין: בתוך זה יש גם ליווי בחינוך המיוחד, רכישות אוטובוסים וכן הלאה, אבל כל זה כלול בהחלטות התומכות את מערך הסעות התלמידים.

שושנה ימין: לכן, גם אם בחוק לא נאמר בצורה מפורשת שהרשות פטורה מחובת המימון, אנחנו חושבים שגם ההסדרים שנחתמים בין הממשלה לבין השלטון המקומי וגם למעשה המדינה והשלטון המקומי מממנות את ההסעות לתלמידים זכאים.

שושנה ימין: לגבי חינוך מיוחד, אין שאלה כמובן.

זבולון אורלב: מה מנהג המדינה?

שושנה ימין: אמרתי שכל הרשויות בארץ נוהגות לתת את חלקן במימון ההסעות לתלמידים זכאים.

שושנה ימין: יש גביה מהורים ואנחנו רואים אותה כלגיטימית כאשר ההורים רוצים מה שנקרא שיפור שירות.

שושנה ימין: תחבורה ציבורית סבירה פירושה שהילד לא צריך לצאת בחמש לפנות בוקר כי רק בשעה זו יש אוטובוס ציבורי שנכנס ליישוב, או שנבקש מילד בכיתה א' להחליף שלושה אוטובוסים כי אין לו קו תחבורה ציבורית ישיר או שההורים מעדיפים יותר איסופים בבוקר או יותר פיזורים בצהריים.

שושנה ימין: יש סטנדרטים שהמשרד מכיר בהם ואם ההורים רוצים סטנדרטים משופרים, אזי הרשות יכולה לגבות את הפער בין העלות שהיא מחויבת בה לבין העלות הנוספת.

שושנה ימין: ביקשנו חוות דעת משפטית לשאלת המימון כי היא לא סגורה על פי חוק.

שושנה ימין: נכון שיש נוהג, נכון שהמדינה מתנהלת כפי שהיא מתנהלת, אבל בהחלט יכולה להיות פה טענת אפליה מכיוון 99% מההורים בארץ שילדיהם זכאים להסעה, מקבלים אותה.

זבולון אורלב: האם משרד החינוך הגיש תצהיר או מעורב בהליכים המשפטיים שמתנהלים?

שושנה ימין: לגבי עיריית ירושלים נתבענו כאחד הצדדים וגם הבענו את דעתנו בעניין.

זבולון אורלב: האם עיריית ירושלים פנתה אליכם והתייעצה אתכם באשר לשינוי?

זבולון אורלב: האם נדרשתם להביע עמדה?

זבולון אורלב: קיימו דיון אתכם?

שושנה ימין: כדי להבהיר את השאלה שלך אני חייבת לתת רקע.

שושנה ימין: יש לנו פרוצדורה אחידה לכל הרשויות בארץ, שאומרת שרשות מקומית שמבקשת להסיע את התלמידים שלה יכולה לעשות את זה ולפנות אלינו כדי לקבל את ההשתתפות.

שושנה ימין: אין לנו שום דרך אכיפה על רשות מקומית לקיים את חובתה.

זבולון אורלב: נדמה לך.

שושנה ימין: יש לי נסיון רב שנים בעניין הזה.

זבולון אורלב: את צודקת, אבל למנכ"ל משרד החינוך יש אמצעים רבים.

זבולון אורלב: הקשר הכספי בין משרד החינוך לבין עיריית ירושלים הוא לא רק בשאלת ההסעות.

זבולון אורלב: יש סיפור ידוע שמתהלך פה בכנסת, ואני לא יודע אם הוא נכון, הסיפור הוא על אביו של סגן שר החינוך, מנחם פרוש, שהיה ראש אגודת ישראל והיה חבר בקואליציה.

זבולון אורלב: שעה לפני הצבעת אי אמון הוא קורא פתאום לראש הקואליציה ואומר לו: הובאו לידיעתי פרטים מזעזעים, שמחייבים אותי להפיל את הממשלה, להצביע אי אמון בממשלה.

זבולון אורלב: שואל אותו יושב ראש הקואליציה: מה קרה?

זבולון אורלב: עונה לו: הרגע נודע לי שנציב שירות המדינה חתם בשבת על הסכם עבודה עם הסתדרות עובדי המדינה.

זבולון אורלב: יושב ראש הקואליציה היה בהלם, הלך לברר את העובדות, חזר מחייך מאוזן לאוזן ואמר: מנחם, תירגע, הכל בסדר, לא נחתם שום הסכם.

זבולון אורלב: נציב שירות המדינה בארצות הברית, הסגן שלו נמצא באנגליה והמשנה גם הוא לא נמצא.

זבולון אורלב: לא נחתם שום הסכם ומישהו סתם מכר לך לוקש.

זבולון אורלב: אומר לו מנחם: פרוש אל תלמד אותי, המקורות שלי בדוקים.

זבולון אורלב: נחתם הסכם עבודה ואני מצביע נגד הממשלה והממשלה תיפול.

זבולון אורלב: לא יכול להיות שיחללו שבת.

זבולון אורלב: יושב ראש הקואליציה ניסה לשכנע אותו, אבל זה לא עזר.

זבולון אורלב: חשבו, קיימו התייעצות מהירה, רצו לראש הממשלה ואמרו: מי החבר הכי טוב של מנחם פרוש?

זבולון אורלב: ראש אגף התקציבים באוצר.

זבולון אורלב: ראש אגף התקציבים דפק בדלת של מנחם פרוש ונכנס.

זבולון אורלב: אומר לו מנחם פרוש: שולם עלייכם, בוקר טוב, מה שלומך?

זבולון אורלב: אומר לו ראש אגף התקציבים: מה העניין?

זבולון אורלב: אומר לו מנחם פרוש: חודש ימים אני רודף אחריך, מצלצל אליך ואתה לא עונה, כותב אליך ואתה לא משיב, שולח אליך שליחים והם חוזרים אליי ריקם, ככה אני צריך להביא אותך אליי?

זבולון אורלב: שואל אותו ראש אגף התקציבים: מה הבעיה?

זבולון אורלב: לשם מה חיפשת אותי?

זבולון אורלב: אומר לו מנחם פרוש: צריך לעדכן את תקציב הישיבות.

זבולון אורלב: אומר לו ראש אגף התקציבים: למה לא אמרת את זה?

זבולון אורלב: למה אתה מחפש איזה סיפור בלוף של השבת וכו'.

זבולון אורלב: אומר לו מנחם פרוש:

זבולון אורלב: אם הייתי אומר שחסר כסף לישיבות היו אומרים עליי שאני סחטן, שוב הישיבות והייתי מותקף.

זבולון אורלב: את השבת כל אחד מבין.

זבולון אורלב: זה המשל.

זבולון אורלב: גברתי, משרד החינוך לא יכול להסתתר מאחורי סינור.

זבולון אורלב: אם יש למשרד החינוך עמדה, הוא לא יכול להסתתר מאחורי סינור ולומר שבנושא מסוים אין לו סמכות.

זבולון אורלב: יש לו הרבה מאד סמכויות, יש לו יכולת שכנוע גדולה מאד ותכף נברר אם משתמשים בזה או לא.

זבולון אורלב: אתם תאמרו את דעתכם מה עמדתכם בעניין ההסעות ואמרת את זה ביושר.

זבולון אורלב: אני שואל אתכם עובדתית האם העיריה התייעצה אתכם, התקיים דיון בנושא, היתה הידברות או התכתבות?

שושנה ימין: עם עיריית ירושלים יש לנו הסדר מיוחד שתקף לחמש שנים.

שושנה ימין: במסגרת ההסכם יש לעיריית ירושלים אוטונומיה להפעיל את מערך ההסעות שלה כפי שהיא מוצאת לנכון, כאשר המסגרת התקציבית השנתית נשמרת.

שושנה ימין: המסגרת התקציבית שלה מבוססת על מספר התלמידים הזכאים להסעה, שנבדקים אחת לחמש שנים, ומוסעים בפועל.

שושנה ימין: עלו הרבה מאד טענות על כך שמשרד החינוך משלם והעיריה עושה שימוש אחר בכספים וכאן ההזדמנות להבהיר שמשרד החינוך נותן השתתפות רק לילד שמוסע בפועל.

שושנה ימין: לקראת תש"ע נהגה עיריית ירושלים כמו כל שנה, היא החליטה מי האוכלוסיה שהיא רוצה להסיע ועל פי המוסעים בפועל היא קיבלה את ההשתתפות של המשרד.

שושנה ימין: לגבי תש"ע לא היתה שום התייעצות אתנו והיא גם לא קיימת באף שנה ובאף רשות מקומית.

זבולון אורלב: אנחנו דנים פה על השינוי בסדרי ההסעות בירולשים.

זבולון אורלב: לא שאלתי אם צריך לפנות או לא, אלא עובדתית, האם העיריה פנתה או לא פנתה?

שושנה ימין: עובדתית לא.

שושנה ימין: שום דבר.

זבולון אורלב: קיבלתם פניות מהורים?

בנצי נמט: זה לא מדויק.

שושנה ימין: למיטב זכרוני היו פניות לקראת ה-1 בספטמבר כי הבנו שיש שיבושים.

זבולון אורלב: מה עשיתם עם זה?

