ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 168, 2009-10-19 10:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אמש הלך לעולמו, לצערנו הרב, הרב שלמה לורנס, שהיה חבר כנסת מהכנסת השנייה והיה יושב ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אני חושב שהוא היה בן 93 בפטירתו.

משה גפני: אני מניח שהכנסת תקיים ישיבה לזכרו, אבל אני מוצא לנכון להעלות את זכרו כאן בוועדה.

משה גפני: הוא היה יושב ראש ועדה מהטובים ביותר שהיו במדינה.

משה גפני: הוא היה איש שמקובל על כל הציבור.

משה גפני: הוא אמנם בא מסיעת יהדות התורה, אבל הוא הביא לידי ביטוי את הציבורים השונים שהיו בכנסת ובוועדה.

משה גפני: תקופתו מוכרת וזכורה לטוב גם בכשרונותיו הברוכים וגם ביכולותיו מבחינה כלכלית.

משה גפני: לא הייתי בכנסת, הייתי צעיר, אבל אני זוכר ששמעתי ראיון אתו כאשר הוא נבחר.

משה גפני: המראיין שאל אותו: איך אדם שעיסוקיו היו תורניים, מה הוא מבין בכלכלה ואיך הוא יתפקד כיושב ראש ועדת הכספים?

משה גפני: הוא ענה את מה שענה והמציאות הוכיחה שלא חשוב מהיכן מגיעה יושב ראש ועדת הכספים, השאלה היא איך הוא מתפקד.

משה גפני: הנאום הציבורי האחרון שלו, אם אינני טועה, היה כאן בכנסת, כשהוא דיבר על סמדר אלחנני, שתיבדל לחיים טובים וארוכים.

משה גפני: הוא היה במלוא חיוניותו, במלוא יכולותיו.

משה גפני: אני רוצה לומר משפט אחד על פרשת השבוע, פרשת בראשית.

משה גפני: קראנו על בריאת העולם וברוב הימים כתוב: וירא אלוקים כי טוב.

משה גפני: תמיד אנחנו משתמשים בביטוי: יום שלישי, פעמיים כי טוב.

משה גפני: ביום השני כתוב: "ויבדל אלוקים בין המים אשר מעל הרקיע ובין המים אשר מתחת לרקיע ויהי כן".

משה גפני: לא כתוב "כי טוב".

משה גפני: נשאלת השאלה: למה לא כתוב "כי טוב"?

משה גפני: אומרים שבמקום שיש הבדלה, שאין אחדות, זה לא טוב.

משה גפני: נשאלת השאלה: למה ביום הרביעי כתוב "כי טוב"?

משה גפני: "ויבדל בין האור ובין החושך וירא אלוקים כי טוב".

משה גפני: גם פה יש הבדלה.

משה גפני: מסתבר שיש הבדלה שצריך לעשות אותה, היא חיונית והיא טובה.

משה גפני: יש הבדל בין אור לחושך וצריך לעשות הבדלה, אבל כאשר אין אחדות ויש הבדלה בין אנשים שחיים יחד ושהמטרה שלהם משותפת, ההבדלה הזאת לא טובה.

משה גפני: אני יכול לומר על הרב לורנס שבמשך כל השנים שהוא היה כאן – הוא אמר את זה בנאומו והוא אמר לי את זה גם בשיחות פרטיות – שאצלו לא היתה הבדלה.

משה גפני: חברי הוועדה כולם, גם השקפת עולם מבחינה כלכלית, גם צרכיהם וגם הנושאים שהם היו מעלים, מבחינתו לא האחדות היתה חשובה לאין ערוך מכל דבר אחר.

משה גפני: כך הוא נהג, כך הוא ייזכר.

משה גפני: אני שולח את תנחומי הוועדה ואת תנחומי האישיים למשפחתו, לבניו, לנכדיו, לניניו ולידידיו.

משה גפני: אני שולח את תנחומי ואת תנחומי הוועדה.

משה גפני: תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

משה גפני: במעבר חד אני עובר לסדר היום.

משה גפני: אני מקדם בברכה את היועצת המשפטית שחזרה אלינו, שגית, ואני מאחל לך הצלחה כפי שהצלחת בעבר ועוד יותר מזה.

משה גפני: לא היית פה, אבל קרה שינוי בוועדה.

משה גפני: עד עכשיו היו ראשי ועדות טובים ועכשיו יש פחות טוב.

משה גפני: תתרגלי לזה.

אמנון כהן: אתה מברך אותה בשם כל חברי הוועדה?

משה גפני: בשם כל חברי הוועדה.

משה גפני: על סדר היום: מעקב אחר חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), היטל המים.

משה גפני: לאחר דיונים ממושכים אישרנו את היטל המים בחוק ההתייעלות הכלכלית.

משה גפני: צוות שעסק בעניין הזה – חבר הכנסת אמנון כהן שעמד בראשו וחבר הכנסת אורי מקבל, שביקשתי ממנו שיהיה גם בצוות וחברים נוספים מהוועדה – מזער את הנזק שנעשה בהיטל צריכת המים.

משה גפני: אני רוצה לומר בכנות שאני אינני שלם עם החוק הזה.

משה גפני: אני שלם עם זה שהעברנו תקציב דו שנתי, אני שלם עם חלק גדול מהנושאים שעלו בחוק ההתייעלות.

משה גפני: אני גם שלם עם מה שהוצא מחוק ההתייעלות.

משה גפני: אני לא שלם עם היטל צריכת המים.

משה גפני: להיטל הזה יש היבט מוצדק והיבט גם מוצדק, אבל פחות.

משה גפני: המוצדק ממש הוא זה שאין מים, שיש בצורת, ושאכן היה צריך למצוא דרך לחסכון.

משה גפני: כמובן, האשמנו את כל הממשלות ובמקום להטיל את זה על האזרחים היה צריך להתפיל מים.

אמנון כהן: או לייבא מטורקיה.

משה גפני: אז עוד היה אפשר ואולי גם בעתיד יהיה אפשר.

משה גפני: אנחנו מדינה ששוכנת לחוף ים ובמציאות הזאת, כשיש בצורת, זה דבר נדיר בעידן שלנו שאין אפשרות להתפיל מים.

משה גפני: כל הממשלות הזניחו את הנושא הזה והגענו למצב שבו הבצורת קשה.

משה גפני: אנחנו כולנו מקווים שהחורף הזה יהיה חורף גשום, אבל זאת היתה הצדקה אידאולוגית להטיל את היטל המים.

משה גפני: במקביל, היה בממשלה מי שרצה, על בסיס היטל המים, להכניס כסף לקופת המדינה, כ-1.2 מיליארד שקלים.

משה גפני: שני המשרדים שעסקו בעניין הזה עסקו בדבר אחד שסותר את משנהו מכיוון שאם רוצים לחסוך מים, אין קנסות ואם אין קנסות לא נכנס כסף.

משה גפני: אם נכנס כסף אין חסכון במים.

משה גפני: אנחנו אישרנו את זה, בסופו של דבר, עם התיקונים שנעשו, עם מזעור הנזקים, כפי שאמרתי ואף על פי כן רבים מחברי הוועדה מקבלים ביקורות מוצדקות מהציבור, מהארגונים שעוסקים בעניין הזה.

משה גפני: אני עצמי לא שלם עם העניין ואני מבקש לקיים את הדיון הנוכחי כמעקב אחר החוק הזה.

משה גפני: ביקשו ממני כמה חברים לקיים את הדיון וביניהם, כמובן, חברת הכנסת מירי רגב.

יעקב אדרי: אני מבקש להעלות משהו טכני.

יעקב אדרי: אני יודע שיש הרבה מוכשרים בוועדה הזאת ואני מתכוון למה שאני אומר, אבל אי אפשר לבוא לדיון בשעה מסוימת ולקבל את כל החומר שנוגע לדיון באותה שעה, כאשר עוד עכשיו מחלקים לי כל רגע עוד משהו ועוד משהו.

יעקב אדרי: זה לא הולך.

אורי אריאל: מכובדי יגיד תודה שהוא לא מקבל את זה בעוד שעה.

יעקב אדרי: אתה צודק, חבר הכנסת אריאל.

יעקב אדרי: טוב שלא קיבלנו את החומר אחרי הדיון.

יעקב אדרי: הרב גפני, תעשה סדר בעניין הזה, אני מאד מבקש.

יעקב אדרי: לא כולנו מתמצאים בנושאים, מי יותר ומי פחות, אבל אנחנו מקבלים חומר רציני מכל מיני גופים רציניים וראוי שנקבל אותו בזמן, לפחות יום לפני הדיון.

יעקב אדרי: מי שלא יגיש כך, לא נתחשב בדעתו.

יעקב אדרי: אני מאד אודה לך אם תיקח את זה לתשומת לבך.

משה גפני: טמיר, מתי הגיע החומר?

אמנון כהן: עכשיו, הרגע.

יעקב אדרי: תקבע כלל שחומר שמגיע עכשיו, לא מתייחסים אליו, עם כל הכבוד.

הייתי קודם בוועדת החינוך והיה שם דיון על השירות הלאומי.

שאל אותי חבר הכנסת אורלב האם הגיעה ההעברה התקציבית על השירות הלאומי.

אמרתי לו שלא.

הוא אמר לי: יכול להיות שזה יגיע היום, תאשר אותה בו ביום.

יעקב אדרי: כבר קבעת בעניין הזה משהו לפני שבוע-שבועיים.

משה גפני: לא קבעתי.

יעקב אדרי: שמעתי אותך אומר שהעברות תקציביות לא יהיו יותר חאפ-לאפ.

משה גפני: לא קבעתי את זה, להיפך.

משה גפני: אמרתי שיש דברים שבאמת לא יהיו חאפ-לאפ וזה יתנהל בסדר מסוים, אבל נניח שיהיו מקרים שבהם אתה עובד על נושא מסוים, אתה עובד על הרבה נושאים ואתה מנהל דיונים עם האוצר ובסופו של דבר הצלחת בתפקידך והחומר מגיע תוך כדי הדיון בוועדת הכספים.

משה גפני: אתה לא תדרוש ממני להביא את זה מייד?

יעקב אדרי: אני אתך בעניין הזה, אבל הכל בשיקול דעת.

משה גפני: למה לוועדת הכספים נבחרים רק המוכשרים, חוץ מהיושב ראש?

משה גפני: כדי שהם יוכלו לתפוס את הדברים מהר.

אורי אריאל: אדוני היושב ראש, חבל לעשות מזה צחוק.

אורי אריאל: יש ניירות שהגיעו הבוקר תוך כדי הישיבה ויש ניירות שהגיעו לפני שבוע.

אורי אריאל: צריך לשים פה תאים ולחלק את הניירות ואם אני ארצה, אני אבוא כל יום לקחת.

יעקב אדרי: האוצר מרוצה מזה שהלא מוכשרים נבחרו לוועדה ואני לא אומר את זה סתם, כי אם הוא מביא כמויות כאלה בפעם האחרונה ואישרנו, ואני הייתי בין אלה שאישרו, הלא מוכשרים נבחרו.

משה גפני: אני לוקח את זה לתשומת לבי.

משה גפני: החיים הם לא שחור לבן, החיים אפורים.

משה גפני: יש מכתבים שמגיעים אלי ואני מבקש שכל חברי הוועדה יראו אותם.

משה גפני: אני מבקש לחלק אותם למרות שהם מגיעים רק עכשיו ובכל מקרה, אני אשתדל לעשות הכל כדי שהחומר יגיע לפני הישיבה.

משה גפני: אני סומך על מנהל הוועדה ואנחנו נשב פעם נוספת כדי למצוא לעניין פתרון.

משה גפני: אני מציע לא לכעוס עליי בעניין הזה.

משה גפני: אגב, אין שום דבר שאני מסתיר.

משה גפני: אדוני, מנהל רשות המים, לפני שאנחנו מתחילים בדיון אבקש שתסקור את המצב, מה קרה מאז שהחוק נחקק ואושר במליאת הכנסת ומה התכניות לעתיד.

משה גפני: אני מציע שתאמר מילה או שתיים לגבי מה שיקרה ב-1 בינואר.

משה גפני: זה אולי לא נושא הדיון, אבל מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: בבקשה, פרופ' שני.

פרופ' אורי שני: תודה.

פרופ' אורי שני: אין ברירה, אנחנו חייבים להתחיל במטרת החוק.

פרופ' אורי שני: מטרת החוק לא היתה להטיב עם עם ישראל.

פרופ' אורי שני: היה ברור לכל מי שהיה שותף לחוק הזה שיש לו מטרה אחת ויחידה, והיא שלא יקרה מצב שבו אנשים יפתחו את הברז בבית ולא יקבלו מים.

פרופ' אורי שני: כשאני שומע את כל ההתקפות נדמה לי שיש לי בעיה אחת מאד גדולה – אנחנו מצליחים.

פרופ' אורי שני: כל מי שפותח את הברז בבית מקבל מים.

אמנון כהן: וימשיך לקבל.

פרופ' אורי שני: לכן, הרגשת הצורך והמצוקה לא כל כך ברורה מפני שכל מי שפותח את הברז יקבל מים.

פרופ' אורי שני: מחר אני הולך להעיד בוועדת החקירה לנושא המשבר במשק המים, של השופט ביין.

פרופ' אורי שני: אני העדתי ראשון ומחר אני הולך לפתוח את העדות האחרונה, שתימשך יומיים.

פרופ' אורי שני: קיבלתי סדרה של שאלות, שעניתי עליהן והפרסום היום בעיתון על טורקיה הוא ציטוט מדבריי בוועדת החקירה.

פרופ' אורי שני: זאת היתה תשובה שלי לוועדת החקירה והעיתונאים פרסמו את הדברים.

פרופ' אורי שני: השאלה שוועדת החקירה שואלת אותי היא זאת: "הוועדה מבקשת להעביר לידיך שאלות נוספות לקראת עדותך.

פרופ' אורי שני: 1.

פרופ' אורי שני: אנחנו מתחילים את השנה עם כמות מים נמוכה מאד במאגרים ואיננו יודעים מה צופן בחובו החורף הקרב.

פרופ' אורי שני: האם הכינה רשות המים תכנית חירום למקרה בו כמות המשקעים תהיה.

פרופ' אורי שני: ...".

פרופ' אורי שני: כך ממשיכה סדרת שאלות שנפתחת במצב שבו אנחנו מתחילים.

פרופ' אורי שני: יהללך זר ולא פיך – הצלחנו בכאב לעשות תכנית שבעברית לא יפה דאגה לכך שכל המגזרים יתרמו את חלקם בפעם הראשונה.

פרופ' אורי שני: רבותי, הרמה שבה החקלאות נפגעה השנה מהקצבות המים קשה מאד.

יעקב אדרי: אני לא שמעתי כך.

ציון פיניאן: הם קיבלו יתר מים.

יעקב אדרי: המושבים והקיבוצים קיבלו.

יצחק וקנין: רבותי, אתם מדברים בלי ידיעה.

יצחק וקנין: אתם סתם זורקים סיסמאות.

יצחק וקנין: אני חקלאי ואין לי מכסת מים בכלל, אתם יודעים את זה?

יצחק וקנין: אני מייבש את כל המטעים.

יצחק וקנין: על מה אתם מדברים בכלל?

יעקב אדרי: נשמע ממנו את הנתונים.

פרופ' אורי שני: החקלאות נפגעה באופן עמוק.

פרופ' אורי שני: החקלאות עקרה מטעים, החקלאות נתקפה ממזיקים, שכבר חשבנו שעברו מן העולם, בגלל שהכנסנו את המטעים למצב של יובש.

פרופ' אורי שני: החקלאים נפגעו בצורה מאד קשה ועדיין מווסתת.

פרופ' אורי שני: הקטנו גינון ציבורי ופרטי דרך היטל הבצורת.

פרופ' אורי שני: ללא ספק פגענו בגינון, אבל כשמסתכלים על הרחובות במדינת ישראל, יש גינות.

