ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 84, 2009-10-19 12:00

אופיר אקוניס: רבותי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה בעניין הצעת חוק שידורי טלוויזיה (תיקוני חקיקה ליישום התוכנית הכלכלית 2009 ו-2010), התשס"ט-2009.

אופיר אקוניס: אני מבקש להבהיר בתחילת הישיבה בצורה ברורה ונחרצת כדי שלא יהיו אי-הבנות במהלך הישיבה, אנו בדיון המשך לישיבה הראשונה.

אופיר אקוניס: בניגוד לפרסומים שונים בכלי התקשורת, אנו לא מתכוונים להעלות לדיון את השלכות ישיבת מועצת הרשות השנייה שהתקיימה אתמול בערב בעניין ערוץ 10, וגם לא בהצעת החוק שמתגבשת בממשלה או בהצעת החוק הפרטית שמתגבשת בנושא.

אופיר אקוניס: אנו דנים כעת ברפורמה ותו לא.

אופיר אקוניס: בישיבה היום נמשיך את הדיון היסודי שבו התחלנו בישיבה הקודמת, בהצגת עמדות הגורמים שלא הספיקו להביע את עמדתם.

אופיר אקוניס: רשימת הדוברים ארוכה ומתארכת.

אופיר אקוניס: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.

אופיר אקוניס: כולם ידברו כאן מכיוון שהרפורמה הזאת מרחיקת-לכת לשנים רבות והעמדות של כל אחד ואחת מן האנשים שיושבים בחדר הזה חשובות, בוודאי של חברי הכנסת שהם נבחרי הציבור אבל גם של הגורמים הפרטיים וגורמי השידור השונים.

אופיר אקוניס: הדיון יתקיים עד שנמצה אותו.

אופיר אקוניס: אני מזכיר שוב, אנחנו לא מעלים על סדר היום את ההחלטה שנתקבלה אתמול במועצת הרשות השנייה בעניין ערוץ 10.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', את הראשונה שרשומה לרשות דיבור.

אופיר אקוניס: האם את מבקשת לדבר כעת, או אולי מיצית בישיבה הקודמת את דבריך?

אופיר אקוניס: את לא חייבת.

אופיר אקוניס: שר התקשורת נכנס.

אופיר אקוניס: נחכה שהוא יתפוס את מקומו.

אופיר אקוניס: אני חוזר על דברי הפתיחה לטובת שר התקשורת שהצטרף אלינו כרגע.

אופיר אקוניס: קודם כול, אנחנו מודים לך, אדוני שר התקשורת, על שהצטרפת לדיון החשוב הזה.

אופיר אקוניס: הנושא עלה כבר בשבוע שעבר, בישיבה הראשונה.

אופיר אקוניס: אתה היית באותו זמן בישיבת הממשלה ולכן אתה משתתף בישיבה הזאת שהיא הישיבה השנייה.

אופיר אקוניס: אמרתי בתחילת הישיבה שלא נעלה על סדר היום את החלטת מועצת הרשות השנייה אתמול בערב בעניין ערוץ 10, לא את הצעת החוק הממשלתית ולא את הצעת החוק הפרטית.

אופיר אקוניס: הנושא פשוט לא יעלה.

אופיר אקוניס: אם ליועצת המשפטית יש מה לומר בעניין הזה את יכולה לקבל את זכות הדיבור ולהבהיר.

אתי בנדלר: אני מבהירה שאין בפני הוועדה כל הצעת חוק שמתייחסת לנושא.

אתי בנדלר: לכן אין במה לדון, פשוט מאוד.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', מכיוון שהשר הגיע נחזיר את זכות הדיבור ממך לשר התקשורת, ולאחר מכן את תהיי הדוברת הראשונה.

אופיר אקוניס: בבקשה, שר התקשורת.

משה כחלון: בוקר טוב.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, הנהלת הוועדה, חברים.

משה כחלון: יש סדר יום ואני מניח שניצמד אליו.

אופיר אקוניס: אכן כך.

משה כחלון: כפי שאמרה היועצת המשפטית, לא הבאנו עדיין שום הצעת חוק ממשלתית, שום תיקון.

משה כחלון: לכן אני סבור שנכון לא לדון בזה.

משה כחלון: אבל בכל זאת אבקש את רשות יושב-ראש הוועדה לומר כמה משפטים בנושא ערוץ 10, הצהרות שלא יחייבו דיון.

משה כחלון: אבקש לנצל את הבמה הזאת.

משה כחלון: אני יכול לעשות את זה גם בחוץ.

אופיר אקוניס: תעשה את זה כאן, זה מצוין.

אופיר אקוניס: אני בטוח שכולם ממתינים בדריכות.

אופיר אקוניס: תאמר את דבריך בעניין הזה, אך לא נפתח דיון.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר את זה גם במהלך הדיון או בסוף הדיון.