שושנה ימין: פנינו לעיריית ירושלים והבנו שהם רוצים לצמצם את הסדרי הנסיעות שלהם.

שושנה ימין: בשלב יותר מאוחר הם אמרו שהם ייתנו תשובה סופית אחרי החגים כי הם מחדשים את ההסעות עד אחרי החגים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אלי חזן, יועץ שר החינוך.

אלי חזן: אני רוצה להודות לך על כך שהבאת את הנושא הזה לדיון, זה נושא מאד חשוב.

אלי חזן: הגיעו עשרות או מאות פניות ללשכת השר מהורים, שאמרו שאין הסעה לילדים.

אלי חזן: פנינו לעיריית ירושלים ונאמר לנו שתינתן תשובה.

אלי חזן: החליט מה שהחליט ראש העיר, יש לו את ההעדפות שלו.

אלי חזן: המשרד נכון בכל שעה לתת כסף ולתת מימון על פי הקריטריונים האמורים.

אלי חזן: זאת החלטה של העיריה, שאנחנו לא שותפים לה.

אלי חזן: אפשר להבין אותה, אפשר לא להסכים אתה.

זבולון אורלב: אתם לא מהאו"ם, אתם צריכים להביע עמדה.

אלי חזן: השר אמר יותר מפעם אחת שצריך להינתן פתרון הולם וראוי לילדים, במיוחד לילדים ממצב סוציו-אקונומי נמוך.

אלי חזן: לא יעלה על הדעת שילדים יילכו ברגל להסעות בבוקר ללא פיקוח ומי יודע מה יכול להיות.

אלי חזן: זאת החלטה של העיריה ואנחנו לא שותפים לה, כמובן.

אלי חזן: המשרד אומר בצורה ברורה שהעיריה תשלם את מה שהיא צריכה ואנחנו נשלים.

אלי חזן: הדרישה של ההורים לגיטימית מאד בעינינו וראש העיר יצטרך להחליט בנדון.

זבולון אורלב: אני נודניק, לא יעזור לך שום דבר.

זבולון אורלב: בירושלים יש כרגע מצב נתון.

זבולון אורלב: מה אתם אומרים לעיריית ירושלים?

זבולון אורלב: תחזרו למצב הקודם?

זבולון אורלב: אתם סומכים את ידיכם על המצב הקיים?

זבולון אורלב: איפה אתם עומדים בסוגיה הזאת?

אלי חזן: אנחנו מעדיפים שהמצב הקודם יחזור, אבל לראש העיר יש את האג'נדה שלו ואת המדיניות שלו.

זבולון אורלב: אני לא שואל מי מוסמך אלא מה העמדה, מה הדיעה?

אלי חזן: לתת את הפתרון ההולם הטוב ביותר.

זבולון אורלב: מה הפתרון ההולם?

זבולון אורלב: האם הפתרון שעכשיו ניתן הוא הפתרון ההולם הטוב ביותר?

אלי חזן: ההורים לא מרוצים.

זבולון אורלב: אני לא שואל מה דעת ההורים אלא מה דעת שר החינוך?

זבולון אורלב: אני נודניק, לא יעזור לך כלום.

2191: זה המשחק העלוב של הליכוד, שהיה מאז ומתמיד.

זבולון אורלב: אדוני, אתה לא תשמיץ בחדרי את הליכוד.

זבולון אורלב: בוועדת החינוך לא עושים חשבונות של קואליציה ואופוזיציה.

זבולון אורלב: כולנו קואליציה של החינוך.

זבולון אורלב: אגב, אני אומר את זה גם לשבחם של חברי אופוזיציה בוועדת החינוך.

זבולון אורלב: אנחנו פועלים פה יחד, מגיעים להבנות וגם מגיעים להבנות עם שר החינוך.

זבולון אורלב: יש קואליציה של החינוך.

2191: במיוחד כשאתה יושב ראש הוועדה הזאת.

זבולון אורלב: אלי, אם אתה רוצה לצאת להתייעץ, בבקשה, אבל הוועדה צריכה להבין.

זבולון אורלב: התשובה של השר, שהוא בעד הסדרים הולמים היא בסדר גמור, אבל אנחנו לא מדברים עכשיו בדיון תיאורטי.

זבולון אורלב: יש תמונת מצב של ההסעות בירושלים, שאמורה להיות ידועה לכם על כל פרטיה.

זבולון אורלב: שאלתנו היא האם שר החינוך רואה בהסדר הזה הסדר הולם, כן או לא, או שהוא מציע לעיריית ירושלים לשנות את הדבר הזה?

אלי חזן: אנחנו מציעים לעיריית ירושלים לשנות את זה בהתחשב בכך שההורים לא מרוצים מהשינוי.

זבולון אורלב: בסדר גמור, זאת עמדה ברורה.

זבולון אורלב: יש למישהו טענה כלפי אגף התקציבים באוצר?

זבולון אורלב: אם לא, שירה, את משוחררת.

זבולון אורלב: אריאלה, בבקשה.

אריאלה רג'ואן: בעיריית ירושלים נהוג מזה עשרות בשנים, עוד לפני כהונתו של ראש העיר מדד נוסף להסעות, שנקרא מדד סוציו-אקונומי.

אריאלה רג'ואן: חשוב לי לדבר עליו מכיוון שהוא מדד שלא עלה על ידי אף אחד מעמיתיי.

אריאלה רג'ואן: בנוסף לנושא המרחק הזכאות לכרטיסיות ניתנת לילדי ירושלים על סמך בסיס סוציו-אקונומי.

אריאלה רג'ואן: אני לא אכנס לפרטי הזכאות כי זה לא מעניין אף אחד מאתנו.

זבולון אורלב: תיכנסי, זה מעניין אותי.

2191: זה מדד של עניים, של מסכנים ושל אומללים שמקבלים קצבאות.

זבולון אורלב: אתה אמנם חבר כנסת לשעבר, אבל אני מבקש לא להפריע.

2191: זאת השיטה.

אריאלה רג'ואן: ישבתי עם רבים מההורים שנמצאים פה וגם עם מנהלי בתי ספר והבהרנו להם את הנושא.

אריאלה רג'ואן: ההורים אמרו שהם לא רוצים להיות מוכרי רווחה על כל המשתמע מכך ולכן אמרנו שעל סמך מכתב של מנהל בית הספר שבו הוא יצהיר שהוא חושב שלילד מגיעות הסעות, אנחנו נתחשב בזה בניגוד למה שהיה נהוג עד היום.

אריאלה רג'ואן: אין לנו שום אינטרס שמישהו יוגדר כרווחה אם הוא לא רוצה להיות מוגדר כך.

זבולון אורלב: מה הסיבה לכך שאתם יוצאי דופן?

זבולון אורלב: תסבירי לי את הרציונל.

זבולון אורלב: למה אתם צריכים להיות יוצאי דופן בארץ?

אריאלה רג'ואן: אנחנו לא יוצאי דופן בארץ.

מאיר תורג'מן: הם הופכים להיות עיריה אליטיסטית.

זבולון אורלב: אני נאלץ לקרוא אותך לסדר בפעם הראשונה.

זבולון אורלב: בפעם השלישית יוצאים.

מאיר תורג'מן: אתה יכול לקרוא אותי כבר עכשיו בפעם השלישית.

זבולון אורלב: לא, אני לא רוצה.

זבולון אורלב: אני רוצה לשמוע אותך בצורה מסודרת ואני משתדל לנהל דיון מסודר.

זבולון אורלב: אני מתנצל בפניך ואנחנו חברים ומכירים, אבל אני צריך לנהל את הישיבה בצורה מסודרת.

2191: הם רוצים לסמן את המסכנים ולעשות עליהם איקסים.

2191: זאת השיטה, לפגוע תמיד בחלשים ביותר, במסכנים ביותר ובאומללים ביותר.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין למה כל הרשויות בארץ מנצלות את ה-50% שנותן משרד החינוך, ואני כבר לא מדבר על הסעות מאורגנות או אגד.

זבולון אורלב: ברגע שהילדים מוסעים על פי התקנות, למה אתם לא משלמים את ההסעה ומקבלים 50% ממשרד החינוך?

בנצי נמט: אני מבקש להסביר את זה בתור דרג מקצועי.

בנצי נמט: יש פה היסטוריה מאד מורכבת.

בנצי נמט: מערכת החינוך בירושלים כוללת בתוכה 234,000 תלמידים והיא שונה בהגדרה שלה.

בנצי נמט: אין רשות שמגיעה למספר תלמידים כזה וגם לא למחצית מזה.

בנצי נמט: עיריית תל-אביב, הגדולה ביותר אחריה, יש בה מחצית מהתלמידים.

זבולון אורלב: אין עיריה שמקבלת ארנונה מכל כך הרבה תושבים כמו עיריית ירושלים.

בנצי נמט: זאת בדיוק הבעיה, שחלק גדול מהתושבים לא משלמים ארנונה ולכן היא גם העיר הכי ענייה.

בנצי נמט: חלק גדול ממגזריה החרדים והערבים לא משלמים ארנונה.

בנצי נמט: המשמעות של החלת ההסעות בירושלים על פי ההמלצה שדיברה עליה שוש ימין היא עשרות רבות מאד של מיליונים.

בנצי נמט: גבעת משואה וכל האזור הזה לא מוסע.