מירי רגב: עדיין, כי לא קיבלו את מס הבצורת.

פרופ' אורי שני: אני אומר לך בוודאות שאנשים צמצמו את המים שהם משקים בהם את הגינות, ואנחנו רואים את זה בהקצאות המים שיש בפועל, ועדיין זה נעשה בהקפדה.

פרופ' אורי שני: יש פגיעה, אבל יש גינון.

פרופ' אורי שני: אנשים הורידו את צריכת המים בבתים באופן ניכר ואנחנו מדברים על הקטנה, שהיא מעבר לאפקט שהיה לנו בקמפיין ההסברה, שהוריד את כמות בצורה ניכרת.

פרופ' אורי שני: בתחילת 2008, לפני הקמפיין, הצריכה היתה כ-110-11 קוב לנפש לשנה והשנה הצריכה תהיה 89 קוב.

פרופ' אורי שני: זה באמת הישג חסר תקדים והוא נובע משני צעדים: הראשון, ההתגייסות של עם ישראל בעקבות הקמפיין והשני הוא בעקבות מס הבצורת.

פרופ' אורי שני: מס הבצורת עשה את החצי השני, אנחנו מודדים את זה ואין לנו ספק.

פרופ' אורי שני: זה קשה, אבל קודם כל טוב לדעת שזה משיג את המטרה ואנחנו מצליחים לעבור את השנה הזאת, שהיא שנה מאד קשה, ואין אזרח במדינת ישראל שיפתח את הברז בבית שלו ולא יקבל מים.

אורי אריאל: זה ההישג?

אורי אריאל: זאת היתה המטרה?

אורי אריאל: הבאתם אותנו עד כדי מצב שבו אולי לא יהיו מים ועכשיו הצלחתם לאזן?

פרופ' אורי שני: המילה "הבאתם".

פרופ' אורי שני: ..

אורי אריאל: זאת הממשלה.

אורי אריאל: זה לא אישי.

אורי אריאל: האוצר, רשות המים, נציבות המים ואחרים במשך שנים.

אורי אריאל: הבאתם אותנו עד המצב שבו כמעט היו פותחים את הברז ולא היו מים ואתם ייצבתם את זה ויש מים.

פרופ' אורי שני: נכון.

מירי רגב: חשבתי שאולי אפשר להפסיק את משק המים לכמה שעות ביום.

פרופ' אורי שני: לצערי, התיאור הזה הוא תיאור אמיתי.

פרופ' אורי שני: מצב המים בצירוף של חוסר קידום מתקני התפלה ושל בצורת אובייקטיבית קשה מאד במשך חמש שנים, הביאו אותנו לבעיה אמיתית של אספקת מים.

פרופ' אורי שני: לא נעים להגיד את זה, אבל זה המצב.

שלמה מולה: למה ההתפלות המים לא התקדמו?

שלמה מולה: למה אתם עושים צעד אחד בלבד?

משה גפני: חבר הכנסת מולה, הדבר הזה נאמר.

משה גפני: אנחנו מאשימים את ממשלת קדימה, על שהיא לא התפילה מים, אנחנו מאשימים את ממשלת הליכוד על שהיא לא התפילה מים.

משה גפני: בנושא הזה כבר דובר.

משה גפני: אתה לא נמצא עשרים שנה בכנסת, אבל אתה יכול להאשים את מי שנמצא עשרים שנה בכנסת, אותי למשל.

משה גפני: אתה יכול להאשים אותי בכך שלא התפלתי מים, בסדר, אבל אנחנו שואלים עכשיו מה עושים.

שלמה מולה: כשפתחת בדבריך חשבתי שאתה הולך להציע לנו לבטל את החוק.

משה גפני: נגיע למסקנה ונראה מה לעשות.

משה גפני: אני בעד ביטול החוק ואני חושב שהחוק, במצב הנוכחי, בעייתי, אבל צריך שתהיה לנו גם אחריות.

פרופ' אורי שני: הצהרתי כבר בישיבה הקודמת של ועדת הכספים, שנועדה יותר לטפל בנושא הרפורמה אבל גם בנושא היטל הצריכה העודפת, שאנחנו נכנסים לתקופה של חורף, שבה צריכת המים במדינת ישראל, גם על ידי האזרחים, קטנה מאד.

פרופ' אורי שני: אני אעביר גרפים, אבל תאמינו לי שצריכת המים בחורף בבית היא מחצית ממה שהיא בקיץ.

פרופ' אורי שני: העלינו בחוק את הרמה שממנה מתחילים לגבות היטל ולכן הבעיה בחורף הרבה יותר קטנה.

פרופ' אורי שני: גם מי ששילם הרבה בספטמבר, מעכשיו עד סוף החורף הבעיה הרבה יותר קטנה.

מירי רגב: אם כך, מה הבעיה לבטל את זה?

פרופ' אורי שני: כי לא צריך, חבל.

פרופ' אורי שני: אנחנו נראה איך יהיה החורף הקרוב.

פרופ' אורי שני: אמרתי ואני חוזר ואומר בצורה מפורשת שאם החורף הזה יהיה חורף גשום במידה טובה אני אהיה הראשון שישמח לבוא לבטל את המשך ההיטל.

פרופ' אורי שני: לעשות את זה היום, כאשר אנחנו לא יודעים מה יהיה בחורף?

פרופ' אורי שני: לעומת זאת, אם החורף הקרוב יהיה חורף שחון ומי שחושב שאין סיכוי כזה.

פרופ' אורי שני: ... במדינת ישראל, שיושבת על גבול המדבר, ההבדל בין שנה טובה לשנה לא טובה יכולה להיות בסופת גשם אחת או שתיים.

פרופ' אורי שני: סופת גשם אחת טובה בפברואר או בסוף ינואר נותנת בערך 150 מילימטר.

פרופ' אורי שני: סופה שמגיעה ופתאום ממשיכה לכיוון הלא נכון קובעת לנו האם יהיה חורף טוב או לא טוב, ולכן היכולת שלנו לחזוק.

פרופ' אורי שני: אנחנו צריכים סבלנות.

פרופ' אורי שני: זה לא נעים, זה לא נוח ולי זה קשה אולי יותר מכל אחד אחר.

פרופ' אורי שני: אנחנו צריכים לחכות בערך לסוף פברואר ואז נדע מה מצבנו.

ציון פיניאן: דיברנו קודם על סוף ינואר, עכשיו מדברים על סוף פברואר?

מירי רגב: אנשים לא יחכו עד סוף פברואר, זה המון זמן.

מירי רגב: אנשים מקבלים חשבונות של 1,200 שקלים לחודש ו-2,000 שקלים לחודש ואני לא מדברת על אלה שיש להם גינות ענקיות.

מירי רגב: אני מדברת על משפחה ממוצעת של ארבע נפשות.

ציון פיניאן: היו מי שאמרו סוף דצמבר והיו מי שאמרו סוף ינואר.

ציון פיניאן: עכשיו מדברים על סוף פברואר?

פרופ' אורי שני: אנחנו צריכים לפעול באחריות.

מירי רגב: איפה היה כל האוצר בשנים האלה, כשהוא פעל באחריות לגבי נושא המים?

פרופ' אורי שני: כתב שמחה בלאס, שהיה מאבות המוביל הארצי במדינת ישראל, בספר שנכתב בשנות החמישים משפט שאומר כך: נערי האוצר לא כל כך טובים בהבאת גשם אבל הם טובים מאד בהבאת בצורת.

פרופ' אורי שני: זה נאמר בצורה מפורשת.

מירי רגב: אבל הם טובים בלתת כסף למתקני התפלה.

מירי רגב: הם טובים בלקחת את הכסף והרי המקור היחיד הוא לא הכינרת.

מירי רגב: בזה הם טובים, אבל את זה הם לא עשו.

פרופ' אורי שני: העובדה היא שנערי האוצר, עם כל הכבוד להם – את כישוריהם של אחדים מהם אני מאד מעריך – לא יודעים להביא גשם.

מירי רגב: אבל מתקני התפלה הם יכלו להביא.

אורי אריאל: אני מתקומם נגד המושג נערי האוצר.

אורי אריאל: יש חברי כנסת, יש שרים שקיבלו החלטות.

אורי אריאל: שנית, נניח שתהיה עוד שנת בצורת, חס וחלילה, מה אתם עושים כדי שהמצב הזה לא יימשך?

אורי אריאל: זאת ארץ תלויית גשמים, זה עוד מהתורה ולא המצאנו את זה היום, אבל יש דרכים לעשות את זה אחרת.

פרופ' אורי שני: בנובמבר הקרוב יצטרף מתקן התפלה גדול נוסף בחדרה, שיביא עד 150 מיליון קוב תוספת בשנה הבאה.

פרופ' אורי שני: לפני שלושה שבועות התחיל המתקן בשורק והתקבלו הצעות של חברות רציניות שהולכות לעשות את זה.

פרופ' אורי שני: היום נפתחות המעטפות של מתקן התפלה שני באשדוד.

פרופ' אורי שני: הקצב שבו אנחנו מקימים את מתקני ההתפלה, כולל ההרחבה.

פרופ' אורי שני: ....

אורי אריאל: אתה מסביר מה נעשה בשנתיים האחרונות ובא לידי מימוש עכשיו.

אורי אריאל: זה בסדר, זה חלק מהתמונה, אבל אתה יודע, כמו שגם האוצר מבין, שזה לא יספיק.

אורי אריאל: זה נותן איזשהו איזון לרגע זה לשרוד פלוס.

אורי אריאל: אני שואל אותך מה אתם עושים לחמש השנים הבאות?

אורי אריאל: הרי זה לא יכול להיות ככה.

אורי אריאל: אתם רוצים להמשיך לנהל את זה כמו שזה מנוהל עד היום ולהסביר שיש מים בברז?

אורי אריאל: אין מתקני התפלה.

אורי אריאל: מה שעושים היום זה מה שעשו בחמש השנים שעברו.

אורי אריאל: אני שואל מה עושים לחמש השנים הבאות?

אורי אריאל: תסלחו לי, אל תגוננו עליהם כל כך.

אמנון כהן: כי לא היית בדיונים.

אורי אריאל: אם זה כבר נאמר השאלה מיותרת.

משה גפני: השאלה לא מיותרת.

משה גפני: אתה יכול לומר מה נעשה עד היום, סקירה על המצב הקיים ומה התכנון לחמש השנים הבאות?

אורי אריאל: לפני שלושים שנה שמעתי את נציב המים, שהיה מאיר בן-מאיר, שאמר שהמלחמה הבאה באזור תהיה על המים.

אורי אריאל: שאלתי: איזה מהם?

אורי אריאל: הוא אמר: עם סוריה זה על הכינרת, אנחנו יודעים, וזה יהיה פלסטינים מול יהודים.

אורי אריאל: אם אתה יכול להתייחס בתשובתך גם לאספקת מים לערבים ביהודה ושומרון, שנמצאים במחסור גדול, כפי שאתה יודע.

פרופ' אורי שני: אני מוכרח להגיד לחברי הכנסת שאתם צודקים ולא צודקים כשאתם אומרים שהממשלה הזניחה בעשר השנים האחרונות ואני מייצג את הרציפות, מייצג את הממשלה ולכן אתם תוקפים אותי על עשר השנים האחרונות.

פרופ' אורי שני: אני יכול לבלות כאן עכשיו שבע שעות, להאשים את מי שהיה לפניי ולהלל את מי שיבוא אחריי, אבל בפועל, נציבות המים הוחלפה ברשות המים וההחלפה הזאת, שכן הונחתה על ידי הכנסת, באה בעקבות ועדת החקירה בראשות דוד מגן, שהקימה הכנסת למשבר משק המים.

פרופ' אורי שני: זאת היתה אחת ההמלצות של ועדת מגן וכתוצאה מהקמת רשות המים חל גם זיהוי של המצב הקשה, גם החלטה על פעולות חירום להגדיל את כמויות המים עוד לפני שפרץ המשבר וגם עושים את זה בקצב הכי מהיר שאפשר.

פרופ' אורי שני: אני מוכן לעשות השוואה הוגנת בין הקצב שבו מקימים מתקני התפלה ועושים השבה עם כל מפעלי תשתית אחרים שאנחנו רוצים במדינת ישראל ולא רק במדינת ישראל.

פרופ' אורי שני: היות וזה התלווה למשבר אמיתי בגשמים, זאת אומרת שהפסיקו לרדת גשמים, אין לנו ברירה אלא לעשות במקביל שני דברים: ראשית, לחסוך.

פרופ' אורי שני: לחסוך פירושו בצורה מבוקרת, לחסוך בכל המגזרים שמשתמשים במים ובצורה מאוזנת.

פרופ' אורי שני: שנית, לקדם את המתקנים בקצב המהיר ביותר האפשרי.

פרופ' אורי שני: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

פרופ' אורי שני: אנחנו מנהלים עכשיו קרב בלימה, שמשמעותו חסכון ומקימים את המתקנים החדשים במהירות האפשרית.

פרופ' אורי שני: ב-2010, כמות המים במוביל הארצי תהיה כנראה פחות מ-200 מיליון קוב לשנה וכמות המים מהתפלה תהיה 330 מיליון קוב, זאת אומרת שכמות ההתפלה היא כבר המקור העיקרי למים בצריכה הביתית בישראל, יותר מכמות המים שלוקחים מהכינרת דרומה.

פרופ' אורי שני: בין 2010 ל-2013 תהיה הפסקה כי לוקח זמן לבנות וב-2013 ייכנסו, אם ירצה השם, עוד שני מפעלים שיביאו עוד כ-250 מיליון קוב וכשהם ייכנסו הצריכה הביתית תובטח מהתפלה.

שלמה מולה: מה קורה עם התעשיה ועם בתי המלון?

פרופ' אורי שני: הם מובטחים כמו הבתים.

משה גפני: למה לא ייכנס שום מתקן התפלה בין 2010 ל-2013?

פרופ' אורי שני: משום שבנייה של מתקן התפלה על ידי השוק הפרטי, עם חוזים שנותנים להם בונוס אמיתי ומאד סקסי על סיום לפני הזמן, אורכת כשלוש ורבע שנים מיום שעולים על הקרקע אחרי מכרז, אחרי סטטוטוריקה ואחרי מימון.

מירי רגב: אפשר לזרז הליכים.

פרופ' אורי שני: זירזנו.

מירי רגב: אחרי כל הזירוז לוקח שלוש ורבע שנים לבנות מתקן התפלה?

פרופ' אורי שני: החברות עובדות מסביב לשעון ומקבלות בונוס אמיתי על הקדמת הביצוע.

פרופ' אורי שני: זה הזמן שלקח להן.

משה גפני: אם היו מתחילים בזה לפני שנתיים, זה היה ב-2011.

מירי רגב: זה אחד המחדלים הגדולים במים, שהאוצר לקח את הכסף לטובת דברים אחרים.

פרופ' אורי שני: לפני שנתיים קיבלנו את ההחלטה אבל צריך סטטוטוריקה וצריך מכרזים.

פרופ' אורי שני: אפשר לבנות מתקן התפלה בעלות של 3 מיליארד שקל בלי מכרז?

פרופ' אורי שני: צריך מימון?

משה גפני: על כל דבר אומרים שהוא היה צריך להיעשות קודם, כלומר אפשר היה לקבל החלטה קודם ואפשר היה להתחיל את ההליכים קודם.

מירי רגב: האם אין תהליכים יותר מהירים כמו בארות מים, מים מליחים?

פרופ' אורי שני: בחוק ההסדרים לקראת 2007 הוקטנה כמות ההתפלה מ-400 ל-230.

פרופ' אורי שני: ביום שאני נכנסתי לתפקידי החליטו להקטין את ההתפלה מ-400 ל-230 ואחרי ארבעה חודשים החליטו להעלות את זה ל-500.

מירי רגב: בטח נגלה שוועדת כספים אישרה את זה.

אורי אריאל: מה קורה בהמשך?