אופיר אקוניס: אתה יכול לומר את הדברים עכשיו כי אנשים דרוכים ומחכים.

יוחנן פלסנר: אני מקווה שתתייחס גם למה שאנשים אומרים.

אופיר אקוניס: בוודאי, אין על כך ויכוח.

אופיר אקוניס: אמרנו שזה דיון המשך.

אופיר אקוניס: השר אמור היה להשתתף בישיבה הראשונה, זה היה הסדר הנכון של הדברים.

אופיר אקוניס: חשבנו ביחד האם נכון ששר התקשורת ישתתף בשבוע שעבר בישיבת הממשלה שנדחתה מיום ראשון ליום שני בשל אסרו חג של סוכות, והנה הוא פה.

אופיר אקוניס: אז אנחנו מברכים אותו על כך שהוא כאן.

ישראל חסון: הוא מתייעץ אתך בדרך כלל?

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים ... יחסינו טובים מאוד.

אופיר אקוניס: אני חושב שאין בזה רע.

משה כחלון: אנחנו נוהגים להתייעץ.

משה כחלון: אתמול, כפי שכולנו יודעים, מועצת הרשות השנייה קיבלה החלטה לצאת למכרז.

משה כחלון: ההחלטה לוותה כמובן בנימוקים ובהסברים.

משה כחלון: חוות הדעת המקצועית היא שלא צריך לצאת למכרז, אבל המגבלות החוקיות מחייבות את זה.

משה כחלון: המועצה העבירה את ההחלטה הסופית למשנה ליועץ המשפטי לממשלה על מנת לקבל את האישור הסופי, האם הסטטוס שבו אנו נמצאים נחשב כהליכי חקיקה או לא.

משה כחלון: כולנו יודעים וכולנו מכירים את הנושא.

משה כחלון: במשך תקופה ארוכה נעשו מאמצים גדולים מאוד להגיע להסדר מנהלי.

משה כחלון: הדבר לא הסתייע, אבל זה לא אומר שמאות או אלפי שעות העבודה ירדו לטמיון.

משה כחלון: אני סבור שהושגו הישגים גדולים.

משה כחלון: היו צמצומי פערים משמעותיים, מכל הצדדים.

משה כחלון: התחלנו בנקודה מאוד-מאוד רחוקה ובמהלך הדיונים היתה התקרבות בין מועצת הרשות השנייה, ערוץ 10, משרד התקשורת ומשרד האוצר.

משה כחלון: ההישגים הללו לא יירדו לטמיון.

משה כחלון: אנו רוצים שהם יישארו.

משה כחלון: הכוונה שמשרד האוצר יגיש תיקון חקיקה, תיקון מגשר, לא תיקון התחלתי ולא תיקון שיוותר על משהו.

משה כחלון: הוא פשוט יגשר ויאפשר גמישות למועצה לקבל את ההחלטה.

משה כחלון: יש כאן הישגים גדולים מבחינת התכנים, מבחינת היוצרים, שזה הדבר הכי חשוב.

משה כחלון: למעשה על זה קם ונפל כל העניין, וגם במסגרת החקיקה היצירה הישראלית, או לפחות ההישגים שהושגו לא ייפגעו, וגם מה שלא הושג ניתן לו מענה במסגרת החקיקה.

נחמן שי: למה לא תאמצו את הצעת החוק - - -

אופיר אקוניס: מדובר על חקיקה ראשית, או חקיקה שבתוך הרפורמה?

משה כחלון: כרגע חשוב כאן ממד הזמן.

משה כחלון: כרגע מתבצעת רפורמה בוועדת הכלכלה.

משה כחלון: נדרש תהליך, ששר האוצר ואני נבקש משר המשפטים לאפשר לנו להביא תיקון במסגרת ועדת השרים לענייני חקיקה, ואם נקבל את האישור הזה משרד האוצר יביא אותו.

משה כחלון: משרד האוצר הוא הבעלים של החוק הזה, לא משרד התקשורת.

משה כחלון: אני אומר כמובן בצורה הכי ברורה שאני תומך בחוק, אבל מי שצריך להביא אותו זה משרד האוצר כי הוא הממונה על החוק, הוא יכול למשוך אותו, הוא יכול לשנות, הרשות בידו.

משה כחלון: הוא יקבל את כל הסיוע ממשרד התקשורת.

משה כחלון: זאת הפלטפורמה שמוצגת כעת.

משה כחלון: אם יהיו שינויים, נשתלב בהם.

משה כחלון: כרגע זאת ההצעה וזאת הכוונה.

אופיר אקוניס: מה הרציונל לא להביא את זה כחקיקה ראשית אלא כתיקון ברפורמה שהוצגה בפנינו?

אתי בנדלר: בכל מקרה זה יהיה בחקיקה הראשית.