בנצי נמט: אם אני מתחיל להסיע את כולם, מדובר להערכתי ב-90 מיליון שקל רק על הסעות.

זבולון אורלב: רבותי, אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בשעה 11:00.

זבולון אורלב: מי שרוצה רשות דיבור יואיל להעביר פתק למנהלת הוועדה עם שמו ותפקידו.

זבולון אורלב: אני לא יכול להבטיח שכל מי שיבקש, יקבל.

אריאלה רג'ואן: סליחה על ההתפרצות, אבל אנחנו לא הרשות היחידה.

זבולון אורלב: אמרה שוש ימין שאתם היחידים.

אריאלה רג'ואן: תל-אביב נוהגת בדיוק כמונו.

מאיר תורג'מן: לא נכון, זה לא נכון.

זבולון אורלב: סליחה, אתה לא מוסמך להגיד כן או לא.

זבולון אורלב: נמצאת כאן מנהלת אגף ההסעות במשרד החינוך והיא מוסמכת לענות על זה.

זבולון אורלב: שוש, הפרוטוקול לא מבין תנועות ראש, האם ירושלים היא הרשות המקומית היחידה בארץ שלא מממנת כלל את ההסעות שצריכות להיות ממומנות?

שושנה ימין: יש עוד רשויות אבל לא מהסיבות האלה.

זבולון אורלב: עיריית תל-אביב מממנת?

שושנה ימין: מממנת גם מממנת.

אריאלה רג'ואן: יש לנו מכתב שאומר שעיריית תל-אביב לא מממנת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לשמוע את נציגי מעלה זיתים.

זבולון אורלב: לא קוראים לשכונה ראס אל עמוד ואני, אגב, הוא זה שלחם שהמקום לא ייקרא בשמו הערבי אלא בשמו היהודי, מעלה זיתים.

זבולון אורלב: תחת המגבלות שציינה היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

רויטל שנור: אני רוצה לציין כמה הבדלים עקרוניים בין אוטובוס להסעת תלמידים מעבר לעניין העקרוני.

רויטל שנור: ילדים באוטובוס יושבים לא חגורים, באוטובוס יש דלת קדמית ודלת אחורית, ילדים קטנים יכולים לרדת מהאוטובוס גם מהדלת האחורית בצורה מסוכנת, הנהג זר ולא מוכר ובאזור עם רגישות ביטחונית כמו שלנו אפשר להבין את המשמעויות של זה, כמו גם את המשמעויות של האפשרות לכל אדם מהציבור לעלות לאוטובוס הזה.

רויטל שנור: במקרה של ילדי גן חובה – לפי מה שהבנו מחוות דעת של המועצה לשלום הילד, ילדי גן חובה לא רשאים לעלות באוטובוס לבד.

רויטל שנור: גם בלי חוות דעת זאת, כאם אני לא מוכנה שילדה בגן חובה תעלה לבד לאוטובוס.

רויטל שנור: בהסעה שהיתה נהוגה עד היום היתה לילדה אפשרות לעלות לבד וזאת מכיוון שמבוגר בשכר ליווה אותה עד נקודת העליה להסעה.

רויטל שנור: כיום אני נזקקת להליכה רגלית לגן, אבל אין אפשרות כזאת במקום שלנו כי הגן הקרוב ביותר רחוק והציר אליו לא אפשרי להליכה רגלית מטעמים בטיחותיים וביטחוניים.

רויטל שנור: מבחינה ביטחונית זורקים אבנים ואין אפשרות ללכת רגלית בציר.

רויטל שנור: בהנחה שיש לי רכב, למרות שאני לא חושבת שהורה חייב להחזיק רכב כדי להביא ילדים לגן, אין חניה ברובע.

רויטל שנור: אין חניה.

רויטל שנור: כלומר, כאם שרוצה להביא את הילדה ויש לה רכב ופנויה ולא עובדת בשעות הצהריים, ומתקיימים בי כל התנאים הנ"ל, אין באפשרותי להביא את בתי אלישבע מגן חובה הביתה.

רויטל שנור: בהסעה היתה בחורה שנמצאת בסמוך לגן ותמורת לגן העלתה אותה להסעה ואני קלטתי את הילדה.

זבולון אורלב: היו לכם התדיינויות עם העיריה?

רויטל שנור: כן, כל הבעיות האלה פורטו והעיריה השיבה לנו שעומד לרשותנו קו אוטובוס.

זבולון אורלב: פניתם לשר החינוך?

רויטל שנור: טרם.

רויטל שנור: לא ידוע לי שקיבלנו תשובה.

זבולון אורלב: מה ענתה העיריה לטענות שלך?

רויטל שנור: העיריה טוענת שהועמד לרשותנו קו אוטובוס.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אנחנו ניתן רשות דיבור פעם לאחד האורחים ופעם לחבר כנסת.

זבולון אורלב: חבר הכנסת ציון פיניאן, שהוא איש חינוך ותיק, בבקשה.

ציון פיניאן: תודה רבה.

ציון פיניאן: ראשית, תודה רבה ליושב ראש על קיום הדיון.

ציון פיניאן: אני שומע בקשב רב את נציגי העיריה והם יוצאים מכליהם כדי להגן על ראש העיר ועל מה שהוא עשה למען החינוך.

ציון פיניאן: אני רוצה להזכיר, שהישיבה היא לא על מה שהוא עשה למען החינוך אלא על מה שהוא לא עשה למענו, ומה שהוא לא עשה זה נושא ההסעות.

מאיר תורג'מן: אל תהיה מוטרד, גם למען החינוך הוא לא עשה.

זבולון אורלב: מאיר, אתה איש אופוזיציה ואני מבין את זה.

זבולון אורלב: גם אני איש פוליטי וגם אתה איש פוליטי, אבל אנחנו משתדלים מאד שישיבות הוועדה יהיו נטולות עוקצים פוליטיים וקואליציוניים.

זבולון אורלב: אני רוצה לשמור על כבודו של ראש העיר והוא דיבר אתי אתמול.

זבולון אורלב: אמרתי בתחילת הישיבה שהאג'נדה שלו היא חינוך וזה דבר חשוב.

זבולון אורלב: יכולות להיות לו מחלוקות גם אתי בסוגיית ההסעות, וייתכן שיש לו מחלוקת נוקבת אתי, אבל תן לחבר הכנסת ציון פיניאן לדבר.

ציון פיניאן: לידידי, צ'רלי ביטון, היינו יחד בשיקום שכונות בסוף שנות השבעים ואז הוכרזו שלוש שכונות כשכונות הקשות ביותר במדינת ישראל, בתקופת דוד לוי: מוסררה, שכונת התקווה ושיכון ד' בטבריה, ואני משיכון ד' בטבריה.

ציון פיניאן: נאמר שיש הרבה מאד כספים שהועברו למטרות חינוכיות על חשבון ההסעות.

ציון פיניאן: אם תלמיד לא מגיע לבית הספר, איך הוא יכול להינות מאותן תכניות חינוכיות?

ציון פיניאן: אמרת שחלק מכספי הקיצוץ הלכו למנוע אלימות ואם תלמיד לא בא לבית הספר זה מעודד אלימות.

אריאלה רג'ואן: לא אמרתי דבר כזה.

ציון פיניאן: יתרה מזאת, בנושא הפעלת קריטריונים לקבלת כרטיסי נסיעה – זה הדבר החמור ביותר שאפשר להגיד.

ציון פיניאן: להפוך שכונות שלמות לנזקקי סעד?

ציון פיניאן: הרי כל הורה יגיד שהוא גם נזקק.

ציון פיניאן: חברים, להפעיל קריטריונים?

ציון פיניאן: יש החלטה של שלושה קילומטרים ועיריית טבריה פועלת לפי זה והיא גם מקלה.

ציון פיניאן: אני מדבר על עיריית טבריה כי הייתי שם עשרים שנה.

זבולון אורלב: כמה זמן היית מנהל בית ספר?

ציון פיניאן: 16 שנים.

ציון פיניאן: בנושא ההסעות העיריה צריכה להקל ולא להחמיר.

ציון פיניאן: לא סתם באו לכאן כמה עשרות הורים כדי לומר שזה מפריע להם.

ציון פיניאן: קודם כל, הם דואגים לילדים שלהם מבחינה בטיחותית ושנית, מבחינת ביטחון.

ציון פיניאן: הבנתי שחלק מבתי הספר נמצאים על קו התפר וזה עוד יותר גרוע.

ציון פיניאן: אתם מחכים שיהיה אסון גדול כדי שיאמרו לכם: אמרנו לכם?

ציון פיניאן: לעיריית ירושלים יש הרבה דברים יחודיים ו-99.9% דברים חיוביים, אבל זה שלילי.

ציון פיניאן: אני לא רוצה להגיד שזה ייחודי לירושלים כי אנחנו אומרים כל יום "כי את עלית על כולנה".

ציון פיניאן: לומר שאתם לא משתתפים בהוצאות כאשר משרד החינוך נותן 50%?

ציון פיניאן: אם לא כבוד ההורים הייתי אומר להם להעביר את הילדים לטבריה או לכל עיר אחרת, שתתן 50%.

ציון פיניאן: אנשי עיריית ירושלים, אני מציע שתחשבו טוב.

ציון פיניאן: מדובר בילדים, מדובר בהורים והנושא כאן יותר חמור כי מדובר גם בביטחון של הילדים.