אורי אריאל: הרי זה לא ייגמר בזה.

משה גפני: כשקוראים את ספרי ההיסטוריה של הכנסת ואת ההחלטות מגלים בעיות.

משה גפני: יש לי נסיון בזה ואני לא יודע מי הצביע אז בעד הקטנת ההתפלה.

משה גפני: אני לא יודע מי הצביע בעד היטל המים, אני משתדל לשכוח מי הצביע בעד.

מירי רגב: מה נעשה?

משה גפני: לחזור בתשובה, אני אומר את זה כל הזמן.

פרופ' אורי שני: אני כבר מזמין על עצמי את ההתקפה הבאה.

פרופ' אורי שני: אני כבר אומר שהתפלה עולה כסף ולכן צריך להבין שכאשר ייכנסו מתקני התפלה גדולים תהיה העלאה של מחירי המים.

פרופ' אורי שני: צריך להבין את האיזונים.

פרופ' אורי שני: הרי אם התפלה לא היתה עולה כסף כל הממשלות היו תומכות בה כבר מזמן.

משה אבנון: ההתפלה כבר נכללת במחיר המים שאנחנו משלמים.

פרופ' אורי שני: היום כן, אבל לא את ההתפלה שתהיה.

משה גפני: אני מבקש שתענה על שלושה דברים – מה הולך להיות עכשיו עם היטל הבצורת?

משה גפני: מה התכניות שלך לאור הנתונים הקיימים היום, בראש חודש מרחשון?

משה גפני: שנית, לגבי החקלאות וסקטורים אחרים שלא כלולים בהיטל הבצורת – דבר שהיה עליו מיני ויכוח בין מספר חברי כנסת.

משה גפני: שלישית, הנושא הפלסטיני שהעלה חבר הכנסת אורי אריאל.

פרופ' אורי שני: בשני שליש של החורף, כשנדע מה מצבנו, נעשה הערכה לגבי הצורך בהמשך קיומו של היטל בצורת.

פרופ' אורי שני: עד אז הבעיה הרבה פחות חמורה כי הצריכה תהיה יותר נמוכה.

פרופ' אורי שני: אין לנו ברירה, אנחנו צריכים לחכות ואם תהיה שנה גשומה כולנו נשמח וההיטל הזה יוסר, אבל אם תהיה שנה שחונה כולנו צריכים להתכונן למצב מאד קשה, למצב חירום, ונדמה לי שהיטל הבצורת הוא אחד הפתרונות.

פרופ' אורי שני: חקלאות – הורדנו את מכסות החקלאות לכמות נמוכה בצורה בלתי אפשרית, דבר שפוגע גם בענפים של השקאה ארוכה, כמו מטעים.

פרופ' אורי שני: הם סבלו שנה אחת ואיכשהו שורדים, אבל אם נמשיך בזה הפגיעה תהיה אנושה.

פרופ' אורי שני: אם תהיה שנה שכיחה, נוסיף לחקלאות 50 מיליון קוב, דבר שישאיר אותה עם כמות מאד קטנה.

פרופ' אורי שני: על פי הממשלה אנחנו מחויבים לתת לחקלאות 530 מיליון קוב לשנה.

פרופ' אורי שני: הורדנו את החקלאות ב-2008 ל-450, הורדנו אותה ב-2009 ל-354 מיליון קוב לשנה ואנחנו רוצים לחזור ל-40 מיליון קוב.

פרופ' אורי שני: אם תהיה שנה מאד גשומה אפשר לחזור ל-450 אבל אם יהיה חורף שחון במיוחד, אני מקווה שנוכל לעמוד ב-404, אבל זה יהיה מסובך מאד.

פרופ' אורי שני: לגבי הרשות הפלסטינית – אנחנו מתנהלים עם הרשות הפלסטינית לפי הסכמים, שלדעתי הם המשך של הסכם ביניים שעשו באוסלו.

פרופ' אורי שני: בהסכם נקבעה חלוקה של שימוש בשלושת האקוויפרים שמרכיבים את אקוויפר ההר, בין המערבי, הצפוני והמזרחי.

פרופ' אורי שני: אנחנו מקפידים על קיום החלוקה הזאת.

מירי רגב: גם הם חוסכים במים?

אורי אריאל: רק אל תגזים.

אורי אריאל: אתם לא מקפידים כי קודחים כל הזמן, ודאי באזור ג'נין, ואתם לא מפסיקים אותם.

אורי אריאל: אתם משתדלים, זה כן.

פרופ' אורי שני: בשלוש השנים האחרונות הם לא קודחים הרבה באזור ג'נין.

פרופ' אורי שני: אנחנו מקפידים על קיום ההסכם ועל כמויות המים לפי מה שמותר בהסכם.

פרופ' אורי שני: ישראל מספקת מים לרשות על פי ההסכם וצריך לשים לב לכך שהונח בהסכם איזשהו קצב גידול של האוכלוסיה ואנחנו ממשיכים אתו, למרות שפורמלית ההסכם פג או לא פג.

פרופ' אורי שני: בעקרון וגם במעשה, השימוש במים ביהודה ושומרון נעשה על פי ההסכמים שישראל חתמה עליהם.

פרופ' אורי שני: בעזה אנחנו לא מספקים מים, פחות או יותר.

אורי אריאל: ובכל זאת, כמה מספקים?

פרופ' אורי שני: לא, לא מספקים.

אורי אריאל: ולירדן?

מגלי והבה: כל עודפי הירמוך שיורדים לכינרת נמצאים באחסנה אצלנו ובשנה שחונה אנחנו מרוויחים.

פרופ' אורי שני: אנחנו שומרים על ההסכם עם ירדן והוא מקויים גם בצפון וגם בדרום בצורה מסודרת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: אני רוצה לפתוח בברכות ליושב ראש רשות המים, אורי שני, על כך שהוא הביא לכך שמחירי המים יהיו אחידים ולא דיפרנציאליים מה-1 בינואר.

מירי רגב: זה נושא חשוב וחייבים לשמור על שיוויון בחברה הישראלית.

מירי רגב: עם זאת, ברור שמחירי המים יעלו החל מה-1 בינואר.

מירי רגב: אבנון לחש לי שכבר שילמנו את ההתפלה.

מירי רגב: יושב ראש ועדת הכספים, אנחנו נצטרך להיאבק בנושא מחיר המים כי הוא הולך לעלות ב-25%-30% בהתאם להחלטה של מועצת המים ואני מאמינה שיושב ראש הרשות יעדכן אותנו ברגע שהוא יקבל החלטות בנושא הזה.

מירי רגב: זה אומר שב-1 בינואר, ללא קשר למס הבצורת, אנשים ישלמו יותר על מים בעקבות הרפורמה, בעקבות השינוי ובעקבות הכנסת מתקני התפלה.

מירי רגב: צריך להיות ברור שהאוצר לוקח חלק מההוצאות על עצמו, שהרי הוא מקבל עכשיו מס בצורת.

מירי רגב: אני מתארת לעצמי שמהמס הגבוה שלוקחים מאנשים יש כסף למתקני התפלה.

מירי רגב: האזרח לא יכול לשלם שוב את מחירי המים הגבוהים, בוודאי לא במוצר קיומי כמו מים.

מירי רגב: צריך לברך את אורי שני על מחירים אחידים של מים, אבל אנחנו, כוועדת כספים, נצטרך להתעסק עם מחיר המים מה-1 בינואר.

מירי רגב: בנושא מס בצורת – אדוני היושב ראש, אתה הקמת ועדה חשובה מאד בנושא מס בצורת, שדנה בכמות המים שמקבל אזרח.

מירי רגב: אין ספק שיושב ראש רשות המים עומד מול אתגרים לא פשוטים, מצד אחד חוסר במים ומצד שני בעלות המים לאוכלוסיה.

מירי רגב: עם זאת, יש הרבה מאד מאגרים והייתי רוצה לשמוע מרשות המים עד כמה ניצלו אותם – בארות מים, מים מליחים, מים רזרביים, מים אפורים, מים מהמזגנים.

מירי רגב: איזו כמות של מים יש לנו ממאגרים נוספים, לא מהכינרת.

מירי רגב: הרי הכינרת היא רק 30%.

מירי רגב: אני חושבת שצריך לקום צוות על מנת לבטל את מס הבצורת או לצמצם אותו למינימום, משום שאזרחים שמקבלים את הוראות התשלום של המים לא יעמדו בהן ולא ישלמו אותן.

מירי רגב: עובדת נקיון פה בכנסת, אם חד הורית, קיבלה קודם 300 שקלים ועכשיו היא משלמת 900 שקלים, ואין לה נזילה במים, בדקנו את זה.

מירי רגב: זה דבר לא הגיוני ואני מציעה להקים שוב צוות, כדי לראות איך אפשר לבטל את מס הבצורת או להקטין אותו.

מירי רגב: פנו אלי נכים רבים.

מירי רגב: בהצעת החוק שלנו אמנם טיפלנו בכך שנכה יוכל לבוא עם תעודת הנכות שלו לקופת חולים ולא יצטרכו לטרטר אותו, אבל זה לא קורה.

מירי רגב: פנינו למשרד ראש הממשלה, פנינו למשרד האוצר, פניתי גם לאורי שני, דיברו עם ארבע קופות החולים על מנת שיגיע נכה, יראה את תעודת הנכות שלו ולפי זה תיקבע כמות המים שהוא צריך.

מירי רגב: כרגע גם ביטוח לאומי לא מקצה את האישור לטובת הנכים ובעניין הזה צריך לעשות שינוי בחוק.

מירי רגב: לא יכול להיות שהם יסבלו פעמיים – הם גם נכים, שצריכים מים לטובת טיפול וגם הביורוקרטיה תטרטר אותם מגורם לגורם.

שלמה מולה: אם נבטל את החוק אין צורך בכלל בכל זה.

מירי רגב: לבטל את החוק זה בסדר, אבל בוא נטפל קודם כל בנושא הנכים.

מירי רגב: נקים צוות כדי לראות איך לבטל את מס הבצורת או להקטין אותו, אבל כרגע צריך לטפל בסוגיית הנכים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה.

שלמה מולה: אני לא חושב שיש מישהו בבית הזה, גם בין חברי הכנסת שיושבים כאן, שיקל ראש במצוקת המים שיש במדינת ישראל.

שלמה מולה: הבעיה הגדולה שלנו היא התנהלות ממשלות ישראל לדורותיהן והתנהלות נציבות המים וכל הגופים שמטפלים במים.

שלמה מולה: אי אפשר להפיל בבת אחת את כל המחדלים על אזרחי מדינת ישראל.

שלמה מולה: היום מנסים לכפר על כל המחדלים ולהפיל אותם על האזרחים.

שלמה מולה: יתרה מזאת, לא נעשתה שום דיפרנציאציה בתהליך הטלת מס הבצורת.

שלמה מולה: משפחה ברוכת ילדים, אנשי פריפריה ואנשי תעשיה – ההחלטה רוחבית והיא מטילה מס אחיד על כולם.

שלמה מולה: זה דבר לא ראוי, דבר לא נכון.

שלמה מולה: דיברנו על זה גם במהלך החקיקה, התנגדנו וחשבנו שזה לא נכון.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, שמעתי שאתה נגד ההיטל ואני שמח לשמוע שאתה ממשיך להיות נגד.

שלמה מולה: צריך לא רק להתנגד אלא גם לתקן את מה שצריך לתקן.

שלמה מולה: אני חושב שצריך להיות יצירתיים כדי לפתור את בעיית הבצורת.

שלמה מולה: הייתי בשבוע שעבר באחת הרשויות המקומיות וראיתי את האנשים שבאים לפקידים שמטפלים במים ובארנונה.

שלמה מולה: היו שם כ-150 אנשים והפקידים לא יודעים איך להתמודד אתם.

שלמה מולה: ראשי הרשויות כותבים מכתבים, ארגונים חברתיים כותבים והרי הם לא כותבים סתם.

שלמה מולה: אם החוק היה הגיוני ובא להיטיב, למה שהם יתנגדו כשהם מודעים למצוקת המים?

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, מותר לחזור בתשובה ולהגיד: בוא נבטל את היטל הבצורת ונראה איך הכנסת תתמודד עם זה.

שלמה מולה: אני רוצה לתת דוגמה – כשאיווט ליברמן היה שר התשתיות היו מהלכים להתפלת המים.

שלמה מולה: איווט התפטר מהממשלה ומאז לא נעשה שום דבר במשך שנים.

משה גפני: נחזיר אותו להיות שר התשתיות?

שלמה מולה: אי אפשר כל הזמן לחזור ולהגיד: פקידים.

שלמה מולה: בדרך כלל יש לי הערכה רבה מאד לפקידים ואני חושב שאנחנו לא צריכים לתקוף אותם.

שלמה מולה: צריך לתקוף את הממונים עליהם, אבל גם הם לא פטורים מהמחדל הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, החוק הזה לא מיטיב, הוא לא בא לעזור והוא נולד ממצוקה אמיתית של מחסור במים.

אמנון כהן: זה היטל על הציבור, היטל קשה על הציבור, אבל הבנו מתוך אחריות אישית שבברזים לא יהיו מים ולכן קיבלנו את החוק הקשה הזה.

אמנון כהן: אני רוצה לשבח את חבריי שישבו בוועדת המשנה והצליחו למזער את החוק עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: אני רוצה להגיד תודה גם לאוצר וגם לאנשי רשות המים, שבאו לקראתנו עד כמה שאפשר.

אמנון כהן: המצוקה אמיתית והחוסר אמיתי, אבל גם הפגיעה באזרחים קשה.

אמנון כהן: אני רוצה לשבח את עבודת הצוות, שעשה עבודה טובה.

אמנון כהן: התפרסמה כתבה ב'ידיעות אחרונות' בנושא הנכים, שעושים להם קשיים בקופת חולים כללית לקבלת אישור.

אמנון כהן: בוועדת המשנה התעקשנו שהאישור לא יהיה ממומחה, שלא יהיה צורך ללכת שוב למישהו אחר אלא רופא המשפחה, שמכיר את הפציינט ומכיר את הנכות שלו, רק ייתן אישור שאכן הנכה זקוק למים או כל אישור אחר שיהיה מקובל על כולם.

אמנון כהן: לכן, כשהתפרסמה הכתבה לא ביקשתי לדבר בתקשורת, לא ביקשתי לקיים דיון בוועדת הכספים ואפילו לא התקשרתי ליושב ראש הוועדה.

אמנון כהן: התקשרתי למנהל רשות המים ולמר מרידור ואמרתי: זה לא מה שסיכמנו.

אמנון כהן: סיכמנו שרופא משפחה ינפיק את האישור וכנראה יש פה איזושהי הנחיה, אולי ממשרד האוצר, שאומר לקופות החולים להקשות ולא לתת אישורים.

אמנון כהן: הנכה קיבל גזרה משמים ולא צריך להוסיף לו גזרות.

אמנון כהן: צריך לתת לו את הטיפול הראוי, כפי שסיכמנו.

אמנון כהן: לשבחם ייאמר שלאחר 48 שעות גילו את הבעיה, טיפלו את הבעיה וקיבלתי דיווח שהנושא סודר.

משה גפני: מה זה סודר?

אמנון כהן: היו קשיים בקופת חולים כללית להנפקת אישור והבנתי שהנושא הזה סודר.

מירי רגב: זה עדיין לא סודר.

אבנר עורקבי: לא מסודר עד היום.

אבנר עורקבי: השבוע לא קיבלו אישור.

משה גפני: מי אמר לך שזה סודר?

אמנון כהן: מר שני.

משה גפני: זה דבר ממש חמור.

אמנון כהן: כשאנחנו מקבלים פניות מהציבור אנחנו פונים ומנסים לשפר.

משה גפני: אם זה לא יסודר אני אבקש מהעוזר שלי שיניח הצעת חוק לביטול היטל הבצורת.

משה גפני: לא צריך להוסיף חטא על פשע.

אמנון כהן: לא צריך חוק, נבטל את החוק עכשיו בהצבעה.