אופיר אקוניס: אני שואל מדוע זה לא הובא כחקיקה נפרדת.

אתי בנדלר: הצעת החוק שהכינו חברי הכנסת כרמל שאמה ונחמן שי בנושא הזה תאושר, ככל הנראה, היום בנשיאות ובעקבות זאת היא תונח אחר-הצהרים על שולחן הכנסת.

אופיר אקוניס: אתם יכולים להצטרף ולתמוך בהצעת החוק הממשלתית.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים כרגע על פרוצדורה.

משה כחלון: האם אתה רוצה לפתוח כעת דיון על ערוץ 10?

אופיר אקוניס: לא.

משה כחלון: כרגע חשוב לי לומר את הדברים הללו.

משה כחלון: ייתכן שהחקיקה הפרטית תתקדם, ייתכן שהחקיקה הפרטית נותנת מענה וייתכן שלא, אינני יודע, לא בדקתי אותה עד הסוף.

משה כחלון: חשוב לי לומר שכל ההסדרים יישמרו.

משה כחלון: אם הגענו לפתרון של 90% או 80% מן הבעיות – זה תלוי בעיני המתבונן – אין לי שום בעיה.

משה כחלון: חשוב לי שההסדרים הללו יישמרו, שההתחייבויות של ערוץ 10 עד היום יעוגנו בהסכם במסגרת החקיקה.

משה כחלון: אינני יודע אם זה מעוגן בחקיקה הפרטית, אבל זה מה שחשוב לי.

משה כחלון: אפשר לדבר על זה עוד שעות.

משה כחלון: אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, לעצור כאן את הדיון בעניין ערוץ 10 ושנטפל ברפורמה.

אופיר אקוניס: אתה ברשות דיבור.

אופיר אקוניס: אתה יכול להמשיך ולהציג את עמדותיך בנושא הרפורמה כי זה נושא הישיבה היום ולשם כך חברי הכנסת ביקשו שתופיע כאן בוועדה.

משה כחלון: אני ממשיך את הדברים.

משה כחלון: באשר לרפורמה – משרד התקשורת מחויב לקדם את הרפורמה.

משה כחלון: אנו רואים בה חשיבות גדולה מאוד.

משה כחלון: כולכם מכירים את שוק השידורים.

משה כחלון: אני מניח שאין ולו אחד מן הנוכחים כאן שלא מבין או לא מכיר את המצב.

משה כחלון: שוק השידורים במדינת ישראל חייב לעבור רפורמה.

משה כחלון: המצב שאליו הגענו היום, אנחנו עדיין לא בסוף התהליך כי היום יש לנו בעיה עם ערוץ 10, ויש עוד חברות שנמצאות בדרכן לוועדה כדי לבקש הקלות ושינויים.

משה כחלון: הרפורמה יכולה לתת מענה.

משה כחלון: לא בטוח.

משה כחלון: אף אחד מאתנו לא יכול לדעת.

משה כחלון: אבל אם רוצים להבריא את השוק הזה, ואם רוצים לתת מענה לענף השידורים עלינו להיצמד לרפורמה כפי שהיא.

משה כחלון: הגעתי לכאן כדי לומר בצורה ברורה שמשרד התקשורת תומך ברפורמה ויעזור לקדם כל סעיף וסעיף בה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', בבקשה, ואחר-כך ידברו לסירוגין חברי הכנסת והאורחים.

אופיר אקוניס: רשימת הדוברים ארוכה מאוד.

יוחנן פלסנר: כשאתה מדבר על הרפורמה, הכוונה למה שמונח בפנינו, או לכל יתר הרעיונות שעליהם אתם מדברים?

יוחנן פלסנר: מה שמונח בפנינו זה הרפורמה בה"א הידיעה?

משה כחלון: רק מה שעיניך רואות.

משה כחלון: אין לנו רפורמות נסתרות.

אופיר אקוניס: רק הרפורמה הזאת, חבר הכנסת פלסנר.

אופיר אקוניס: על ברית המועצות, אם אינני טועה, ניתנה תשובה בישיבה הקודמת.

אופיר אקוניס: אגב, אדוני שר התקשורת, נציגיך אמרו כאן בשבוע שעבר שעכשיו אתם כותבים את הצעת החוק על ברית המועצות והיא תבוא לכאן בקרוב.

אופיר אקוניס: גם אני הייתי מציג שאלה מרתקת מאוד.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד הראוי, ויש לי כבוד עצום למועצת הרשות השנייה, ליושבת-ראש, לחברי המועצה – לשם מה צריך אותם בכלל אם בסוף הם חוזרים לכאן?

אופיר אקוניס: לשם מה צריך את גופי הרגולציה האלה?

אופיר אקוניס: זה עולה כסף, האזרחים משלמים, ובסוף אומרים: לא, זה לא אצלנו, תחזרו לכנסת.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: אתה לא בזכות דיבור עכשיו.