ציון פיניאן: קחו את ה-50%, אל תעבירו לתכניות חינוך אחרות ותפתרו את הבעיה אחת ולתמיד.

ציון פיניאן: תבואו לוועדת החינוך עם דברים יותר נעימים, לא עם דברים כאלה.

ציון פיניאן: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: נציג ארגון ההורים הארצי,

זבולון אורלב: בבקשה.

נועם עזרא: בראשית דבריי אני רוצה לצטט את יושב ראש האופוזיציה בעיריית ירושלים דאז, מר ניר ברקת בפרוטוקול משנת 2004 בנושא הסעות תלמידים.

נועם עזרא: הציטוט הוא מפרוטוקול ועדת החינוך של הכנסת ב-24 באוגוסט 2004.

נועם עזרא: מר ניר ברקת אומר שאחד הדברים שגורמים לתושבים לעזוב את ירושלים הוא חוסר מערכת הסעות לתלמידים.

נועם עזרא: הוא חוזר ואומר שאנחנו צריכים להנגיש את בתי הספר לתושבים והנגשת בתי הספר לתושבים היא עניין אסטרטגי ולא טקטי.

נועם עזרא: הוא מבקש לחייב אותם בנושא ההסעות והוא טוען שדווקא את הנושא הזה צריך להגדיל ולא לקצץ בו.

נועם עזרא: חשוב לו מאד להנגיש את בתי הספר לשכבות החלשות והוא גם טוען שתקציב ההסעות – אז היה קיצוץ של 3 מיליון שקלים – הוא פסיק קטן מהתקציב העירוני והם יכולים לעמוד בזה.

נועם עזרא: בסוף הדיון הוא אומר שמה שצריך לעשות זה לחייב את עיריית ירושלים מבחינת התקציבים ואני מצטט: "הפתרון מאד מאד פשוט, כשמשלמים לעיריית ירושלים את הכסף בתשלומי ההעברה, במקום זה שתהיה צמיחה של הדברים הנכונים, בין השאר הסעות תלמידים", לצבוע את הכסף.

זבולון אורלב: הבנו את העקרון.

נועם עזרא: רק ציטטתי כדי שנהיה בפרופורציות הנכונות.

נועם עזרא: אני רוצה להגיד שהוועדה דנה בנושא בעבר ואמרה שתשלומים עבור כרטיסיות והסעות הם בדיוק כמו תשלומי הורים.

נועם עזרא: חוק נוסף, שלא עלה פה, הוא חוק ירושלים שמתוקפו הוקמה מנח"י.

נועם עזרא: חוק ירושלים מאד פשוט והוא כולל שני סעיפים.

נועם עזרא: כתוב בו שמנח"י מוקמת לטובת תלמידי ירושלים.

זבולון אורלב: אין חוק ירושלים שקשור למנח"י.

נועם עזרא: מנח"י קמה מתוקף חוק ירושלים.

זבולון אורלב: מנח"י לא קמה מתוקף חוק ירושלים.

נועם עזרא: אני לא בטוח שאתה צודק.

זבולון אורלב: אני מנכ"ל משרד החינוך המייסד של מנח"י והיא לא הוקמה מתוקף חוק ירושלים.

נועם עזרא: ככה כתוב לי.

זבולון אורלב: מישהו הטעה אותך.

זבולון אורלב: אגב, אני בעד שינויים בחוק יסוד: ירושלים, ויושב ראש הקואליציה יודע על כך.

נועם עזרא: בחוק ירושלים כתוב שיוקמו מוסדות למען רווחת תושבי ירושלים וזה לא מה שקורה בפועל.

נועם עזרא: אני רוצה לספר על הצעה שהצענו, בניגוד לדעת היושב ראש והצעת החוק שלו ובניגוד לדעת אתי בנימין, מארגון ההורים המקומי, שתומכת בעמדת העיריה שלא לתת הסעות.

נועם עזרא: הצעתנו היתה שינסו להעביר את ה-50% של משרד החינוך להורים לפחות בשלב הביניים עד שהצעת החוק תעבור.

נועם עזרא: בינתיים נקבל 50% שמדינת ישראל מוכנה להעביר אלינו וזה יהיה הרבה יותר טוב ממה שקורה עכשיו, כשאנחנו לא מקבלים כלום.

נועם עזרא: ממילא, מי שסובל הכי הרבה זה החינוך הממלכתי-דתי כי אין לנו בתי ספר בשכונות, אנחנו יוצאים החוצה מהשכונות שלנו וזה עולה הון תועפות.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על זכות הדיבור בתור אורח בוועדה כי לצערי בקדנציה הזאת אני לא חבר בוועדה.

זאב אלקין: כשאני מגיע לכאן בלי קשר להצבעות, זה אומר שהנושא באמת בוער וזאת הדוגמה הקלאסית לכך.

זאב אלקין: אי אפשר לנהוג לפי האות היבשה של חוזר מנכ"ל מבחינת העיריה.

זאב אלקין: במקרה של מוסררה, ידועה ההיסטוריה.

זאב אלקין: קודם באה העיריה והרחיקה בתי ספר.

זבולון אורלב: אני חייב לומר לך שהואיל ויש שתי תביעות תלויות ועומדות בבית המשפט, שאחת מהן נדונה היום, הנחתה אותנו היועצת המשפטית של הוועדה שלא לעסוק בשכונות ספציפיות אלא בעקרון המדבר על הסעות בירושלים.

זבולון אורלב: אגב, בבית המשפט דנים במוסררה וברמת שלמה ואם אתה רוצה לדבר על שכונות אחרות, זה בסדר למרות שאני לא אוהב את זה.

זאב אלקין: אני אדבר באופן כללי, בלי שום קשר לשכונה מסוימת.

זאב אלקין: התופעה ידועה בירושלים שהרי בירושלים העבירו בתי ספר.

זאב אלקין: אין בתי ספר במרכז השכונתי בכל שכונה והמצב בירושלים מאד מיוחד.

זאב אלקין: יש שכונות שהיו בהן בתי ספר במרכז השכונה והעיריה, מהצרכים שלה, הפכה את המבנים למשהו אחר ולאחר מכן החליטה להסיע את הילדים ועכשיו, אחרי שההסעות מבוטלות, הילדים מוצאים את עצמם קרחים מכאן ומכאן וההורים לא יכולים להסיע.

זאב אלקין: אף אחד לא נוקט במהלך מקביל.

זאב אלקין: אם העיריה, נניח, היתה אומרת שהיא רוצה לחסוך בהסעות, היא מחזירה את המבנים ופותחת בתי ספר לזרמים הרלוונטיים במרכזי השכונות, לא היה צריך לנסוע ואולי גם ההורים היו מרוצים, אבל זה לא המצב ואי אפשר לנקוט במהלך חד צדדי.

זאב אלקין: יש שיקולי ביטחון בירושלים וגם זה כבר נאמר.

זאב אלקין: זה רלוונטי כמעט לכל השכונות ואין כמעט שכונה בירושלים שאין בה שיקולי ביטחון.

זאב אלקין: אני לא אכנס לשכונות ספציפיות כמצוותך וכעצת היועצת המשפטית, אבל בחלק מהמקרים שעליהם יש מחלוקת כל כך ברור שיש בעיות ביטחון בתחבורה העירונים.

זאב אלקין: אתה יודע שאני, כמוך, מכבד מאד את ראש העיר וכו', אבל הייתי רוצה להתייצב מאחורי דבריו של ראש העיר משנת 2004 ולא מאחורי מעשיו של ראש העיר משנת 2009.

זאב אלקין: לכן אני מציע לך, אדוני היושב ראש, שהוועדה, כוועדת חינוך, ואנחנו ניתן לזה תמיכה גם כשדולה בכנסת לעניין ירושלים, תפנה לראש העיר בבקשה לשקול מחדש את העניין למרות עמדתו העקרונית הידועה ואפילו שוחחנו אתו בעניין באופן פרטי.

זאב אלקין: משרד החינוך מוכן לתת את חלקו ולכן לא יעלה על הדעת שהילדים וההורים בירושלים, במצב הייחודי של העיר, יישארו ללא הסעות.

זבולון אורלב: מאחר והוועדה מקיימת סדרי עבודה מאד טובים עם שר החינוך, אני לא רוצה לפטור את שר החינוך מהעניין.

זבולון אורלב: נציגו, אלי חזן, אמר כאן עמדה שאני מאד מכבד, ששר החינוך סבור שצריכים להיות סידורי הסעה הולמים והסידורים, כפי שקבעה אותם העיריה, אינם עונים על הקריטריון הזה.

זבולון אורלב: אני חושב שלשר החינוך יכולה להיות השפעה, גם מעשית, למרות שאין תקנה או חוק מסוימים שהוא יכול להורות עליהם, אבל יש לו השפעה.

זבולון אורלב: לכן, אם זה יהיה הסיכום, הפניה שלנו תהיה לא רק לראש העיר אלא גם לשר החינוך.

זבולון אורלב: שר החינוך הוא לא מהאו"ם והוא צריך להיות שותף.

זאב אלקין: שר החינוך אמנם מוכן לתת את חלקו, אבל אתה צודק בכך שיש לו דרכים להשפיע על ראש העיר.

זבולון אורלב: אני חייב לתקן אותך.