אתה לא יכול לבטל בהצבעה, זאת הבעיה.

מירי רגב: זה לא אורי שני, זה האוצר.

משה גפני: נברר את זה.

אמנון כהן: דיברנו על כך שמשפחה גרעינית מונה ארבע נפשות והיא לא צריכה לדווח.

אמנון כהן: בעיר שלי, רמלה, איגוד תמר משמיע קלטת ובה נאמר שחייבים לדווח עד סוף החודש על ההרכב המשפחתי בבית ואם לא מדווחים, החיוב יהיה כאילו רק נפש אחת גרה בבית.

אמנון כהן: בחוק אמרנו שגרעין משפחתי מונה ארבע נפשות, אבל כאן נאמר שאם אדם לא ידווח, הוא יקבל רק עבור 4 קוב ולאחר מכן יחוייב בהיטל בצורת.

אמנון כהן: אני מבקש להיכנס לעובי הקורה בנושא זה ולתת הנחיות לכל תאגידי המים והרשויות המקומיות ומי שלא ידווח, יראו בו כאילו יש בבית ארבע נפשות.

אמנון כהן: אם יש בבית יותר מארבע נפשות, אדם ידווח כי הוא לא ירצה להפסיד.

אורי מקלב: משפחה גרעינית מקבלת 12 קוב ולא משנה אם יש בה נפש אחת או לא.

אורי מקלב: גם נפש אחת מקבלת 12 קוב.

אמנון כהן: מחר תאגיד מים יאמר שמכיוון שלא דיווחתי, אני אקבל רק על נפש אחת.

אורי מקלב: אתה צודק, זה כך מתפרש, אם יש נפש אחת הוא חייב לתת כמו למשפחה גרעינית.

אמנון כהן: זה מה שסיכמנו, אבל זה מתפרש אחרת היום.

אמנון כהן: יש פרשנים היום.

אמנון כהן: גם על זה אני רוצה לקבל תשובה כי מדובר כאן על כל התאגידים ועל כל הרשויות המקומיות, שאולי לא הבינו נכון את החוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש שנציג של השלטון המקומי שנמצא כאן יאמר לנו אחר כך איך אתם מתייחסים לאזרחים שלא מדווחים או כן מדווחים.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: רציתי להודות לך שאתה מקיים דיון בנושא.

אורי מקלב: ההבדל המהותי בין הישיבות הקודמות לישיבה הזאת הוא שהיום אנחנו כבר "חכמים" לאחר מעשה.

אורי מקלב: מיליוני אנשים כבר קיבלו את מס הבצורת ואנחנו מכירים את ההתנהלות של תאגידי המים מול האנשים ואת ההבנות של האנשים בהתנהלות של קופות החולים או של הרופאים בנושא מתן האישורים.

אורי מקלב: לא שמעתי מאורי, אבל כפי שידוע לי, ואולי אלה לא תוצאות או בדיקות מהימנות או בטוחות, למעלה משליש מהתושבים הוטל עליהם מס בצורת, נכנסו לתוך הקטגוריה שבה מוטל עליהם מס בצורת.

אורי מקלב: לא חשבנו שיהיו כל כך הרבה ומי שנפגע בעיקר זה, שוב, השכבות החלשות ויש כמה סיבות לכך – ראשית, התשתיות ההריסות שבאות לידי ביטוי בצריכה משותפת וכו', בעיקר היכן שיש אוכלוסיות קשות ומשפחות חלשות.

אורי מקלב: למשפחות חלשות יש פחות שליטה על צריכת המים וההשלכות הן של מאות שקלים בחשבונות המים.

אורי מקלב: יש הכפלה של חשבונות המים, אם לא יותר מזה.

אורי מקלב: חברי הכנסת ראויים לציון בכך שהם מנעו את המע"מ על הפירות והירקות, אבל המשמעות הכספית של זה לא היתה כמו המשמעות של מס בצורת.

אורי מקלב: להרגשתי, מה שכן עזר ואפילו באופן דרמטי היה מסע ההסברה בחודשי הקיץ.

אורי מקלב: זה מה שעזר.

אורי מקלב: המס הוא קנס ואנשים משלמים אותו.

אורי מקלב: מה שבאמת עזר הוא נושא ההסברה.

אורי מקלב: את אשר יגורנו בא לנו בנושא הנכים.

אורי מקלב: ראשית, זה לא מה שסיכמנו.

אורי מקלב: סיכמנו באופן ברור שנכי גפיים לא יצטרכו להביא אישורים רפואיים מכיוון שאנחנו יודעים שנכי גפיים צורכים יותר מים באופן מובנה.

אורי מקלב: לא צריך בשביל זה אישור רופא, כולנו יודעים את זה.

אורי מקלב: היום מבקשים אישור רפואי מכל הנכים וזאת לקונה רצינית וקשה מאד שבאמת פוגעת בנו ולכן הנכים מתקוממים, ובצדק.

אורי מקלב: נכה שאינו נכה גפיים עובר מסע ייסורים כשהוא צריך לקבל אישור מרופא.

משה (מוץ) מטלון: לא מכל רופא.

אורי מקלב: ארגון הרופאים הוציא מכתב, שמונח לפנינו, ואומר כך: "מאחר שרופאי הקהילה, ככל אזרח במדינה, אינם בקיאים ואינם יכולים לאמוד את צריכת המים הנדרשת, הנחיית ארגון הרופאים היא כי אין להוציא האישור הנדרש על ידי העיריות".

אורי מקלב: אנחנו ביקשנו מרופא לדעת כמה מים צורך כל נכה?

אורי מקלב: ביקשנו לדעת האם הוא נכה והאם דרושה לו יותר צריכת מים.

אורי מקלב: לא ביקשנו כמויות אלא האם בסוג המחלה המסוים ישנה דרישה לצריכת יתר מים, כמו אצל חולי עור וכדומה, שצריכים יותר מים.

אורי מקלב: לא ביקשנו לדעת כמה.

אורי מקלב: אבל, ההנחיה שהתקבלה גורפת ומישהו הוציא מתחת הקולמוס את המילה "לא" ומאות אלפים סובלים מזה.

אורי מקלב: התברר שלא ידענו שנכים, מרגע שהם בני 67, כבר לא נקראים נכים בהגדרה של הביטוח הלאומי והם הופכים להגדרה אחרת – קשיש.

אורי מקלב: מרגע זה אין להם תעודת נכות של הביטוח הלאומי ואותו נכה שקודם יכול היה לקבל, היום כבר לא יכול לקבל.

אורי מקלב: זאת השלכה שפוגעת בנכים ואנחנו לא יודעים איך להתמודד אתה.

אורי מקלב: יש עוד לקונות רבות – סטודנט מרמת גן לומד באוניברסיטה בירושלים.

אורי מקלב: אומרים לו: אם לא תקבל אזרח של רמת גן לא תקבל עזרה במלגה.

אורי מקלב: קיבלת בתור אזרח רמת גן, לא בתור ירושלמי.

אורי מקלב: יש לזה עוד השלכות ועוד ועוד דברים.

אורי מקלב: ב-2010 משפחה גרעינית תקבל 12 קוב וזה לא מספיק ואם היום שליש מאזרחי המדינה משלמים מס בצורת, מ-2010 ישלמו הרבה יותר.

אורי מקלב: כל משפחה מקבלת היום 16 קוב והירידה של 25% תכניס הרבה יותר אנשים למאגר המשלמים.

שאול מרידור: ארבע נפשות יקבלו 20 קוב מ-2010.

שאול מרידור: שתי נפשות יקבלו 16 קוב.

אורי מקלב: ובינואר הם יירדו ל-12 קוב.

אורי מקלב: אני יכול להביא לכם מכתבים שאני מקבל מאנשים ובהם תלונות רבות.

אורי מקלב: אני מציע להקים את הוועדה שהיושב ראש דיבר עליה כדי שתעקוב אחרי הנושא וגם אחרי הרפורמה במים.

אורי מקלב: כל מה שאנחנו מדברים עליו עכשיו יהיה רק משל למה שיקרה ב-2010 כולל עליית מחירי המים ב-30%.

אורי מקלב: מה שאני מציע בעיקר הוא לבטל את מס הבצורת לחודשי החורף.

אורי מקלב: במידה שחלילה תהיה שנה שחונה, נטיל את המס לתקופת הקיץ.

אורי מקלב: עיקר הבעיה היא בתקופת הקיץ וזאת הבעיה הקריטית.

אורי מקלב: שאר הדברים הם קנסות שהם הכנסות למדינה.

אורי מקלב: אנחנו יכולים לעשות תיקון בחוק שאומר שמס הבצורת יחול לכמה חודשים, שנחליט שהם החודשים הקריטיים לפי צריכת המים ושם תופעל ההסברה, שראינו שהיא עובדת.

אורי מקלב: אי אפשר לעשות הסברה לכל אורך השנה, אבל אם אתה עושה הסברה לתקופת מה, בצריכה הגדולה אנחנו יכולים לחסוך.

אורי מקלב: תודה.

מירי רגב: אני מצטרפת לדברים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת זאב בילסקי, בבקשה.

זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, באתי לפה בשליחותו של יושב רשות הדואר.

זאב בילסקי: יושב ראש רשות הדואר מאד שבע רצון ממה שקורה פה והוא גם רצה לשלוח מתנות למי שיזם את זה, אבל הסברתי שהחוק אוסר עלינו לקבל מתנות.

זאב בילסקי: אני מביא את הערכתו להוגי החוק הזה, שיגדיל את הכנסות הדואר במיליונים.

זאב בילסקי: הרי אתה מתחיל להתכתב עכשיו עם כל האזרחים – אתה שולח לו שהוא צריך, הוא שולח לך שהוא צריך, אתה אומר לו: לא הבאת את האישור וכו'.

זאב בילסקי: בקיצור, יש שניים-שלושה מיליון אישורים שיתעסקו אתם וזה יעזור לדואר.

זאב בילסקי: אני רוצה להודות גם בשם מכונות הצילום כי עכשיו יהיו כל כך הרבה אישורים שיצטרכו לצלם ולשלוח ובהחלט יש פה יוזמה לתנופה כלכלית.

משה (מוץ) מטלון: איגוד הרופאים הקים מרפאות מיוחדות.

זאב בילסקי: ועכשיו ברצינות.

זאב בילסקי: קצת כואב לי בתור בעל נסיון.

זאב בילסקי: בחוק התכנון והבנייה, למשל, באו חכמי הדור מזמן הטורקים דרך הבריטים וחוקקו את חוק התכנון והבנייה שאתה צריך להתייגע חמש עד שבע שנים עד שאתה מקבל אישור.

זאב בילסקי: לכאורה, נחשוב שאם החוק כל כך טוב לא תהיינה עבירות של תכנון ובנייה במדינת ישראל כי הרי כל הזמן שומרים על כולם.

זאב בילסקי: אתה צריך שישמרו עליך כל הזמן.

זאב בילסקי: הרשמה לבית הספר – אתה צריך לגשת באופן אישי ולרשום את הילד כי אולי אחמד ג'יבריל ירצה לרשום את הילד שלו לבית הספר ברעננה ולכן צריך להראות תעודת זהות שאתה זה אתה.

זאב בילסקי: אתה צריך להוכיח כל הזמן שאתה זה אתה.

זאב בילסקי: קשה לחיות במדינת ישראל.

זאב בילסקי: כל שעה יש חדשות ואם לא שמעת יש לך חדשות גם במחצית השעה וברבע השעה ובלילה.

זאב בילסקי: אתה כל הזמן בלחץ.

זאב בילסקי: מה עשו החכמים?

זאב בילסקי: הם מתכתבים עם כל אזרחי מדינת ישראל ואומרים: תוכיח שאתה זה אתה, תביא אישור, תביא פה ותביא שם.

זאב בילסקי: למה לא להתחיל להאמין לאנשים?

זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, מס הכנסה בארצות הברית לא מתעסק עם אנשים.

זאב בילסקי: אתה ממלא טופס פשוט ושולח.

זאב בילסקי: הם בודקים פחות מ-2%.

זאב בילסקי: רוב הסיכויים הם שבחיים לא יבדקו אותך, אבל אף אחד לא מרמה.

זאב בילסקי: למה אנחנו צריכים להיכנס להצעת חוק שמסבכת אותנו, שמסרבלת אותנו?

זאב בילסקי: כמה אנחנו צריכים להתעסק בזה?

זאב בילסקי: ההצעות של השלטון המקומי פשוטות – לפשט את התהליך.

זאב בילסקי: אתה יכול להתחיל להאמין לאנשים.

זאב בילסקי: מי שנכה הוא נכה.

זאב בילסקי: אתה רוצה לשלוח אותו לקופת חולים לקבל אישור?

זאב בילסקי: תקבל ממנו הצהרה ותאמין לי שתרוויח יותר.

זאב בילסקי: היום הוא הולך לרופא ומסתדר עם הרופא.

זאב בילסקי: תן לו שיחתום על הצהרה ואל תבקש ממנו שיביא אישורים.

זאב בילסקי: הדרך היחידה לפתור את זה היא בהצעתם של חברת הכנסת מירי רגב ואחרים, ללוות את הנושא עם ועדה.

זאב בילסקי: אני יודע שכל פעם שהיושב ראש מקים פה ועדה יוצא מזה רק טוב.

זאב בילסקי: צריך להקים ועדה שתלווה את הנושא ותחסוך הרבה מאד עוגמת נפש מאנשים.

זאב בילסקי: יצאתי עכשיו לחצי שעה והלכתי להתפלל כי ראיתי שמומחים ממני תפילתם לא נענתה ואולי אני הפשוט, תפילתי תיענה.

זאב בילסקי: אם תפילתי תיענה, יכול להיות שהיושב ראש יביא לכך שמהר מאד יעבור החוק הזה מן העולם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הלכת להתפלל, אבל לא מספיקה פעם אחת.

משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אני ניהנה כל פעם מחדש כשאני רואה איך חלק מחברי הכנסת מנמקים לציבור שהחוק הזה צודק או שאפשר להצדיק אותו.

מגלי והבה: אמנון, הרי אתה לא רואה את האנשים שיש להם בקושי כסף ללכת למכולת ואתה אומר שישלמו גם מס בצורת?

מגלי והבה: לשם זה הם שלחו אותך?

אמנון כהן: מה זה קשור?

מגלי והבה: בזה ניסית לשכנע אותי וחשבתי שאני חולם ואולי השתנה פה משהו.

אמנון כהן: לא הבנת שהמדינה נמצאת במצב קשה של מחסור במים.

מגלי והבה: המדינה לא נמצאת בשום מצב קשה.

מגלי והבה: הולכים לבית מלון במיליון שקל.

אמנון כהן: יש הבדל בין זה שיפתחו את הברז ולא יהיו מים לאותן משפחות לבין זה שאתה עושה דמגוגיה על הנושא הזה.

מגלי והבה: אני לא עושה דמגוגיה.

אמנון כהן: אל תסביר לי.

אמנון כהן: הייתי פה לילות וימים.

אמנון כהן: הוא מסביר לי שאני כאילו לא מייצג את הציבור.

מגלי והבה: אדוני, הייתי סגן שר חוץ וביקרתי בצרפת ומעולם לא ישנתי בחדר שעלותו מעל 155 יורו.

אמנון כהן: מה זה קשור?

אמנון כהן: מה זה קשור ליורו?

אמנון כהן: מהסיעה שלך ישנו שם, לא אנחנו ישנו שם.

יצחק וקנין: אתה ישנת, אני אף פעם לא ישנתי.

יצחק וקנין: אם הוא היה ישן, שבועיים היו מדברים עליו וטוחנים אותו, לא עוזבים אותו.

יצחק וקנין: אם זה היה מסיעת ש"ס, אוי ואבוי, אוי ואבוי למדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני בכנסת 14 שנים ופעם אחת לא נסעתי לחו"ל על חשבוני.