זבולון אורלב: סדרי ההסעות, כפי שהבהירה מנהלת אגף ההסעות באופן נכון, הם תולדה של חוק חינוך חובה.

זבולון אורלב: כדי לקיים את חוק חינוך חובה צריך לעשות הסעות.

זבולון אורלב: ביצוע חוק חינוך חובה מוטל על שר החינוך, הוא השר הנושא באחריות.

זבולון אורלב: אם יש שיבוש בסדרי הלימודים, שר החינוך נושא באחריות ולכן אני אומר שיש לו כאן תפקיד מאד מאד מרכזי.

זבולון אורלב: אנחנו, כחברי כנסת, צריכים לחשוש מהשלכות רוחב כי מחר עלולות לעשות את זה עוד עשר רשויות מקומיות ומה יקרה אז?

זבולון אורלב: ירושלים לא מנותקת.

זאב אלקין: עושים את זה ברשויות.

זבולון אורלב: לא, דווח כאן אחרת.

זבולון אורלב: נאמר שירושלים מאד חריגה בעניין הזה, לשמחתנו.

זבולון אורלב: כך דווח על ידי מנהלת אגף ההסעות ואפשר תמיד להציג בפני הוועדה עובדות אחרות.

זבולון אורלב: אנחנו תמיד צמודים לעובדות.

זבולון אורלב: אגב, זה גם הידע האישי שלי.

זבולון אורלב: יש מקרים ספציפיים בגלל נסיבות כאלה ואחרות.

זאב אלקין: היה הסיפור של נחל בקע בבאר-שבע.

זבולון אורלב: נכון, יש נסיבות כאלה ואחרות.

זבולון אורלב: יש בעיות נקודתיות ופטורים נקודתיים כאלה ואחרים.

זבולון אורלב: אגב, זה מעוגן בהסכמים בין השלטון המקומי לבין משרד החינוך ואנחנו מאד חוששים מפריצת החומה.

זבולון אורלב: דיווחתי שיש הצעת חוק משותפת של דוד אזולאי ושלי, שתחיל על החינוך הרשמי את סדרי ההסעות חובה כמו שיש בחינוך המיוחד כך שזה לא יהיה נתון יותר לשיקול דעת.

זבולון אורלב: פעם קיימו שיקול דעת והסכמים והיום כל אחד עושה מה שהוא רוצה וצריך לסדר את זה, אחרת זאת סכנה לקיומו של חוק חינוך חובה.

זבולון אורלב: זאת בעיה גדולה מאד.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לאתי בנימין, יושבת ראש הנהגת ההורים.

זבולון אורלב: כפי שציינתי בהתחלה, היא פנתה אליי בכתב בצורה מסודרת.

אתי בנימין: אדוני היושב ראש, הנושא הוא הסעות ולא אתי בנימין.

אתי בנימין: צר לי שיושב כאן אדם, נועם עזרא, שמחפש איך להסיט את הנושא נגד אתי בנימין.

דובר: מה זה שייך?

זבולון אורלב: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זבולון אורלב: אתה יושב פה באופן קבוע ומכיר את סדרי העבודה.

זבולון אורלב: אם אפשר, אני מבקש לדלג על זה.

זבולון אורלב: לא שמעתי ואם הייתי שומע אותו, הייתי מפסיק אותו.

זבולון אורלב: זה לא בסדר.

אתי בנימין: הוא אמר שבפרוטוקול אמרתי שאני בעד קיצוץ ההסעות.

אתי בנימין: כן, אני בעד קיצוץ הסעות לאנשים שמקבלים הסעה של מונית פרטית כמו שנועם קיבל עבור ילדיו.

דובר: היא ממשיכה בזה.

זבולון אורלב: אדוני, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אתי בנימין: לא עבור הילדים האלה.

זבולון אורלב: נגמר העניין.

זבולון אורלב: לא שמעתי ואם הייתי שומע שיש כאן התייחסות, הייתי עוצר את זה בצורה ברורה.

אתי בנימין: אני בטוחה, אדוני היושב ראש.

אתי בנימין: כפי שאמר נועם עזרא, כשראש העיר היה בכובע של האופוזיציה הוא נלחם כדי שיהיו הסעות בירושלים.

אתי בנימין: לא יכול להיות שברגע שהוא שינה את מקומו לתפקיד ראש העיריה הוא גם משנה את עורו.

אתי בנימין: יושבת כאן נציגות מכובדת ממנח"י ואני מכבדת את האנשים שיושבים כאן, אבל מי שהיה צריך לשבת כאן היום הוא ראש העיריה, שבחר להפסיק את ההסעות לאותן שכונות, שלא אכפת לו מהילדים האלה, שהבטיחות שלהם בסכנה, שהביטחון שלהם בסכנה, שצריכים לחצות כבישים ראשיים כדי להגיע לבית הספר.

אתי בנימין: חבל שאנחנו לא יכולים להראות סרט שהבאנו אתנו, כיצד הילדים האלה חוצים את הכביש.

זבולון אורלב: למה אי אפשר לראות את הסרט?

אתי בנימין: נשמח להראות לכם.

אתי בנימין: יש כאן סרט שמוכיח בדיוק כיצד הילדים האלה מסכנים את החיים שלהם, כיצד הם צריכים לחצות כבישים ראשיים, כיצד הם עולים לאוטובוס ציבורי מלא אנשים ומה קורה בו.

אתי בנימין: יש תקנה שאומרת שילד באוטובוס חייב לשבת עם חגורת בטיחות, אבל הם לא יכולים לחגור חגורת בטיחות באוטובוס ציבורי.

אתי בנימין: הילדים האלה נמצאים בסכנה יום-יומית וההורים שלהם לא יכולים לממן את ההסעות.

אתי בנימין: אם ראש העיריה רוצה לחלק מחשב לכל מורה או לעשות תכניות אחרות, שיקצץ בתחומים אחרים בעיר, שיקצץ מהשקעה של 11 מיליון שקל בשלט 'ברוכים הבאים לירושלים'.

אתי בנימין: יש הרבה דברים שמהם אפשר לקצץ ואי אפשר להשקיע רק במה שמצטלם טוב.

אתי בנימין: צריכים וחייבים להחזיר את ההסעות לילדים האלה.

אתי בנימין: בהתייחס לדבריה של אריאלה, שראש העיריה אמר שכל שם של ילד שיומלץ על ידי מנהל בית הספר יקבל את הסבסוד להסעה.

אריאלה רג'ואן: זה לא מה שאמרתי.

אתי בנימין: אמרת שמנהלי בתי הספר יגישו רשימות.

אריאלה רג'ואן: לא אמרתי רשימות.

אתי בנימין: שמות של ילדים.

אתי בנימין: מנהלי בתי הספר הגישו לכם רשימות ובהן שמות כל הילדים, אבל אתם הודעתם שלא תתנו אלא רק לפי מצב סוציו-אקונומי.

אתי בנימין: סגרתם בתי ספר בשכונות?

אתי בנימין: אתם מחויבים לתת להם הסעות.

אתי בנימין: נקודה.

אתי בנימין: זה היה ההסכם, תכבדו הסכמים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אריאלה, בבקשה.

אריאלה רג'ואן: אני רוצה להשיב בקצרה.

אריאלה רג'ואן: אני מבקשת מאתי לא לצטט פרוטוקולים מלפני שש שנים כפי שאת לא רוצה שיצטטו אותך ויוציאו דברים מהקשרם.

אריאלה רג'ואן: גם דבריו של ראש העיר הוצאו מהקשרם ושנית, אנחנו לא דנים בשאלה האם ההסעות ציבוריות או הסעות פרטיות או מוניות.

אריאלה רג'ואן: שנית, מאד חשוב לי לומר שאני יושבת כאן בכובע של ראש העיר.

אריאלה רג'ואן: אין צורך לומר שראש העיר היה צריך לשבת כאן.

אתי בנימין: הוא היה צריך לכבד את ההורים האלה.

אריאלה רג'ואן: ראש העיר פגש את כל ההורים שיושבים כאן וזה היה בנוכחותי.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: יהודית כץ, בקצרה בבקשה.

יהודית כץ: אחרי התאונה שקרתה בירושלים היתה כתבה עליה ב-ynet.

יהודית כץ: אני לא מייצגת את ירושלים אלא בכלל את ההסעות.

יהודית כץ: אני מתפלאת על כך שכמעט ולא מדברים על הבטיחות בהסעה.

יהודית כץ: אתם שואלים למה מגיעה הסעה לתלמידים, אבל זה דבר שצריך להיות מובן מאליו.

ציון פיניאן: כשיהיו הסעות נדון בבטיחות שלהן.

יהודית כץ: בהסעות עצמן קורים דברים שאני חוויתי לפני 19 שנה.

יהודית כץ: מאז שני דברים השתנו, גם הם לא ממש קשורים לבטיחות, אבל הבטיחות לא השתנתה ב-19 השנים הללו ומאז אני זועקת בנושא הבטיחות.

זבולון אורלב: אני חייב לקטוע אותך.

זבולון אורלב: אנחנו נקיים דיון בסוגיית הבטיחות בהסעות במדינת ישראל.

זבולון אורלב: כרגע אנחנו עוסקים בשינוי סדרי ההסעות בירושלים.