אמנון כהן: אל תעיר דברים לא נכונים.

אמנון כהן: הוא אומר שאני לא מייצג את הציבור ואני הטלתי מס בצורת, אבל הוא לא מבין מאיפה זה בא, ממה זה נובע.

יצחק וקנין: אוי ואבוי אם ש"סניק היה ישן במלון.

משה גפני: דנתי כאן באיזשהו נושא ולא שמתי לב לוויכוח.

משה גפני: על מה היה הדיון?

משה גפני: היטל הבצורת על המים בבית המלון בפריז?

משה גפני: יש משהו בחוק על העניין הזה?

מגלי והבה: התלהבתי כשאמנון ניסה להגן על החוק ולסנגר עליו.

מגלי והבה: הבוחרים ששלחו אותו הם נגד החוק וגם אני נגד החוק.

מגלי והבה: למה הוא צריך לסנגר על החוק?

מגלי והבה: הוא אומר שהמדינה בבצורת.

משה (מוץ) מטלון: אבל החוק כבר עבר.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לבוא היום ולהילחם לבטל אותו כדי שרשות המים לא תיקח את אזרחי ישראל כבני ערובה.

מגלי והבה: אדוני, אורי שני, אמרת שהאזרחים חסכו מ-110 קוב צריכה לנפש לשנה ל-89 קוב.

מגלי והבה: זה לא בגלל מס הבצורת ואנשים עוד לא שילמו מס בצורת.

מגלי והבה: חסכנו כי היתה הסברה נכונה ואנשים לקחו אחריות.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, המס הזה צריך לעבור מן העולם.

מגלי והבה: צריך למצוא דרכים אחרות איך לפתור את בעיית המים.

מגלי והבה: יש מדינות שהתפילו מים, מתפילות מים וגם מרוויחות מהתפלת המים.

מגלי והבה: אורי דיבר על חדרה והבנק העולמי מוכן אפילו להשקיע, כך שהמים האלה יינתנו בחלקם לרשות הפלסטינית וחלק מהם יגיעו גם לירדן.

מגלי והבה: חברים, אני נגד המס הזה.

מגלי והבה: זאת מטלה שאנחנו לא יכולים לעמוד בה.

מגלי והבה: כל מי שמנסה ליפות אותה או לתת לנו את התחושה שאנחנו נהיה בני ערובה אבל אולי בשנה השחונה הזאת הבעיה תיפתר, טועה ומטעה.

מגלי והבה: אנחנו צריכים להוריד את הנושא הזה מסדר היום הציבורי.

משה גפני: אני לא נוהג להתערב, אבל אני רוצה לומר משפט לפני שחברת הכנסת קירשנבאום מדברת.

משה גפני: כללי המשחק ברורים ובבניין הזה יודעים מה שקורה.

משה גפני: מי שנמצא בקואליציה ברוב מוחלט של המקרים מצביע בעד הצעת הממשלה, אחרי שהוא מנסה לתקן אותה בכל הכוח.

משה גפני: אני מתאר לעצמי שכך היה בעבר וכך יהיה גם בעתיד.

משה גפני: כך היה גם במקרה הזה.

משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה, אני הצבעתי בעד חוק היטל הבצורת ואני רותח על עצמי מזעם.

משה גפני: כך גם כל חבריי לקואליציה, אבל הצבענו, אנחנו נושאים באחריות.

משה גפני: מסתבר שאם אתם הייתם בקואליציה גם אתה היית מצביע בעד והיית רותח מזעם על עצמך.

משה גפני: כבר היו דברים מעולם וכמעט אין שום חידושים בכנסת.

משה גפני: אנחנו מודים בזה שהחוק הזה הוא רע.

משה גפני: אנחנו מודים.

משה גפני: אני מודה מעל כל במה.

משה גפני: גם אני מייצג ציבור.

משה גפני: אני לא יודע כמה ביקורת אתה מקבל, אבל אני הולך לבית הכנסת שלוש פעמים ביום ואחרי התפילה אני בקושי יכול ללכת לאכול ארוחת בוקר.

משה גפני: היטל הבצורת, היטל הבצורת והיטל הבצורת.

משה גפני: מזערנו את זה לגבי משפחות ברוכות ילדים ואני מקווה שאצלן לא יהיה בכלל היטל בצורת ואם יהיה, הוא יהיה מזערי.

משה גפני: ניסינו לתקן את זה לגבי הנכים ומתברר שיש תקלות.

משה גפני: תכף נראה מה אנחנו עושים עם התקלות.

משה גפני: לגבי הדיווח לרשויות המקומיות ולתאגידי המים – יש תקלות בנושאים שניסינו לתקן.

משה אבנון: זאת קטסטרופה, לא תקלות.

אתה נבחרת לכנסת?

אין לך חסינות ואל תקרא קריאות ביניים.

רק אלה שיש להם חסינות יכולים לקרוא קריאות ביניים.

יש בעיות ואני מודה בזה.

אם הייתי יכול לבטל את החוק היום, הייתי מבטל אותו, אבל אני לא יכול לבטל אותו היום.

אני צריך לבוא בדברים עם רשות המים, אני צריך לבוא בדברים עם האוצר ובינתיים עוד לא הגיע לכאן שום דבר שהפר את ההסכם הקואליציוני ואני מחויב גם מבחינת הקואליציה.

אם יגיעו לכאן נושאים שמפרים את ההסכם הקואליציוני נדבר אחרת, אבל נכון להיום אין הפרה של ההסכם הקואליציוני.

אני חתום על קואליציה, הנחתי את זה על שולחן הכנסת.

זאת דרכה של מערכת דמוקרטית כפי שהיא קיימת במדינת ישראל.

תפקידך לתקוף את אמנון כהן כמה שאתה יכול.

מגלי והבה: לא את אגודת ישראל, את ש"ס.

משה גפני: אתה יכול לתקוף גם אותנו, זה לא משנה שום דבר.

משה גפני: האנשים שאתה תוקף בסוף מצביעים ש"ס.

משה גפני: כמה שאני מנסה לתקוף אותם לא עוזר לי כלום, לא מצביעים עבורנו.

משה גפני: אני מוכיח לבוחרי ש"ס שאני יותר טוב, אבל שום דבר לא עוזר לי.

אמנון כהן: והם אומרים לך שש"ס יותר טובה.

משה גפני: הם לא אומרים שום דבר, הם מצביעים ש"ס, כמו שפעם היו כאלה שאמרו: אנחנו נגד הליכוד, אבל בקלפי היד שלי מגיעה למח"ל.

משה גפני: תפקידך כאופוזיציה לתקוף אותו ואותי ואת כולם.

משה גפני: אנחנו מקבלים את הביקורת הזאת באהבה ובהכנעה.

משה גפני: חברת הכנסת קירשנבאום, בבקשה.

פניה קירשנבאום: תודה.

פניה קירשנבאום: אני חושבת שאני צריכה לעבור פה קורס למשחק כי אחרי חבר הכנסת בילסקי ואחריך, כבוד היושב ראש, הנאום שלי יהיה יבש מדי.

משה גפני: אפשר לקחת את זה מהתקציב של קשר עם הבוחר.

פניה קירשנבאום: אני מסכימה אתך בכך שכאשר העברנו את החוק התלבטנו כולנו עם החוק הזה, אבל הרגשנו איזושהי אחריות לאומית על כל מה שקורה כי הדיון היה באמצע הקיץ.

פניה קירשנבאום: לא ידענו לאן אנחנו הולכים והיטל הבצורת, כמו שהוא הוצג, היו אתו בעיות והרגשנו נחיצות בחוק הזה.

פניה קירשנבאום: ככל שאנחנו מתקדמים ומתגלגלים עם הנושא הזה אנחנו נתקלים ביותר בעיות מאשר בפתרונות.

פניה קירשנבאום: אני לא אחזור על כל מה שנאמר, אבל ברור שהחוק הוא אנטי סוציאלי ופוגע דווקא בשכבות חלשות כי מי שיש לו כסף ממשיך להשקות את הגינות שלו ולהשתמש במים.

פניה קירשנבאום: זה דווקא פוגע באלה שאין להם אמצעים.

פניה קירשנבאום: דיברו על הנכים, אבל לא הדגישו את נושא הקשישים.

פניה קירשנבאום: אחת האוכלוסיות שנפגעו ביותר מהחוק היא אוכלוסיית הקשישים.

אמנון כהן: איך?

אמנון כהן: תגידי איך.

פניה קירשנבאום: אני אפרט.

פניה קירשנבאום: אני מבינה שהחוק צריך היה להיכנס לתוקף ב-1 באוגוסט.

אמנון כהן: ב-15 ביולי.

פניה קירשנבאום: אני יודעת שיש רשויות ששלחו את ההיטל בחשבונות יולי ולכן לא הבנתי את זה.

פניה קירשנבאום: שנית, אני יודעת שביו"ש זה עבר אישור של אלוף הפיקוד רק בספטמבר, כלומר מהם גובים את המס רק מה-1 בספטמבר והם לא יכולים לגבות את זה קודם.

שאול מרידור: זה רטרואקטיבי למטב זכרוני.

פניה קירשנבאום: אין רטרואקטיבי.

פניה קירשנבאום: זה צריך להיות רק אחרי אישור האלוף ולכן לא יכול להיות שיגבו מהם ביולי.

פניה קירשנבאום: צריך לבדוק את העניין הזה.

פניה קירשנבאום: דיברנו על אזורים חמים ביותר, שם לא יחול היטל.

פרופ' אורי שני: הוא יחול, אבל תהיה מכסה יותר גדולה.

פניה קירשנבאום: למה מצפה רמון לא נכללת?

פניה קירשנבאום: האם במצפה רמון מזג האוויר הוא כמו בתל-אביב?

אמנון כהן: דובר על המעלות, לא על האזור.

אמנון כהן: אם זה מגיע למעלות מסוימות שקבעו, האזור לא נכלל.

פניה קירשנבאום: מצפה רמון לא מגיעה למעלות האלה?

פניה קירשנבאום: אני לא מבינה.

פרופ' אורי שני: לא.

פניה קירשנבאום: כשהייתי שם היה חם מאד וידעתי שאני צריכה הרבה מים.

פניה קירשנבאום: גם יבש, גם חם ואם זה לא נכלל זאת בעיה.

פניה קירשנבאום: הבעיה הכי גדולה היא קבוצת הקשישים.

פניה קירשנבאום: כשלא היה היטל בצורת וכל המים שנצרכו בבית נחשבו גם לאגרת הביוב, אולי אנשים לא כל כך הרגישו את זה.

פניה קירשנבאום: היום, כל הצריכה הביתית וגם הצריכה המשותפת, שהולכת להשקייה, הולכת גם לאגרת הביוב.

פניה קירשנבאום: כשאנחנו משתמשים במים בבית זה הולך לביוב ועל זה משלמים אגרת ביוב.

פניה קירשנבאום: למה צריך לשם אגרת ביוב גם על הצריכה המשותפת שלא הולכת לביוב?

פניה קירשנבאום: אורי, אתה מבין על מה אני מדברת?

פרופ' אורי שני: אני מבין מה שאת אומרת אבל זה לא קשור למס בצורת אלא לכל משק המים.

פניה קירשנבאום: כשהתשלום היה קטן, ספגו את זה אבל כשהתשלום מתנפח, עוד יותר קשה לשלם.

אורי מקלב: זה לא קשור למס בצורת.

פניה קירשנבאום: אני מסבירה למה זה קשור, אבל אם שילמת 100 שקל ומתוך זה שילמת 20 שקל על הגינה, אמרת: ניחא, אבל כשאתה משלם 400 שקל ומתוכם 120 שקל לגינה, זה נעשה משמעותי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אני רוצה לגעת בנושא החקלאות מכיוון שאני חקלאי ואני אתן לכם דוגמה מהיישוב שלי, מושב יערה בצפון.

יצחק וקנין: עד לפני כשש שנים גידלנו כ-760 דונם אבוקדו.

יצחק וקנין: המרכיב העיקרי בהוצאה על אבוקדו הוא מים מכיוון שכמעט ואין ריסוסים.

יצחק וקנין: זה פרי טרופי שלא זקוק לריסוסים.

יצחק וקנין: היום אנחנו מגדלים כ-60 דונם בלבד ו-700 דונם נעקרו ויובשו מכיוון שמחיר המים, עוד לפני ההיטלים האלה, היה גבוה מאד.

יצחק וקנין: זה דבר שקורה בחקלאות בכל מדינת ישראל.

יצחק וקנין: המצב לא פשוט ולכן, מי שחושב שיש הקלה לחקלאים טועה טעות חמורה.

יצחק וקנין: לא משתלם לגדל ואני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: האבוקדו שלנו ברובה היה מיוצא לחו"ל והיום זה לא משתלם כיכל שנה הפסדנו כסף.

יצחק וקנין: אני מבקש לראות את הדברים בפרופורציה ולא לחשוב שיש לחקלאות הקלות.

יצחק וקנין: אורי דיבר על קיצוצים – אנחנו מדברים על 500 מיליון קוב כאשר קודם זה היה 800 מיליון קוב.

יצחק וקנין: היום אנחנו יורדים ל-500, ל-400 ול-350 מיליון קוב ולא תהיה חקלאות.

יצחק וקנין: אם אתם רוצים שגם את הירקות נייבא, אין בעיה.

יצחק וקנין: אפשר לסגור את הבאסטה.

תודה.

חבר הכנסת ציון פיניאן, בבקשה.

ציון פיניאן: הערה – את ההחלטה לא קיבל אמנון כהן לבד, את ההחלטה קיבלנו פה, לפחות כל אנשי הקואליציה.

ציון פיניאן: האצבע המאשימה היא לא לך.

אמנון כהן: גם האופוזיציה היתה שותפה, שי חרמש, שייצג את הקיבוצים.

ציון פיניאן: כולנו יחד קיבלנו את ההחלטה בגלל מצוקת המים.

ציון פיניאן: איך אומרים?

ציון פיניאן: לא לילד הזה התפללנו ולא לילד הזה פיללנו.

ציון פיניאן: אולי פתרנו חלק מהבעיה, אבל נוצרה בעיה בכיס.

ציון פיניאן: ש"י עגנון, בספרו "תהילה", כתב:

ציון פיניאן: שלוש צרות ירדו על העולם וחסרון כיס גרוע מכולן.

ציון פיניאן: אחת הצרות היתה גם בצורת, דרך אגב.

ציון פיניאן: כמה הערות – היה סיכום שתהיה הערכת מצב בתחילת ינואר או בסוף ינואר, לא בפברואר.

ציון פיניאן: הנושא השני – הנכים.

ציון פיניאן: אני לא אשכח שחבר הכנסת מקלב והיושב ראש העלו את נושא הנכים.

ציון פיניאן: נאמר שיהיה קשה מאד להשיג אישורים לנכים.

ציון פיניאן: אתם העליתם את זה בוועדה המצומצמת.

ציון פיניאן: הנכים לא יוכלו להמציא אישורים.

ציון פיניאן: לצערי, גם אני נכה ואני אומר לכם שקשה להמציא אישורים.

ציון פיניאן: צריכת המים היא בדרך כלל לנכים קשים ואני מציע שכל נכה מ-80% ומעלה לא יצטרך להמציא אישורים.

ציון פיניאן: נקבע את זה כתקנה.

ציון פיניאן: כל נכה מ-80% ומטה, שינסה להשיג אישורים.

מירי רגב: לא, יש לו תעודת נכה.

אבנר עורקבי: אבל הוא צריך להוציא אישור שהוא נכה 80%.

ציון פיניאן: את זה אתה יכול להביא בקלות מביטוח לאומי, אבל אתה לא צריך להביא אישור שאתה צורך מים.

ציון פיניאן: הרופאים צודקים, אין רופאים שמומחים לצריכת מים ואתה לא יכול להכריח אותם להמציא אישורים לזה.

ציון פיניאן: לכן אני מציע שנכה מדרגת נכות של 80% ומעלה פטור מאישורים ונכים מדרגת נכות של 80% ומטה ימציאו אישורים.