זבולון אורלב: אפשרתי לך לומר שני משפטים גם למען כבודך וגם למען כבודו של נושא הבטיחות.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

יהודית כץ: וגם בגלל התאונה שקרתה בירושלים.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: אביטל אפל, בבקשה.

אביטל אפל: תודה.

אביטל אפל: מכיוון שאני ארגון 'בטרם' לבטיחות ילדים אני רוצה לומר את המילה בטיחות, שלצערי נעדרה מהדיון, לפחות מצד נציגי עיריית ירושלים.

אביטל אפל: גם הסדרי הסעה וזכאויות קשורים באופן ישיר להסעות תלמידים.

אביטל אפל: פונים אלינו הורים רבים שמספרים שקיצצו בהסעות והילדים הולכים בדרך לא דרך לבית הספר.

אביטל אפל: מצד אחד מבטלים הסעות ומצד שני לא דואגים לאיזשהו סטנדרט מינימלי של בטיחות שהוא מחויב.

אביטל אפל: בסוף כל יום חשוב לכל הורה שהילד שלו ישוב הביתה בשלום ובלי לזלזל בנושא החינוכי, הדבר החשוב ביותר הוא שהילד ישוב הביתה בשלום.

אביטל אפל: בשנה וחצי האחרונות קרו כבר שלושה מקרים של ילדים מאד צעירים, שנהרגו כשהם ירדו מהסעת התלמידים.

אביטל אפל: זה קרה בכרמיאל, זה קרה בכפר סבא ועכשיו בירושלים.

אביטל אפל: לצערי, המקרים הקטלניים ביותר הם כשילדים יורדים ועולים בתחנת ההסעה.

אביטל אפל: אנחנו רואים הרבה מאד בעיות ונשמח שהוועדה תקיים דיון בנושא.

זבולון אורלב: אנחנו נקיים את הדיון הזה ואת יודעת שלארגון 'בטרם' יש פינה חמה בוועדה הזאת.

אביטל אפל: בנושא הזכאויות – השתרבבה טעות שנושא הליווי הוא חובה על פי חוק.

אביטל אפל: מלבד הסעות בחינוך המיוחד הוא לא חובה על פי חוק וגם זה לא ממומן.

אביטל אפל: כאן מתחילה הבעיה כי איך ייתכן שילד בגיל שלוש ייסע ללא ליווי?

אביטל אפל: איך ייתכן שילדים בכיתה א' יסעו באוטובוס ציבורי?

אביטל אפל: כבר נאמר שילד מתחת לגיל 9 לא יכול לחצות כביש לבד.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: מישהו אמר לי שבישיבות קודמות פגעתי או לא דיברתי כראוי למי שמייצג את המועצה לשלום הילד.

זבולון אורלב: לכן הבהרתי גם ליושב ראש המועצה ובהזדמנות זאת אני רוצה להבהיר גם לך ובאמצעותך לאחרים, שלמועצה לשלום הילד יש לנו כבוד רב ואנחנו משתדלים לתת לה את זכות הדיבור ולהאזין לה.

זבולון אורלב: רק אתמול אחרי הצהריים העברתי חוק בקריאה ראשונה, שהוא יוזמה של המועצה – אינוס על ידי אישה.

זבולון אורלב: מסרי לחברותייך שיש להן בית חם בוועדת החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אביבית ברקאי, בבקשה.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: תודה רבה.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני בהחלט מברכת אותך ואת חבר הכנסת דוד אזולאי על הצעת החוק שהגשתם.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני מקווה שגם היא תקודם במהרה.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני רוצה לציין שהמקרה של ירושלים חריג.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: למועצה לשלום הילד הגיעו ומגיעות מידי יום פניות רבות בנוגע להסעות, כאשר עיקר הפניות הן בנוגע לחינוך המיוחד.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני אודה ליושב ראש הוועדה אם גם בנושא הזה יזום ויקיים דיון נפרד.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: גם לגבי ההסעות בחינוך שאינו חינוך מיוחד ישנן לא מעט פניות גם מבאר-שבע, גם מזכרון יעקב וגם ממקומות אחרים.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: הבעיות מתמקדות בעיקר בשתי נקודות: הראשונה היא נושא מימון הכרטיסיות בתחבורה הציבורית.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני רוצה לשאול את משרד החינוך כיצד זה עולה בקנה אחד עם תשלומי ההורים?

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: מידי שנה ועדת החינוך מאשרת בכנסת את הנושא וזה לא מופיע שם, דבר שבהחלט ראוי לתת עליו את הדעת.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: שנית, אמרה מנהלת אגף הסעות שגם הם סבורים שאין להטיל את הנטל על ההורים.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אם כך, אני מצטרפת גם לדברים שלך ושואלת מדוע משרד החינוך אינו אוכף את הוראותיו שלו?

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: מדוע משרד החינוך אינו אוכף את חוזר מנכ"ל, שמחייב את השתתפות הרשויות המקומיות בנטל המימון של ההסעות?

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: לגבי ארגון ההסעות – אמנם חוזר מנכ"ל אומר שרק במקרים שבהם אין מענה להסעה בקווי תחבורה ציבורית יהיה אפשר לבצע הסעה מאורגנת, אבל השאלה היא מה הוא אותו מענה להסעה.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: האם מענה להסעה הוא רק סידור טכני של קווי אגד שיובילו מכאן לשם או שמענה להסעה פירושו מענה מהותי, מענה ממשי, שעונה גם על סוגיית הבטיחות וגם על סוגיות אחרות?

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: מתעוררות שאלות חוקיות כאשר ילד שולח ילד בגן חובה לבדו בתחבורה ציבורית, אבל גם עם ילדים מעל גיל 6 יש בהחלט בעיה שהם יסעו בתחבורה ציבורית, גם מעבר לפן המשפטי.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני לא בטוחה שזה עונה על המענה של הרשות המקומית לסדר תחבורה ציבורית וראוי שהעניינים יובהרו ויחודדו כדי שהרשות המקומית תדע באיזה נסיבות מוטלת עליה החובה לארגן הסעה, גם במקרים שבהם יש תחבורה ציבורית.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אגב, יש מקרה שבו יש אמנם תחבורה ציבורית לשכונה מסוימת בעיר מסוימת, אבל התחבורה הציבורית מגיעה פעם בחצי שעה ויש 100 ילדים בשכונה שצריכים לעלות עליה.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: מטבע הדברים, כל הילדים לא יכולים לעלות בו זמנית על אותו אוטובוס והם צריכים לחכות חצי שעה נוספת עד שיגיע האוטובוס הבא.

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: האם זה מענה להסעה?

עו"ד אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני אשמח אם משרד החינוך ייתן מענה לשאלותיי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מאיר תורג'מן, חבר מועצת עיריית ירושלים, בבקשה.

זבולון אורלב: צ'רלי, אתה רוצה לדבר או שכבר אמרת את שלך?

2191: רציתי לומר משפט אחד בעניין הביטחון והבטיחות של הילדים.

2191: זה מה שמקומם יותר מכל דבר.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: מאיר, בבקשה.

מאיר תורג'מן: תודה רבה.

מאיר תורג'מן: אני מברך את הוועדה שלקחה יוזמה ומקיימת דיון בנושא.

מאיר תורג'מן: הדיון מאד חשוב ואלמלא ועדת החינוך והעומד בראשה היו לוקחים את היוזמה, לא היינו מצליחים להגיע למשהו בעניין הזה.

מאיר תורג'מן: צריך לומר את הדברים בצורה ישירה ועל השולחן – התנהלות העיריה והעומד בראשה היא התנהלות אנטי חברתית מובהקת.

מאיר תורג'מן: יש הרבה דוגמאות, אבל אני אתמקד יותר בנושאים הקשורים לחינוך.

מאיר תורג'מן: במקום שיש בו הורים חזקים וראש העיר לא רוצה להתעסק אתם, תאמינו לי שהוא משלם.

מאיר תורג'מן: כאשר בית הספר הניסויי איים עליו בהשבתת בית הספר אם הוא לא ישפץ את בית הספר, שמו שם מאות אלפי שקלים בלי להניד עפעף.

מאיר תורג'מן: כאשר מדובר בשכונות חלשות, שידוע שלהורים שם אין יכולות, גם לא להיאבק...

מאיר תורג'מן: אני ממש מופתע מההורים עד כמה הם נחושים והולכים עם המאבק הזה בצורה נחרצת.

מאיר תורג'מן: זה רק מראה עד כמה הנושא הזה כאוב.

מאיר תורג'מן: ההורים האלה הגיעו פעמיים לישיבות המועצה ואני רוצה לומר לכם שראש העיר נהג בהם בזלזול ובחוסר התייחסות.

מאיר תורג'מן: הוא אפילו לא היה מוכן להסתכל עליהם.

זבולון אורלב: זה לא הנושא שלנו.

זבולון אורלב: מאיר, הנושא הוא עניין ההסעות.

זבולון אורלב: הרי לא קיבלת הזמנה לישיבה והופעת וזכותך לבוא והכנסת פתוחה בפני כל אחד.

מאיר תורג'מן: הוזמנתי.

מאיר תורג'מן: יושב פה אלי חזן והוא הזמין אותי לבוא לישיבה.

זבולון אורלב: אלי חזן לא מוסמך להזמין אנשים לישיבה.