מירי רגב: לא צריך להמציא אישורים אם יש לו תעודה.

מירי רגב: בסיכום המחודש עם מנכ"ל אמר שהם יביאו תעודת נכה.

אמנון כהן: לא היה כל סיכום כזה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מטלון, בבקשה.

משה (מוץ) מטלון: אדוני היושב ראש, ביקשתי, ואני מתנצל מראש, להביא את המקרה שלי כ-case study כי כך הבאתי אותו לשר התשתיות.

משה (מוץ) מטלון: אני חושב שאתה יודע על המקרה כי דיבר אתך שר התשתיות.

משה (מוץ) מטלון: אמרתי שנלמד מהמקרה, מהפרט אל הכלל.

משה (מוץ) מטלון: מראש אני מודיע שאני מסוגל לשלם את הקנס שקיבלתי ואני לא מבקש על עצמי מאומה.

משה (מוץ) מטלון: אני רק רוצה להביא את זה כדוגמה.

משה (מוץ) מטלון: אני מתכתב עם עיריית הרצליה ועם משרד הביטחון על אישורים, איזה אישורים כן ואיזה אישורים לא.

משה (מוץ) מטלון: שלחתי אישור על נכותי הצמיתה של 100% פלוס, כך זה נקרא אצל נכי צה"ל.

משה (מוץ) מטלון: אני אאריך בסיפור בדקה כי אני רוצה שתבינו באמת את העניין כדי שנצא מכאן ונלמד משהו.

משה (מוץ) מטלון: שלחו לי מכתב מעיריית הרצליה ואמרו לי: עם כל הכבוד, תפרט מה היא נכותך.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: שלחת מכתב לעיריית הרצליה בנוגע למס הבצורת?

משה (מוץ) מטלון: כן.

משה (מוץ) מטלון: קיבלתי טופס, מילאתי אותו, שלחתי אישור, משרד הביטחון, 100% פלוס וכו'.

משה (מוץ) מטלון: אמרו לי שהמכתב לא מספק ואני צריך לשלוח למה נכותי מצריכה מים?

אמנון כהן: זה תאגיד או עיריה?

משה (מוץ) מטלון: עדיין עיריה.

משה (מוץ) מטלון: פניתי למשרד הביטחון ואמרתי : תהיה לכם בעיה של אלפי פניות, לא של משה מטלון, כמו גם לביטוח הלאומי ולגורמים אחרים ולא תוכלו לעמוד בעומס.

משה (מוץ) מטלון: עם זאת, תמצאו פתרון.

משה (מוץ) מטלון: הלכו וישבו חכמי המשרד והיועצים המשפטיים, שהם תמיד בעד כל דבר, כמו שאתם יודעים, ואמרו: לא בבית ספרנו.

משה (מוץ) מטלון: אתה תפנה לרופא מטפל, שיהיה ברמת מנהל מחלקה, מומחה לשיקום.

משה גפני: כל זה עדיין במים.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו עדיין במים.

משה (מוץ) מטלון: אמרתי: אולי תכתבו מכתב שרומז שאני צריך יותר מים, משהו בשיטה של רמיזה כי אני לא רוצה לפרט, גם לא לנציב המים, עם כל הכבוד, מה הם פרטי נכותי ומה הן מגבלותי.

משה (מוץ) מטלון: אני מבקש לא לפרט את זה.

משה (מוץ) מטלון: אומר לי אחד הרופאים הבכירים שפניתי אליו במחלקת שיקום, מנהל מחלקת שיקום: אני לא אתן לך, אני אשמור על חוק הגנת הפרטיות.

משה (מוץ) מטלון: אני לא אמסור לפקידה בקצה מה הם פרטי נכותך.

משה (מוץ) מטלון: מי הסמיך אותי?

משה (מוץ) מטלון: אתה מסמיך אותי?

משה (מוץ) מטלון: עכשיו תתחיל לעבוד גם עם ייפויי כוח?

משה (מוץ) מטלון: כל נכה יילך למנהל מחלקה והרי מנהל מחלקה זמין לכל אחד ממאות אלפי הנכים.

משה גפני: זה לא בסדר, הוא חייב תצהיר מעורך דין על כך שהוא נכה.

משה גפני: כך אמר היועץ המשפטי.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו, כחברי כנסת, אחראים על עיצוב המדיניות, אבל כשזה מגיע לשלב היישום, כנראה לא הבאנו בחשבון את המכשלות שאנשים יעמדו בפניהן.

משה (מוץ) מטלון: מדובר בעשרות אלפי אנשים אם לא במאות אלפים.

משה (מוץ) מטלון: מדובר בנכים שאני לא בטוח שלקחנו אותם בחשבון, אותם קשישים סיעודיים ששוכבים במיטות ולא שולטים בצרכיהם וצורכים מים בכמות גדולה.

משה גפני: מה סוף העניין?

משה (מוץ) מטלון: זה נשאר עדיין פתוח.

משה (מוץ) מטלון: שלחתי אישור נוסף שבו כותב הרופא של משרד הביטחון….

משה גפני: אתה לא מקבל הנחה של נכה?

משה (מוץ) מטלון: לא.

משה (מוץ) מטלון: קיבלתי קנס, הכל בסדר, אני כבר בקנס.

משה גפני: את הקנס אתה יכול לשלם מתקציב הקשר עם הבוחר, לא?

משה (מוץ) מטלון: אמרתי שלעצמי אני לא מבקש מאומה, אבל אני אומר שיש אנשים שלא יוכלו לעמוד מול המערכת הביורוקרטית.

משה (מוץ) מטלון: כשאני פונה למנהל מחלקה קל לי יותר להגיע אליו וכשמישהו אחר פונה לא תמיד הוא עונה לו.

משה (מוץ) מטלון: אני חושב שצריך לעשות רפורמה בחקיקה עצמה לגבי אותם אנשים, גם אותם אלה שלא לקחנו בחשבון – קשישים, סיעודים, חלכאים, נדכאים ומסכנים שליבי עליהם.

משה (מוץ) מטלון: אני מקבל פניות ללא הרף ואני לא מציע להגביל רק אחוזי נכות.

משה (מוץ) מטלון: אדם שהולך כל היום עם תותבת, בסופו של יום צריך מים חמים ומים רפואיים לטפל בגדם שלו.

משה (מוץ) מטלון: צריך להתייחס לעניין הזה בצורה אחרת.

משה (מוץ) מטלון: ברשותך, אדוני היושב ראש, אני מבקש שאותה ועדה שתקום, כפי שאני מעריך – כפי שלמדתי להכיר אותך תכנס אותה באופן מיידי.

משה גפני: עוד לא החלטנו על ועדה.

משה (מוץ) מטלון: אם תקבל החלטה כזאת אני מבקש לעשות רפורמה בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו נצטרך להחליט רק חברי הקואליציה כי אני כבר לא רואה חברי כנסת מהאופוזיציה.

אמנון כהן: אני חייב להגיד, אדוני, שזה סוג הדברים שגם ועדת המשנה התלבטה בהם רבות, בנוגע לאישורים וכל הסיפור הזה.

אמנון כהן: ההתלבטות היתה איזה סוג אישור, איזה רופא, מומחה או לא מומחה, התייעצנו עם משרד הבריאות איך ינפיקו ומה יעשו כי אנחנו לא גוף מקצועי.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אם זה מביא סבל לאנשים, ויש פה דוגמה מוחשית שתאר חבר הכנסת מטלון, אם הוא נתקל בבעיות והוא נכה בדרגה 100% פלוס של משרד הביטחון, צריך לטפל בבעיה הזאת.

אמנון כהן: אם אין פתרון ולא מספיק שהאזרחים משלמים את המס אלא זה גם מביא אותם לסבל, לא נסכים לזה.

אמנון כהן: אורי, בעקבות הפנייה שלי אליך התרשמתי שזה טופל ואני שומע שזה לא טופל.

אמנון כהן: אני לא רוצה להגיד דברים בחריפות, אבל אם זה מביא סבל לאותם אנשים שגם ככה סובלים יום יום, אנחנו נחשוב באחריות גם כחברי קואליציה לבטל את החוק לגמרי ולעקור אותו מהשורש.

אמנון כהן: אל תביא אותנו לידי זה.

אמנון כהן: אנחנו אנשים אחראים אבל סבל כזה לא נסבול בכלל.

אמנון כהן: אני לא יודע אם אמרו לך ואתה קיבלת, אבל אם זה לא התבצע בשטח, לא עשית כלום מבחינתי.

אמנון כהן: אני מתרעם על כך שאמרת לי שהכל בסדר ואני שומע שזה לא בסדר, כלומר אני צריך גם לבדוק אותך, לבדוק בקופת חולים ולבטל את החוק.

אמנון כהן: אם לא מקבלים דיווח נכון, זה חמור בעיני מאד.

משה גפני: יש פה שני גורמים שמותקפים על כך שהם לא פועלים על פי החוק.

משה גפני: הגורם האחד הוא הגורם הממשלתי, רשות המים, והגורם השני הוא השלטון המקומי.

אמנון כהן: או עיריות או תאגידי מים.

משה גפני: כשאני אומר שלטון מקומי אני לא מתכוון דווקא לעיריית רעננה אלא לתאגיד המים.

אמנון כהן: יש עיריות שאין בהן תאגיד.

אני מתנצל על כך שאני לא יודע להסביר את עצמי.

תהיה סבלני כלפי.

מה שעלה בדיון ומה שאני יודע גם לפני הדיון, ובעקבות זה ביקשנו את הדיון, הוא שיש בעיות ביישום.

אני אתן דוגמה – קופת חולים הודיעה שהרופאים שלה לא ייתנו אישורים.

היא לא חייבת לחוק שום דבר.

נחום חופרי: קופת חולים לא כפופה לשלטון המקומי.

משה (מוץ) מטלון: גם משרד הביטחון לא כפוף, גם ביטוח לאומי לא.

משה גפני: לא אמרתי שלטון מקומי.

משה גפני: דיברתי על קופת חולים.

משה גפני: אומר חבר הכנסת מטלון שהוא שלח מכתב לעיריית הרצליה ואת מסכת התלאות שלו הוא גולל כאן.

משה גפני: אני מודה לו על כך כי לא כל אחד היה עושה את זה, אבל אני יודע את זה מנכים אחרים.

משה (מוץ) מטלון: הבטחתי לשר שאת המקרה שלי אני אביא כ-case study.

משה גפני: השלטון המקומי או תאגידי המים גם כן בבעיה בעניין הזה.

משה גפני: אני מבין אתכם ואני לא בטענות.

משה גפני: אני לא בא בטענות לרשות המים, לא בא בטענות אליכם, לא בא בטענות אל קופת חולים כי היא רוצה כסף, איגוד הרופאים לא רוצה לתת אישורים, אבל מי שמשלם זה הצרכן.

משה גפני: זה מה שיש בחוק שאני עשיתי יחד עם חבריי.

משה גפני: לא עוד, לא מתכוון להמשיך בזה.

משה גפני: לגבי נושא הנכים החוק שחוקקנו קובע שזכאות לתוספת בכמות צריכת המים לצרכן מותנית במסירת.

משה גפני: ....

משה גפני: ולגבי רופא – רופא משפחה רשאי לתת אישור שהאיש נכה.

משה גפני: אנחנו כאלה תמימים, אנחנו צריכים להיות ראשי ערים, לא חברי כנסת.

משה גפני: מה חשבנו כשחוקקנו את החוק הזה?

משה גפני: שאנחנו נגיד אישור מרופא, הרופא ייתן אישור והכל בסדר?

משה גפני: אנחנו מדברים על חוק שמשכו בקושי שנה וחצי והוא הרי עומד להסתיים בסוף 2010.

משה גפני: תשכחו מזה שהוא יוארך ל-2011 אלא אם כן תהיה ממשלה אחרת ויושב ראש ועדת כספים אחר.

משה גפני: הכל זמני בבניין הזה, אבל אם המצב יישאר כמו שהוא, לא יהיה חוק אחרי 2010.

משה גפני: פעם אחת עושים שגיאה.

משה גפני: למה צריך אישור מרופא?

משה גפני: כדי שלא יגנבו כסף מרשות המים.

משה גפני: אני לא חושב שצריך להקים צוות כי ממילא תהיה עליו ביקורת.

משה גפני: אני אבקש לבטל את אישור הרופא.

משה גפני: שהנכה יביא את האישור שיש לו מביטוח לאומי או מכל מוסד אחר, איזה אישור שיש ונגמר העניין.

משה גפני: לא נבקש טובות מאיגוד הרופאים, שיש עליו עומס עצום.

משה גפני: לתת אישור לנכה שהוא נכה?

משה גפני: הרופא יתחיל לשאול שאלות ואולי היועץ המשפטי של איגוד הרופאים יגיד שהרופא צריך ללכת לבית הסוהר מכיוון שהוא נתן אישור שהאיש נכה.

משה גפני: נבטל את אישור הרופא.

מירי רגב: זה שינוי של החוק.

משה גפני: תאמיני לי, אני לא כל כך חכם אבל יש לי נסיון.

משה גפני: אני יודע שמדובר בשינוי של החוק.

משה גפני: אנחנו חוקקנו את החוק הזה.

משה גפני: את הצבעת בעד וגם אני.

מירי רגב: אני לא אומרת שלא.

משה גפני: העלית פעם בדעתך שאת כזאת תמימה?

משה (מוץ) מטלון: אני רציתי להצביע ברגליים, אבל לא יכולתי.

משה גפני: לגבי צרכן ביתי כתוב בחוק – איך אישרנו את זה?

משה גפני: – כל עוד לא העביר הצרכן הביתי דיווח לספק המים, בהתאם להוראות התוספת האמורה, יראו כאילו מתגוררת באותה יחידת דיור נפש אחת.

משה גפני: כך כתוב.

משה גפני: האמנת?

אמנון כהן: לא.

משה גפני: עד שלא ראיתי, לא האמנתי.

משה גפני: הצבעתי בעד זה.

שאול מרידור: זה לא חשוב, זה לא רלוונטי כי זה קשור ל-12 קוב.

משה גפני: אתה ממשיך לעבוד עליי?

משה גפני: מספיק עבדת עליי אז.

משה גפני: אני תמים פעם אחת.

משה גפני: תעשה לי טובה, אל תסביר.

אמנון כהן: בקלטת נאמר שאם לא תסדיר את העניין, תזוכה רק עבור נפש אחת.

שאול מרידור: נפש אחת זה 12 קוב.

שאול מרידור: כך כתוב בחוק.

אמנון כהן: תראה לי, אני רוצה לראות את זה.

משה גפני: אתה יושב במתח ועם האחריות שמונחת עליך ואתה בטוח שכולם אתך בראש אחד.

משה גפני: פתאום מתברר לך שיוצא משהו שלא דיברנו עליו, משהו שלא סוכם, אבל זה כתוב שחור על גבי לבן.

נועה בן-אריה: אל תעבירו דברים כאלה בחוק ההסדרים.

משה גפני: אני מנסה להעביר כל מיני חוקים טובים ואז מגיעים מהשלטון המקומי ואומרים: החוק לא טוב.

משה גפני: אני צריך לשנות אותו עם שר החינוך ולהיתקע עם היועץ המשפטי.

משה גפני: אני עושה חוקים טובים, אבל כולם מתנגדים להם.

נועה בן-אריה: ראית איך בסוף הכל הסתדר.

אמנון כהן: אני רוצה לציין שנועה עושה עבודה מצוינת.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אם לא הייתי חושב כך, לא הייתי מעיר את ההערה הזאת.

משה גפני: "לגבי צרכן ביתי שלא דיווח, כאמור, לגבי התקופה הראשונה ייחשב מספר הנפשות המוכר כמספר הנפשות לפי נתוני ספק המים".

משה גפני: אני רוצה לבקש, אדוני מנהל רשות המים, לבטל את אישור הרופא, ואני יודע שזה בניגוד לחוק.