זבולון אורלב: לא ידעתי שאלי חזן מזמין אנשים לישיבה.

זבולון אורלב: הוא לא מוסמך להזמין אלא לבקש מאתנו להזמין.

זבולון אורלב: אגב, אם הוא היה מבקש ממני, הייתי מזמין.

זבולון אורלב: כל מי שרוצה להשתתף בישיבות הוועדה, הוועדה פתוחה לאזרחי המדינה.

זבולון אורלב: ראיתי אותך נכנס, כיבדתי אותך, אני נותן לך רשות דיבור אבל אני מבקש שתדבר על הנושא שאנחנו עוסקים בו.

זבולון אורלב: זאת לא זירת התגוששות בינך לבין ראש העיר על ההתנהגות שלו.

זבולון אורלב: אנחנו עוסקים בדבר מאד מאד ענייני שנקרא הסעות.

זבולון אורלב: ראש העיר לא פה וזה לא נוח לי.

מאיר תורג'מן: אני רוצה לומר, גם אם זה לא נוח, שההתנהלות היא התנהלות פוגעת וזה לא מתבטא רק בהסעות.

זבולון אורלב: מאיר, אמרת.

זבולון אורלב: אנחנו עוסקים בעניין ההסעות.

מאיר תורג'מן: אני מבקש מהוועדה ומהעומד בראשה לקחת את הנושא הזה קדימה.

מאיר תורג'מן: אני מתאר לעצמי שאכפת לך מהנושא הזה וההורים האלה, מעבר לנושא הבטיחותי-ביטחוני, יש להם בעיה קשה לממן את ההסעות.

מאיר תורג'מן: לגבי מוסררה, שלא יספרו לנו סיפורים על כך שיש מערך הסעות או שראש העיריה ישב עם אגד וסיכם דברים.

זבולון אורלב: הואיל ועניין מוסררה תלוי ועומד בבית המשפט, איננו עוסקים לא במוסררה ולא בשום דבר שעומד בבית המשפט.

מאיר תורג'מן: במוסררה אין אוטובוסים, אין מערך הסעות.

זבולון אורלב: תודה רבה, העניין ברור.

זבולון אורלב: רימונה, בבקשה.

רימונה מונסוגו: אני מדברת כאמא לשני ילדים והנושא הזה קשה ורגיש לנו.

רימונה מונסוגו: מדובר בילדים שלנו, בביטחון שלנו.

רימונה מונסוגו: אני רוצה לדבר על עניין הכרטיסיות.

רימונה מונסוגו: כאם חד הורית אני לא מוכנה להיות ממותגת ולא שהילדים שלי יהיו ממותגים בשביל כרטיסיות.

רימונה מונסוגו: נכון שאני אחראית על חייהם, אבל ראש העיר אחראי על התושבים שלו ובכך שהוא לא לוקח חלק בזה, הוא מתנער מהתושבים שלו חד משמעית.

רימונה מונסוגו: בעבר, בלי לציין את שם השכונה שלנו, היו לנו תקדימים מאד קשים מבחינת פיגועים שקרו כאשר ילדים חיכו להסעות ומבחינת תאונות דרכים.

זבולון אורלב: את מדברת על שכונות התפר.

רימונה מונסוגו: כן.

רימונה מונסוגו: לגבי אגד – יפה שהסדירו עם אגד איזשהו רעיון על הנייר, אבל בשטח זה לא עובד כמו שצריך.

זבולון אורלב: מה לא עובד?

רימונה מונסוגו: הילדים מגיעים בחמש דקות לפני שבע וזאת נסיעה של חמש-עשר דקות מקסימום.

רימונה מונסוגו: הילדים נמצאים בבית הספר בשעה שבע וחמש דקות, כשבית הספר עדיין לא פתוח.

רימונה מונסוגו: אני כבר לא מדברת על גני חובה שלא פתוחים בשעות האלה.

רימונה מונסוגו: היום נתקלנו בכך שנהג אוטובוס לא יודע איפה הוא אמור לעצור, את מי הוא אמור לאסוף, את מי מורידים ראשון, מה התחנה השנייה, מהבלבול עוברים באור אדום, אין חגורות בטיחות באוטובוס, אין מלווה ומשגיח ונהג האוטובוס לא יכול להיות גננת של הילדים.

רימונה מונסוגו: הוא אמור להסתכל על הכביש ולא להסתכל אם ילד מטפס על העמודים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הדברים שלך קשים והם נשמעו.

זבולון אורלב: בטי נולמן, בבקשה.

בטי נולמן: גילוי נאות – אני עורכת דין ויחד עם עורכת דין רחל אוחנה שיושבת כאן אנחנו מייצגות את ההורים שהגישו את העתירה לבית המשפט.

זבולון אורלב: לפי פרק י"ב בחוק יסוד: הכנסת, עורך דין שמייצג לקוחות ומופיע בפני ועדת הכנסת צריך אישור.

יהודית גידלי: החל מהשבוע הבא זה יופיע בהזמנה באופן קבוע.

זבולון אורלב: אנחנו לא טריבונל, אבל אתם יכולים לקבל אישור.

זבולון אורלב: בפרק י"ב ישנה הפרוצדורה שבאמצעותה אתם יכולים לקבל אישור.

בטי נולמן: עברנו את הפרוצדורה הזאת.

יהודית גידלי: אם היית עוברת את הפרוצדורה היה לך אישור מסוג אחר.

זבולון אורלב: למי פנית?

בטי נולמן: לדובר הכנסת?

זבולון אורלב: וקיבלת אישור?

בטי נולמן: כן, כך הבנתי.

בטי נולמן: אם הוטעיתי לחשוב אחרת, אני מתנצלת.

זבולון אורלב: לא, לא, הוא הכתובת הנכונה.

זבולון אורלב: בבקשה.

בטי נולמן: אני כאן לא כדי לייצג דווקא את האינטרסים של האנשים שאני מייצגת אלא מתוך ידיעה ברורה שהסוגיה שנדונה פה חולשת על ציבור רחב מאד של ילדים והורים, לאו דווקא אותם אנשים שאני מייצגת.

בטי נולמן: ראשית, אני רוצה לשבח את חברי הכנסת שמקדמים הצעת חוק לחובת הסעות, כולל את יושב ראש הוועדה.

בטי נולמן: נשמח כאזרחי המדינה לראות עוד חברי כנסת מצטרפים להצעה זו ותומכים בה.

בטי נולמן: רוב הדברים שרציתי לומר בפני הוועדה המכובדת הזאת כבר נאמרו על ידי קודמיי ואני רק אוסיף בקצרה.

בטי נולמן: שיטת ההסעות של הילדים באמצעות תחבורה ציבורית היא הזמנה לאסון ידוע מראש.

בטי נולמן: יש כאן שני סרטונים שמתעדים מהלך נסיעה באוטובוס ציבורי בשתי השכונות שאנחנו מנועים כרגע להזכיר.

בטי נולמן: אני אשמח להציג את הסרטונים בפני הוועדה וגם פניתי מראש לוועדה בבקשה להציג אותם.

זבולון אורלב: אם מדובר בשתי השכונות שעניינן תלוי ועומד אנחנו לא יכולים לראות את הסרטונים.

בטי נולמן: אני אגיד מאד בקצרה מה יכלה הוועדה לומר בשני הסרטונים האלה.

זבולון אורלב: לא, את לא יכולה לומר כי זה מתייחס לשתי השכונות שאנחנו לא דנים בהן.

בטי נולמן: אם כך, אני אחזור ואומר שמדובר באסון ידוע מראש וכאשר הוא יתרחש, חלילה, לא יעניין אף אחד מההורים אם לכל מורה יש מחשב.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מרגלית לרוש, בבקשה.

מרגלית לרוש: אני מייצגת את בית הספר ברנד בנווה יעקב.

זבולון אורלב: אבל אנחנו לא עוסקים בשכונה כזאת או אחרת.

מרגלית לרוש: בסדר.

מרגלית לרוש: אני רוצה לדבר על האוכלוסיה שנמצאת בשכונה.

מרגלית לרוש: זאת אוכלוסיה משכבה סוציו-אקונומית נמוכה, רובם עולי אתיופיה והם אמורים להגיע מקצה נווה יעקב לתחנה סופית בנווה יעקב.

מרגלית לרוש: בגלל מצבם הכלכלי הם לא יכולים לממן רכישת כרטיסיות ומכיוון שהם לא מקבלים כרטיסיות הם הולכים ברגל.

מרגלית לרוש: במידה והם מקבלים כרטיסיות, מדובר בעשרים ניקובים.

מרגלית לרוש: אם נעשה תחשיב, הם מקבלים רק חצי.

מרגלית לרוש: ההגעה לבית הספר מהווה סכנה בטיחותית גדולה ודיאנה קוגן מבטיחות בדרכים הגיעה לבית הספר וראתה שאין שם שדה הראיה, ראוי להציב מעבר חציה שאיננו קיים, אין שם משמרות בטיחות ואין שום השגחה בטיחותית שיכולה להבטיח את הילדים כשהם חוצים כבישים סואנים.

מרגלית לרוש: כשהילדים מגיעים ברגל הם חוצים כבישים ועוברים כברת דרך של כשלושים דקות בהליכה רגלית.

מרגלית לרוש: היום מזג האוויר תקין, אבל אני לא יודעת באיזו שעה הם יגיעו בגשם ובחורף.

מרגלית לרוש: אם הם מאבדים את זמנם בדרך, אני לא יודעת איך הם מתנהלים במהלך יום לימודים רגיל.

מרגלית לרוש: זה בטח גורם להם לאי שקט בלמידה.

מרגלית לרוש: הייתי מאד שמחה לראות שיש היענות לבקשה שלנו כי לא קיבלנו שום תשובה על המכתבים ששלחנו בנושא הבטיחות ולא היתה היענות מהעיריה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: שוש, מילה אחרונה.

שושנה ימין: ברשותך, כדי שלא נצא מהישיבה תחת הרושם שהאופציה של תחבורה ציבורית היא אופציה פסולה לתלמידים, אני רוצה לומר שמאות אלפי תלמידים במדינת ישראל נוסעים בקווי השירות הציבורי.

זבולון אורלב: בכיתות א'?

שושנה ימין: קודם כל אני אומרת ששירותי התחבורה הציבורית הם מבחינתנו שירותים לגיטמיים לתלמידים.

שושנה ימין: לא נשכח שמעבר להסעה לבית הספר ובחזרה יש פעילות ענפה של תלמידים בשעות אחרי הצהריים והילדים נוסעים בתחבורה ציבורית.

שושנה ימין: נכון, מתפקידה של הרשות המקומית לבחון את האופציה הזאת גם לפי גיל הילדים וגם לפי סדרי הנסיעה.

שושנה ימין: זה הולך זה בצד זה.

שושנה ימין: אם אומרים לילד בכיתה ו' או בכיתה ח' לנסוע באוטובוס אי אפשר לומר אוטומטית שזה פסול כי ילד לא יכול לנסוע בתחבורה ציבורית.

שושנה ימין: מאות אלפי ילדים שלא מקבלים מימון ממשרד החינוך ומהרשות המקומית נוסעים בתחבורה ציבורית.

שושנה ימין: האסון לא בפתח וכדאי לחנך ילדים גם למשמעת בטיחותית.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: בסיום הישיבה אני רוצה לומר דברי פרידה מגברת שושנה ימין, שבעוד ימים אחדים פורשת מתפקידה במשרד החינוך.

זבולון אורלב: זכיתי לעבוד במחיצתה שנים רבות במשרד החינוך ולאחר מכן בכל יתר התפקידים שלי ולמדתי להכיר אותה כעובדת מקצועית, מסורה, מוכשרת שכולם אוהבים, גם אם היא נותנת הרבה תשובות שליליות.

זבולון אורלב: כולם רוצים כסף ואין לה מספיק כסף, אבל בסוף בסוף החיוך כובש את כולם.

זבולון אורלב: בשם הוועדה אני רוצה להוקיר תודה והערכה רבה.

זבולון אורלב: יש לנו צער רב על כך שאת פורשת.

זבולון אורלב: משרד החינוך התברך בשורה של עובדים, שהם חלק מעמוד התווך ואת ודאי חלק מהם.

זבולון אורלב: ייקח למשרד זמן רב עד שיכשירו יורשת חדשה או יורש חדש לעניין.

זבולון אורלב: אני מאחל לך באמת הצלחה רבה.

שושנה ימין: אני רוצה להודות לך, באמת תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: זה המעט שאני יכול לעשות למען עובדי מדינה שעובדים קשה, כמו שאת עבדת כל השנים.

זבולון אורלב: לגופו של עניין – אני די מתלבט האם לסכם עכשיו את הישיבה רק מפני הדיון שיש היום בבית המשפט.

זבולון אורלב: כמו שאמרתי, אני לא רוצה שמלכות אחת תיגע ברעותה.

זבולון אורלב: אנחנו לא נתייחס למקרים הספציפיים, לא עסקנו במקרים הספציפיים, לא למדנו את המקרים הספציפיים שנדונים בבית המשפט, לא שמענו על העובדות – כמה ילדים, מאיפה, איך וכן הלאה.

זבולון אורלב: אני רוצה להציע כמה החלטות כלליות, שקשורות לעניינים שנדונו כאן.

זבולון אורלב: אני חושב שההורים עשו טעות כשהם פנו למיצוי העניין המשפטי ואני חושב שקודם הם היו צריכים למצות את העניין הציבורי.

זבולון אורלב: בעצם זה שהנושא לא נדון כאן העניין הציבורי לא מוצה, אבל מי אני שאחנך את ההורים?

זבולון אורלב: הם כבר מחנכים את הילדים שלהם ואני לא יכול לחנך אותם.

זבולון אורלב: לגופו של דבר, הוועדה התרשמה שהשינוי בסדרי ההסעות בירושלים לא עולה בקנה אחד באופן מובהק עם רוח החוק, עם התקנות ובעיקר עם רוח המנהג הנוהג במדינת ישראל.

זבולון אורלב: המנהג הנוהג במדינת ישראל הוא ששינויים בהסעות משכונות לשכונות וממרחקים, בעיקר בחינוך היסודי, צריכים להיעשות באופן שמבטיח את הביטחון ומבטיח את הבטיחות.

זבולון אורלב: ההתרשמות של הוועדה היא שיש בעיות עם סוגיית הבטיחות והביטחון בכל מה שקשור בהסדרים החדשים שנעשו.

זבולון אורלב: יש לנו חשש שהשינוי שנעשה בירושלים עלול להיות תקדים לשינוי גם ברשויות מקומיות אחרות.

זבולון אורלב: אנחנו מאד מוטרדים מהסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אשר על כן, אני מבקש שנציגי העיריה שהשתתפו בדיון יעבירו את בקשתנו לראש העיר לקיים דיון מחודש, פתוח וידידותי.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים ומברכים על כך שהוא מעמיד את החינוך בראש סדר העדיפויות ודווקא בתור אחד שכזה אנחנו מבקשים ממנו לשקול מחדש את ההסדרים על מנת להגיע להסדרים הולמים.

זבולון אורלב: במקביל אנחנו פונים גם לשר החינוך ומבקשים מנציגי משרד החינוך, בעיקר מיועץ השר, להביא גם כן את רוח הדיון שנערך כאן בפני השר על מנת שגם השר ישקול אפשרות, על פי הבנתו, כיצד הוא מוכן להירתם גם כן להידבר עם ראש העיר, ובעיקר לגבי השלכות הרוחב שמאד מאד מטרידות.

זבולון אורלב: הוועדה מבקשת מהעיריה לערוך את השיקול הזה בטווח של ימים אחדים, סדר גודל של עשרה ימים, ולעדכן את הוועדה כיצד בדעת העיריה לפעול.

זבולון אורלב: כמו כן, הוועדה מבקשת לדעת האם שר החינוך רוצה לפעול, מוכן לפעול, כיצד הוא רוצה לפעול וכן הלאה.

זבולון אורלב: אני רוצה להשאיר לשר החינוך חופש פעולה כדי שהוא יוכל לפעול בכל מרחב היכולות והפעולות שלנו ולעדכן אותנו תוך עשרה ימים.

זבולון אורלב: אני מניח שבתקופה הזאת נדע איפה אנחנו עומדים בהליכים המשפטיים.

זבולון אורלב: אני מבקש שבתום עשרה ימים תדווחו לוועדה ועל פי הדיווחים האלה נשקול את המשך פעילותה של הוועדה בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אריאלה, את רוצה להעיר משהו על הסיכום הזה?

אריאלה רג'ואן: לא להעיר, רק להוסיף.

אריאלה רג'ואן: קודם כל, אני מברכת על הסיכום ואני מתנצלת אם יש הורים שעדיין לא פגשנו.

אריאלה רג'ואן: אנחנו מזמינים אותם.

אריאלה רג'ואן: אני זמינה יום יום בעיריה ואני מוכנה לתת לכולם את מספר הטלפון שלי.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם מקובל בעיריה שאחרי שראש העיר מסכם את הדיון, מרים מישהו את היד ומקבל רשות דיבור.

זבולון אורלב: זה לא מקובל.

זבולון אורלב: אם רצית לומר שההחלטה מקובלת עלייך, זה בסדר גמור, אבל מעבר לזה, שום עניינים.

זבולון אורלב: אחרי סיכום אין דברים.

אריאלה רג'ואן: זאת כוונתי.

זבולון אורלב: יש לעוד מישהו הערות לגבי הסיכום?

רימונה מונסוגו: יש אפשרות לקצר את משך הזמן שנתתם להם לעשרה ימים?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אני אדם ריאלי ומעשי.

זבולון אורלב: חוץ מזה, אני מחזיק במורשת זבולון המר, שאומרת שגם אחרי עשרה ימים מגיע התאריך.

זבולון אורלב: יש עוד הערות בנושא הסיכום?

אביטל אפל: אנחנו נודה על עריכת דיון בנושא בטיחות בהסעות תלמידים.

זבולון אורלב: הודעתי על זה במהלך הישיבה וזה לא קשור לסיכום.

2191: בפניה לראש העיר אנחנו מבקשים שהוא ימצא מקור אחר למימון המחשבים למורים.

שושנה ימין: אני רוצה להצהיר על התחייבות משרד החינוך.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את התחייבות משרד החינוך לממן את חלקו ככל שהעיריה תחליט על הסעות לזכאים לכך על פי התקנות.

זבולון אורלב: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.