משה גפני: אני מבקש לבטל את הפסקה לגבי השלטון המקומי.

משה גפני: השלטון המקומי צריך לפעול לא לפי נפש אחת.

משה גפני: אין מציאות של נפש אחת, אין מציאות כזאת.

משה גפני: אם הדברים האלה ייעשו, כלומר יש דרך לעשות אותם, טוב.

משה גפני: אם לא, אני מבקש בהסכמה להביא בהליך מהיר את תיקון שני הסעיפים האלה.

משה גפני: אם תסכימו, הנה מה טוב.

משה גפני: אם לא תסכימו, נלך בכוח.

אמנון כהן: לא מובן שיש 12 קוב מים.

שאול מרידור: זה לא קשור לנפש אחת.

שאול מרידור: בין אם נפש אחת ובין אם שתיים, יש 12 קוב.

נחום חופרי: הוא מטעה אותך, הוא מטעה אותך כי זה עד סוף דצמבר.

שאול מרידור: לפרוטוקול, אם הטעיתי את היושב ראש אני אבקש להביא את הצעת החוק כהצעת חוק ממשלתית.

נחום חופרי: אתה מטעה.

משה גפני: כמה קוב מקבלת היום נפש אחת?

שאול מרידור: 17 קוב.

משה גפני: ובנובמבר?

שאול מרידור: 18 קוב.

נחום חופרי: ובינואר?

שאול מרידור: 12 קוב.

מירי רגב: זה לא הגיוני, זה פשוט לא הגיוני.

מירי רגב: הם עובדים עלינו בעיניים?

משה גפני: את אישור הרופא מורידים?

מירי רגב: זה לא יאומן.

מירי רגב: בינואר הם מורידים את מס הבצורת ומעלים את מחיר המים.

שלמה לדרמן: בינואר זה מוגבל ל-2.5 קוב לנפש, זאת אומרת שזה תלוי במספר הנפשות.

מירי רגב: אתה מבין שיש פה משהו לא תקין?

מירי רגב: צריך לתקן בחוק את כמות הקובים.

משה גפני: בסדר, עוד לא סיכמנו את הדיון.

משה גפני: לגבי נפש אחת זה לא משנה אלא אם יש יותר נפשות.

אמנון כהן: מי שלא דיווח שייחשב לו שהוא גרעין ביתי.

שאול מרידור: אין קשר לשאלה אם נפש אחת או לא.

שאול מרידור: השאלה היא האם 12 קוב מספיקים או לא.

אמנון כהן: לא, גם מעבר לזה.

משה גפני: לגבי נושא היחיד יש לנו עם זה בעיה כי זה מה שאישרנו בעיניים פקוחות לגבי כמות הקובים שניתנים.

משה גפני: לגבי אישור הרופאים, לא יצטרכו אישור של רופא ותכף נראה איך עושים את זה.

משה גפני: אם יצטרכו אישור אחרי הדיון הזה, נתקן את החוק ונבטל את אישור הרופא.

משה גפני: אני מקווה שלא נצטרך להגיע להליך מהיר של תיקון החוק אלא שהעניין ייעשה בהנחיות.

משה גפני: נחום חופרי, בבקשה.

נחום חופרי: אני רוצה לעדכן אתכם שבשלב זה כשליש מהטפסים חזרו אלינו, לשלטון המקומי, לתאגידים ולעיריות.

נחום חופרי: אנחנו לא יודעים אם הטפסים בסדר, אבל עכשיו עובדים עליהם.

נחום חופרי: כמו שאמר קודמי, זאבי, אני אתאר לכם שיחה קטנה ביני לבין מנהלת הרווחה.

נחום חופרי: אתה שואל את מנהל הרווחה בעיר, למה את לא יכולה לעזור לו? היא אומרת: הוא לא רוצה לעזור לעצמו.

נחום חופרי: מה זאת אומרת?

נחום חופרי: הוא לא מילא את כל הטפסים.

נחום חופרי: אז אתה צריך להסביר לה פעם נוספת שלא סתם הוא הגיע למצב שבו הוא נמצא, שהוא נתמך רווחה או נזקק רווחה, כי הוא לא יודע למלא טפסים.

נחום חופרי: החוק הזה והטופסיאדה הזאת לא טובים.

נחום חופרי: אני שמח שאתם הולכים לבטל את אישור הרופא ואני חושב שצריך לתת את הדעת גם על פישוט ההליך של מניית הנפשות בתוך הבית.

נחום חופרי: כפי שאתם יודעים ודאי, זה לא נכון שאין הבדל.

נחום חופרי: אין הבדל עד ינואר ומינואר יהיה הבדל גדול.

נחום חופרי: אני כן מציע לך להקים איזשהו צוות בדיקה, שיעקוב אחרי היישום.

נחום חופרי: תבוא בדברים איתנו כדי לראות איך החוק הזה מתיישם.

נחום חופרי: החוק "הנפלא" של היטל הבצורת, שאתם בתמימותכם העברתם אותו, הוא כאין וכאפס לעומת כללי המים החדשים.

נחום חופרי: אדוני יושב ראש ועדת הכספים, אני מציע לך להיכנס לתוך זה לפני ולפנים.

נחום חופרי: זה יביא עלינו הרבה מאד קשיים, שלא לומר שעות קטנות.

נחום חופרי: המחירים הדיפרנציאליים, המחירים הדיפרנציאליים לתאגידים, עומדים לבטל את ההיטלים ואת האגרות ומשיתים על התושב את ההיטלים של פיתוח המים בשכונות החדשות.

נחום חופרי: כל זה המשך ישיר לאותה מדיניות אנטי חברתית של הממשלה, שבה אתה חבר.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה שאני מטיף מוסר לעצמי זה בסדר, אבל אני לא אוהב שאתה מטיף לי מוסר בגלל שאנחנו חברים.

משה גפני: את הרפורמה בממשלת המים עשתה ממשלת קדימה ואני הייתי באופוזיציה.

משה גפני: עם כל הכבוד, שם הצבעתי נגד.

משה גפני: אני לא מתגאה בשום דבר, אבל שם הצבעתי נגד.

משה גפני: ההבדל ביני לבין חברי הקואליציה הקודמת הוא שאני מודה בשגיאות שלי, גם כשאני בקואליציה.

משה גפני: אל תשכח שעיקר הנושא שעמד על סדר היום הציבורי היה המע"מ על פירות וירקות, מס בריאות ועוד אלף דברים שהתמקדנו בהם והוצאנו אותם.

משה גפני: אל תחשוב שאנחנו כאלה תמימים כמו שאני אומר.

נחום חופרי: אדוני היושב ראש, תתעמקו בכללי המים החדשים.

נחום חופרי: הם לא טובים, הם לא מטיבים והם עושים אי צדק חברתי משווע.

נחום חופרי: הרי זה לא מועיל לאף אחד.

נחום חופרי: למה מצאתם לנכון להכין הצעה כזאת, שתבטל את ההיטלים והאגרות של המים והביוב?

נחום חופרי: אני לא מצליח להבין מה הסיבה, מה המניע לזה.

נחום חופרי: זה לא חוסך כסף, זה לא חוסך מים, זה לא עושה שום דבר אלא רק מקשה ומסבך עוד יותר ומשית הוצאות על מחירי המים השוטפים.

נחום חופרי: זה העניין האמיתי.

נחום חופרי: בהיטלי הבצורת תעשו את התיקונים המתאימים, תמצאו דרך לפשט את ההליכים, אבל את חוק המים החדש תבטלו.

נחום חופרי: הוא נורא.

משה גפני: אני מסכים אתך בכל מילה.

אבנר עורקבי: בחוק המים החדש לא מוזכרים הנכים בכלל.

משה גפני: זה ממשלת קדימה, לא הייתי שם.

משה גפני: נושא הנכים עלה על ידינו במלוא העוצמה ובקואליציה הקודמת לא היינו.

משה גפני: אתם יכולים להאשים רק את אמנון כהן, שהיה גם בקואליציה הקודמת וגם בקואליציה הנוכחית.

משה גפני: מר אבנון, בבקשה.

משה אבנון: אדוני היושב ראש, מאז שעשו את הרפורמה דרך חוק ההסדרים בשנת 2006 נוצר מצב מעניין.

משה אבנון: אין שרים ואין כנסת שמפקחת על רשות המים.

משה אבנון: היא עב"מ שחי באוויר ואין שם אפילו נציגות של צרכנים, של ספקים או של יצרני מים אלא רק פקידות ושני נציגי שרים.

משה אבנון: זה יוצר החלטות שאתה לא יודע מנין הן באות.

משה אבנון: יש עכשיו דבר שנקרא שימוע.

משה אבנון: לא מדברים אתך אלא מזמנים אותך לשימוע.

משה גפני: אני מכריז על הפסקה של כמה דקות.

משה גפני: (הפסקה בדיון, שעה 12:30) (חידוש הדיון, שעה 12:38)

משה גפני: אני מחדש את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: ישבנו, חברי הקואליציה בוועדת הכספים, לאחר שבחנו גם את הדברים כפי שהובאו לפנינו קודם, גם במהלך הדיון וגם מבחינת החקיקה.

משה גפני: אנחנו מבקשים מהממשלה, מפרופ' אורי שני וממשרד האוצר, שהצוות שעבד בנושא המים יישב אתכם בשבוע הקרוב.

משה גפני: אנחנו מבקשים להגיע לשלושה נושאים שעליהם דיברנו: הראשון הוא ביטול אישור הרופא.

משה גפני: אישור של נכה הוא אישור של נכה.

אמנון כהן: שיתחילו לעבוד על זה מעכשיו.

משה גפני: כן, זה מיידי וזה יכול להיות גם רטרואקטיבי.

משה גפני: יש אישור של אדם שהוא נכה ובזה נגמר העניין.

משה גפני: לגבי הדיווח לעיריות או לתאגידי המים, יש לבחון את העניין הזה מבחינת הדיווח ומה קורה אם לא מדווחים.

משה גפני: אם צריך תיקון חקיקה, נעשה תיקון חקיקה.

משה גפני: אם זה יכול להיעשות באופן מיידי ומסודר, על ידי הנחיות של מנהל רשות המים, לעשות את זה על ידי מנהל רשות המים.

משה גפני: הדבר השלישי – לאחר שהתברר שהחסכון הוא בחודשי הקיץ ומאחר שסיימנו את הקיץ - -

אמנון כהן: וחסכנו יפה.

משה גפני: רשות המים חסכה, גם מבחינת ההסברה.

פרופ' אורי שני: עם ישראל חסך.

אני מדבר אתך, מנהל רשות המים.

תעשה לי טובה, אני יכול לדבר בשם עם ישראל, לא אתה.

אתה מנהל רשות המים.

אני משבח אותך, מה אתה משבח את עם ישראל?

את זה אני צריך לשות כדי שיבחרו בי.

מנהל רשות המים, החסכון שנבע מההסברה ומהיטל הבצורת ראוי לשמו ואני באמת משבח אותך בעניין הזה.

אני משבח גם את משרד האוצר על העניין הזה.

אנחנו מגיעים לחורף ובחורף נושא צריכת מים עודפת לא קיים.

האוצר לא ירוויח כסף ועם ישראל לא ירוויח חסכון במים.

אנחנו מחכים לראות מה יהיה בחורף, האם תהיה שנה שחונה, חס וחלילה, או גשומה, בעזרת השם.

זה תלוי בתפילות.

אתה תחליט בפברואר או בינואר האם מבטלים את החוק או לא, ובינתיים, גם מכיוון שאנחנו רוצים לשלוח מסר כדי שאנשים יידעו שלא נגמרה הבעיה וצריך להמשיך במדיניות החסכון עקב קיץ תש"ע המתקרב, ובחורף זה לא מעלה ולא מוריד, אנחנו רוצים שאנשים יידעו שבינתיים יש הפסקה ולכן אנחנו מבקשים את הדבר השלישי, שהצוות יבוא בדברים אתכם עליו, והוא שלחודשי החורף – דצמבר, ינואר, פברואר ומרס – תהיה הקפאה של החוק והוא יתחדש, אם חס וחלילה השנה תהיה שנה שחונה, באפריל.

על הדברים האלה סיכמנו, חברי הקואליציה.

אנחנו נושאים באחריות, תמכנו בחוק, אנחנו מבינים את הבעיות שיש.

אני מבקש שתסכימו לעניין הזה כדי שלא נצטרך ללכת למהלכים קשים וחד צדדיים, שאין בהם צורך.

אני מבקש שזה ייעשה תוך שבוע ואם לא תספיקו תוך שבוע, במהלך השבוע שאחרי זה נתכנס באיזושהי צורה כדי להחליט איך אנחנו עושים את זה.

אני מבקש גם מחבריי בקואליציה שכל אחד ידבר עם השרים שלו – אתה תדבר עם שרי ש"ס, אתם תדברו עם שרי ישראל בינינו.

אדוני, מרכז הקואליציה, אני מבקש ממך להיות גם בעניין הזה.

אני אדבר עם סגן שר הבריאות – ותקחו אותנו הפעם ברצינות.

פרופ' אורי שני: אני מזכיר לכולם שכניסת החוק היתה מאד קשה.

פרופ' אורי שני: אני מזכיר לכולם שהשלטון המקומי עשה מאמצים לא קטנים ולא מעט עיריות טענו שיש פרצה בחוק.

פרופ' אורי שני: אין פרצה בחוק, ואני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל הן פרסמו והודיעו, ובינתיים קיבלנו את זה, שהן שולחות את הדוחות הראשונים שלהן בנובמבר.

פרופ' אורי שני: אנחנו צריכים לתת לזה לקרות ואסור לנו לשדר שמי שמכבד את החוק ועובד כמו שצריך, נפגע, ומי שלא, יוצא נשכר.

משה גפני: החוק בתוקף עד ה-1 בדצמבר.

מירי רגב: מה-1 בדצמבר עד ה-1 באפריל תהיה הקפאה.

משה גפני: החוק בתוקף כל עוד הוא לא שונה.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על נובמבר.

פרופ' אורי שני: ההצעה שלכם היא מה-1 בדצמבר.

משה גפני: שאול מרידור, בבקשה.

שאול מרידור: אנחנו נשמח לדון אתכם כמו שאנחנו עושים תמיד.

שאול מרידור: אני רוצה לומר משהו לפרוטוקול, שלא כולם יאהבו, אבל אני חושב שהוא צריך להיאמר.

שאול מרידור: כולכם דיברתם על זה שרק הגיעה שנה גשומה והממשלה חזרה אחורה מכל מיני החלטות שהיא היתה צריכה להחליט ופתאום כבר אין משבר.

שאול מרידור: לכן קמה ועדת חקירה והוקמה גם ועדה ב-2002.

שאול מרידור: יש לי תחושה שהחדר הזה איבד את תחושת המשבר שאפיינה את הדיונים שהיו לפני חודשיים ומאז בעצם לא קרה שום דבר מבחינת הסיכוי לחורף גשום.

שאול מרידור: הסיכוי לחורף גשום לא השתפר ועד שלא יהיה חורף גשום, אין חורף גשום.

שאול מרידור: גם אם יהיה חורף של מאה אחוז, אני כבר אומר לכם שמצבנו גרוע ואנחנו נמשיך להיות ליד הקווים השחורים, שאורי הסביר לנו שהם חמורים מאין כמותם, וגם הקווים האדומים לא טובים.

שאול מרידור: בקיצור, היכולת שלנו להגיע למקום טוב היא רק אם תהיה שנה גשומה מאד ואז לא תהיה בכלל שאלה לגבי היטל הבצורת.

שאול מרידור: להגיד שבחורף אין חסכון במים זה לא נכון.

שאול מרידור: מי שמתקלח בחורף ובקיץ, מתקלח.

מירי רגב: הוא לא מתקלח אותו הדבר.

שאול מרידור: אני לא בדקתי מי מתקלח ואיך.

ציון פיניאן: איך זה שיש צריכה יותר נמוכה של מים?

שאול מרידור: אני אסביר.

שאול מרידור: בחודשי החורף אפשר לחסוך הרבה מים.

שאול מרידור: עיקר השינוי בין החורף לקיץ הוא בזה שלא משקים שום דבר, מן הסתם, ולכן כל המים לגינון נחסכים.

שאול מרידור: זה החלק הארי של החסכון.

שאול מרידור: יש היום ועדת חקירה ממלכתית שבודקת את הנושא הזה.

שאול מרידור: נראה לי כמעט מופרך שחוק, שחוקק לפני ארבעה חודשים ועובד בפועל קצת פחות – דרך אגב, עד היום גבו חצי מיליון שקל.

אבנר עורקבי: לא גבו, גנבו.

שאול מרידור: 41 ספקי מים מתוך 300 ספקי מים הואילו בטובם לקיים את הוראות החוק ופתחו חשבון בנק.

שאול מרידור: אני אומר בעדינות שהשלטון המקומי מצפצף על הוראות החוק.

שאול מרידור: בואו נשים את הדברים בפרופורציה.

שאול מרידור: אם תאמרו שבחורף אין חוק, לדעתי זאת אמירה קשה, שגם תביא לזה שהצריכה תעלה ביחס למה שיכולנו לחסוך.

מירי רגב: תמשיך עם ההסברה.

שאול מרידור: אני מבטיח לכם שגם אם תהיה שנה גשומה באופן יחסי, לא גשומה מאד, נשב פה בשנה הבאה ואורי שני יסביר לכם שמשק המים במצב חמור למרות שייכנס מתקן התפלה ולמרות שיהיה 100% גשם.

שאול מרידור: אין מים וכשאתם מבקשים לבטל את החוק תבינו מה מצב משק המים.

משה (מוץ) מטלון: גם עם מתקן ההתפלה שייכנס ב-2013 יסביר לך מר שני שיחסרו לנו עוד הרבה מים.

שאול מרידור: לא נכון, לא ב-2013.

שאול מרידור: אני מוכן לשים את ידיי על זה.

מירי רגב: חבל שמר מרידור לא היה אחד הנציגים באוצר לפני כמה שנים, לא היינו מגיעים למצב הזה.

מירי רגב: חבל, אז היה מתקן התפלה ולא היתה בעיה.

שאול מרידור: יכול להיות, אבל זה לא רלוונטי.

משה גפני: את הדברים שאמרת צריך לומר בפגישות עם הצוות ואנחנו רוצים שתהיה הידברות, אבל צריך לקחת בחשבון שהחסכון לא שווה את המאבק הציבורי שתצטרכו לנהל נגדנו.

עו"ד סלעית קולר: יש עוד כמה נושאים, לא רק הנושאים שהעליתם.

משה גפני: אני אשמע אותך אחר כך.

משה גפני: מר קונביץ, בבקשה.

חיים קונביץ: אני גזבר עיריית רמת-גן.

חיים קונביץ: אני רוצה לציין את היושב ראש וחברי הוועדה על הקליטה האבסולוטית שהבינו את רוח החוק ואת הרע שבו.

חיים קונביץ: מטרטרים עם שלם, כולל נשים, זקנים וסיעודיים ועד היום התפקדו שליש, כאשר חצי מהטפסים האלה שגויים.

חיים קונביץ: זאת אומרת שאם יהיה מפקד שלם הוא לא יתרום שום דבר שאפשר לפיו לעבוד.

חיים קונביץ: זה לא עובד, זה רק טרטור לעם שלם.

חיים קונביץ: לכן, ההקפאה צריכה להיות מסוף חודש אוקטובר מכיוון שהחסכון של מעל 17% הושג בשלושת החודשים הראשונים.

חיים קונביץ: זה יהיה תיקון עיוות והצלה לעם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גברתי, אמרת שהיו נושאים שלא עלו.

עו"ד סלעית קולר: נכון.

עו"ד סלעית קולר: נושא אחד שלא העליתם הוא מאד מאד קריטיים.

עו"ד סלעית קולר: צריך להבין שרוב ההסדרים לגבי הרישום ולגבי החלוקה שבין האנשים, כמות הצריכה וכן הלאה, רלוונטיים גם לנושא תעריפי המים ולכן בא השלטון המקומי ואומר: אל תטרטרו, אבל אחר כך, כשיבואו תעריפי המים, שוב יצטרכו לטרטר.

עו"ד סלעית קולר: אם כבר טרטרנו את האזרחים ואם כבר עשינו, לפחות את זה נעשה כמו שצריך, נהפוך אותו למנגנון יעיל וטוב ולא לבטל אותו.

משה גפני: לא אמרתי לבטל.

עו"ד סלעית קולר: לתקן ולשפר אותו כדי שהוא יעבוד.

עו"ד סלעית קולר: יש בעיה חמורה מאד עם הצריכה המשותפת.

עו"ד סלעית קולר: אני לא יכולה להיות אחראית על הצריכה של שלושה בניינים שמחוברים יחד לאותה גינה או של 15 בניינים שמחוברים יחד.

עו"ד סלעית קולר: אפילו לאותם דיירים בבניין שלי שצורכים צריכה משותפת וכן מבזבזים או לא מבזבזים, כל אחד לפי מה שהיה צריך להיות לו, אני לא יכולה להיות אחראית.

עו"ד סלעית קולר: בעניין הקשישים – אתם מעלים את נושא הקשישים הנכים, שצריך לפתור להם את הבעיה והיא לא נפתרת במנדט שנתת לתת הוועדה.

עו"ד סלעית קולר: לכן אני מציעה כן להכניס את עניין הקשישים וכן לקחת בחשבון שלא מדובר רק בקשישים נכים אלא גם בהרבה מאד אנשים שהיו פעם משפחות מרובות ילדים, הם עדיין משפחות מרובות ילדים, אלא שהילדים שלהם לא בבית אבל הבית שלהם מתאים גם לארח את בני המשפחה שלהם.

עו"ד סלעית קולר: דבר נוסף ומאד מאד חשוב לנו, כמועצה לצרכנות – אתם באים ומדברים נגד החוק הזה וזה בסדר גמור, ואנחנו שמחים שאתם נאבקים בו, אבל למה על גב הצרכנים?

עו"ד סלעית קולר: תשלחו להם שוברי תשלום כי לא יבוטל התשלום רטרואקטיבית ולכן תשלחו עכשיו שוברי תשלום.

עו"ד סלעית קולר: לא שלחתם.

משה גפני: אם יש נושאים נוספים אני מציע להעביר אותם בכתב למנהל הוועדה.

משה גפני: שום דבר לא יהיה תלוי באוויר אלא אם כן נגיע למסקנה שיש דברים שלא נטפל בהם.

משה גפני: אם מישהו יש לו דברים נוספים, אני מציע להעביר אותם בכתב למנהל הוועדה.

משה גפני: בבקשה, אדוני.

ירון סלומון: יש סעיף בחוק, סעיף 86, שלדעתי הוא אחד הסעיפים שאינו בהתאם לרוח החוק שחוקקתם.

ירון סלומון: סעיף 86 יגרום לכך שלעיריות, לאגודות שיתופיות ולתאגידי מים לא יהיה כסף לשלם למקורות ובסופו של דבר מקורות תסגור להם את הברז.

ירון סלומון: הסעיף הזה, לדעתי, הוא הלב של כל העניין הזה.

שאול מרידור: אני חייב להעיר, הרב גפני, שאם ימשיך השלטון המקומי להתנהג בחוסר אחריות, כפי שציינה נציגת המועצה לצרכנות, אני מבטיח שזה.....

משה אבנון: אולי אתם מתנהגים בחוסר אחריות?

שאול מרידור: תתמודדו עם זה.

ירון סלומון: הסעיף הזה גורם אצלנו בהתיישבות להתפטרות של יושבי ראש הוועדים ולפירוק של האגודות מכיוון שהם לא רוצים לקחת על עצמם את האחריות על כך שמקורות תסגור את המים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש להעביר את זה בכתב למנהל הוועדה ונדון בזה.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: מר עורקבי, בבקשה.

אבנר עורקבי: זאת עוולה לקחת מאתנו הרבה כסף בעד היטל הבצורת ואנחנו נגד ההיטל הזה.

אבנר עורקבי: עד היום הופיע בחשבון המים שלנו כמה אנשים יש בבית.

אבנר עורקבי: למה צריך שוב את הטופסיאדה הזאת?

אבנר עורקבי: מבחינת הנכויות, אנחנו בתור נכים מקבלים הנחות בארנונה וזה רשום מפורשות ברשויות עצמן.

אבנר עורקבי: בנוגע לקשישים, כל הקשישים מרוכזים ברווחה ובמועדוני קשישים.

אבנר עורקבי: לכל העיריות יש רישום מדויק של הקשישים והן יודעות איזה קשישים סיעודיים ואיזה לא.

אבנר עורקבי: אנחנו מבקשים מהעיריות גם לשתף פעולה בנושא הזה.

משה גפני: תודה רבה.

אבנר בן-גרא: רציתי לברך על הצעת ההחלטה הזאת ולהעיר לשאול, ברשותכם, לגבי צריכת המים שתעלה בחורף ברגע שתהיה הקפאה של החוק.

אבנר בן-גרא: אני חושב שזה לא נכון מכיוון שנתוני הצריכה אצלנו, לפני היטל הבצורת, מראים שהיתה ירידה של כ-25% בצריכה שנבעה רק מההסברה.

אבנר בן-גרא: לדעתנו זאת הדרך הנכונה לעשות את הדברים.

אבנר בן-גרא: אגב, אנחנו אחת מאותן 41 רשויות מקומיות שפתחו חשבון בנק.

תודה רבה.

אריה מצליח: אני בוחר לא להגיב על דברי האוצר אלא רק במילה אחת: זה לא נכון.

אריה מצליח: בשונה מהיטל הבצורת שעבר תהליך חקיקה, אמנם מקוצר ובעייתי, אבל עבר תהליך חקיקה מסודר ותהליך דיונים בכנסת, הרי, כפי שציינו בדיון שהיה כאן לפני חודש, בעוד חודשיים עומד להיכנס שינוי דרמטי וחסר תקדים בכל כללי המים במדינת ישראל, שיש לו משמעויות כבדות משקל, ראשית על הצרכן – העלאה בסדר גודל של 30%-40% במחיר לצרכן ושנית, בכל היכולת של הרשויות המקומיות לתפקד בהיבט של ביטול היטלי הפיתוח על מים ועל ביוב, שזה שינוי דרמטי ועצום.

אריה מצליח: יש עניין של העלאת מחירי המים לרשויות המקומיות עבור הצריכה הציבורית, יותר מהכפלה שלהם, בעיות כבדות משקל.

אריה מצליח: כמו שביקשנו בדיון הקודם אנחנו מבקשים גם עכשיו, אדוני היושב ראש, לקיים דיון נפרד בנושא הזה וגם להקים ועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת הכספים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עוד מישהו מבקש לדבר?

משה בר: אני רוצה להעלות נושא אחד לגבי הרשויות – נכים מגיעים לרשות וברשות מסבכים אותם בצורה בלתי רגילה.

משה בר: ברשות לא יודעים מה הנכה צריך, מתחילים לטרטר את הנכים לרופאים מקצועיים ולכל מיני דברים.

משה בר: רוב הנכים מקבלים את הטופס עם תשובה שלילית.

משה בר: יושבות שם פקידות, שאני לא יודע כמה הן מבינות בדברים האלה, והן פוסלות את הנכים במיוחד בעירנו בת-ים.

משה בר: זה נעשה לכל הנכים והם מקבלים תשובה שלילית.

משה בר: הנכים המקורבים לראש העיר מקבלים תשובה חיובית.

משה גפני: את זה אני לא יודע.

משה בר: אני אומר לך בתור יושב ראש עמותת הנכים.

משה גפני: אני לא מתמצא בפוליטיקה.

משה גפני: קיבלנו החלטה שאנחנו מקבלים את הדברים האלה ואנחנו עומדים לדון בהם.

משה בר: העברתי גם מכתב לוועדה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אחרון הדוברים, בבקשה.

שלמה לדרמן: אמרת שהולכים לבטל את אישור הרופא.

משה גפני: בינתיים אנחנו לא מבטלים שום דבר, זאת המגמה.

שלמה לדרמן: זה מוקש לא קטן.

שלמה לדרמן: כתוב בחוק: 150% שר"מ.

שלמה לדרמן: נכה 100% שר"מ ונכה 150% שר"מ משתמשים באותה כמות מים בדיוק, אבל את אלה שהם 100% שר"מ פסלו.

שלמה לדרמן: העברתי קובץ של מכתבים שבהם התכתבתי עם הממשלה, אבל אף אחד לא מתייחס ברצינות למה שאמרתי.

משה גפני: אבל אנחנו מתייחסים.

שלמה לדרמן: לא אמרתי הוועדה, אמרתי הממשלה.

שלמה לדרמן: בעיריות יודעים בדיוק מי נכה ומי לא, בלי יוצא מן הכלל.

שלמה לדרמן: לגבי קשישים – קחו את הנושא הזה בצורה רצינית כי אין אחוזי נכות לקשישים.

שלמה לדרמן: כתבתי על זה באריכות במכתבי.

שלמה לדרמן: דבר נוסף וחשוב, המרשם של האנשים הוא ב-31 לחודש לפי החוק, אבל אנשים לא יגיעו לזה ולא יוכלו לשלם.

עו"ד סלעית קולר: הרטרואקטיביות לא תחול על ההנחות שאנשים יקבלו.

משה גפני: יש צוות שידון בזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני מסכם את הדיון.

משה גפני: קודם כל, אני מודיע שאין שום שינוי בחוק היטל הבצורת לטוב ולרע.

משה גפני: ועדת הכספים מבקשת שהצוות שטיפל בנושא המים יישב עם מנהל רשות המים ועם משרד האוצר כדי לגבש כמה דברים: ראשית, ביטול אישור הרופא לנכה.

משה גפני: שייתנו לנכים להשתמש באישורים הקיימים ולא צריך אישורים חדשים.

משה גפני: אני חייב לציין שמנהל רשות המים הביע נכונות לעניין הזה.

משה גפני: זה באמת לא הומאני, לא נכון ואסור שזה יהיה.

משה גפני: שגינו בסעיף הזה.

משה גפני: שנית, לגבי הדיווח לשלטון המקומי, עם הבעייתיות שבעניין.

משה גפני: שלישית, הקפאת היטל הבצורת לחודשי החורף דצמבר, ינואר, פברואר ומרס.

משה גפני: אם השנה תהיה שנה גשומה, בעזרת השם, מנהל רשות המים יש לו הסמכות והוא גם אמר שיבוטל החוק.

משה גפני: אם, חס וחלילה, לא, החוק יחודש בקיץ, כשבאמת צריך חסכון שהוא חסכון יותר דרמטי.

משה גפני: אני מבקש שהצוות יישב בימים הקרובים, כלומר תוך השבוע הקרוב, יחד אתכם כדי להגיע להסכמות.

משה גפני: אני מקווה שנגיע להסכמה ואין דבר שהוא חסר אחריות בעניין הזה או שהוא נעשה באופן פופוליסטי או שהוא נעשה סתם כדי לקבוע דברים.

אריה מצליח: כדאי שישמעו גם את השלטון המקומי.

משה גפני: אתם יכולים להעביר את הפניות שלכם בעניין הזה.

אריה מצליח: אנחנו המתפעלים של העניין וחשוב שנהיה בזה.

משה גפני: בסדר, אני אציע את זה לצוות.

משה גפני: אם יצטרכו שינוי חקיקה נעשה שינוי חקיקה ואני מקווה שאפשר יהיה לעשות את הדברים בהסכמה.

משה גפני: אני מקווה שהבעיה תיפתר בכך שיירד הרבה גשם, אבל כל עוד שלא, אני מציע ללכת בכיוון הזה.

משה גפני: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.