אופיר אקוניס: אני מבקש, אדוני שר התקשורת, שבמהלך הדיונים על טיוטת הצעת החוק על ברית המועצות תחשבו גם לשם מה צריך את כל הדבר הזה.

אופיר אקוניס: מר ורשבסקי, כמה זמן אנחנו דנים כבר בעניין?

אופיר אקוניס: זמן רב מאוד, חודשים רבים, מאז שנכנסתי לתפקיד, ולאחר מכן היתה כאן ישיבה עם מר מימן, ולאחר מכן היה עוד משא ומתן.

יוחנן פלסנר: אבל איך אפשר לדבר על הרפורמה מבלי להתייחס לעניין הרגולציה?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פלסנר, שאלת ולכן אני עונה לך, על אף שלא התכוונתי לדבר על ברית המועצות.

אופיר אקוניס: הצגתי הצעה ידידותית וחברית למשרד התקשורת וגם למשרד האוצר ולמשרד המשפטים, שמי שמנסח את הצעת החוק הנפרדת ישיב גם על שאלה שכדאי להציג אותה: לשם מה צריך את כל הדבר הזה אם בסוף אנחנו חוזרים לכאן?

אופיר אקוניס: הרי זה פחות או יותר ההליך כרגע.

משה כחלון: להיכן נחזור?

אופיר אקוניס: להיכן שאמורות להתקבל ההחלטות המקצועיות האלה, שדנו בהן בכובד-ראש, אני מוכרח להגיד לך.

אופיר אקוניס: עקבתי אחרי הדיונים.

אופיר אקוניס: אך בסופו של דבר חזרו לכאן שוב.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני חושש שיש כאן איזו אי-הבנה.

משה כחלון: אני רוצה להשיב בעניין ברית המועצות.

משה כחלון: בדיוק לכך אנחנו מתכוונים.

משה כחלון: יש כרגע שני גופי רגולציה: הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו והמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

משה כחלון: אנחנו מאחדים אותם, מצמצמים, חוסכים עלויות לזכיינים, חוסכים עלויות למדינת ישראל.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, מה שאמרת זה בדיוק הכוונה של ברית המועצות או איחוד המועצות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לקרוא לזה אולי ארצות-הברית ...

אופיר אקוניס: בבקשה, חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לחזור על עמדתי מן הדיון הקודם, ולומר שעל-פי הראייה שלי הרפורמה בשוק התקשורת בישראל צריכה להפוך את שמה למהפיכה ולא רפורמה, כי יש לנו המון רפורמות בישראל שבדרך כלל מסתכמות במשהו יותר כלכלי ולא מהותי שתלוי בתוכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאשר אני מסתכלת על החוברת השמנה מאוד הזאת שהשגתי מאנשים נחמדים מאוד במשרד האוצר: "דין וחשבון הוועדה הבין-משרדית לבחינת המשמעות וההיתכנות של שינוי שיטת ההסדרה בתחום שידורי הטלוויזיה המסחריים" – השם ארוך מאוד ורק מהכותרת כבר התבלבלתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש לי שאלה פשוטה מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מהבדיקות שערכתי, אני לא בטוחה שעמדותיהם של אנשי תקשורת מובילים במדינת ישראל מופיעים כאן בצורה די רצינית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם לא נעשה מהפיכה בתחום התקשורת בישראל, שלא יכולה להצליח בשום פנים אופן ללא דיון משותף על טלוויזיה ממלכתית חזקה במדינת ישראל, אנו נמשיך לדון עוד שנים רבות עד שיישבו כאן כנראה כבר אנשים אחרים אבל עדיין ייצגו את אותה בעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני שר התקשורת, יש לנו כרגע הזדמנות לעשות משהו אמיתי כי לתחום התקשורת בארץ יש השפעה בלתי רגילה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם כשאנו מדברים על החינוך ועל ערכים ועל שינוי בחברה, לתקשורת יש השפעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני מבקשת שנקבל החלטה להביא מהפיכה כוללת בתחום התקשורת ונציב אותה אל שולחן הדיונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים לפי סדר הנרשמים בישיבה הקודמת.

אופיר אקוניס: מר רועי רוזנברג, סגן הכלכלן הראשי ברשות ההגבלים העסקיים.

אופיר אקוניס: הוא לא הגיע היום.

אופיר אקוניס: נעבור אל חברי הכנסת על-פי סדר הנרשמים בישיבה היום.

אופיר אקוניס: חבר כנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הישיבה הזאת חשובה מאוד.

דב חנין: הנושא חשוב מאוד ויש לו משמעות רבה לקבוצות שנמצאות כאן וגם לציבור הישראלי בכללותו.

דב חנין: נקודת המוצא שלי בדיון הזה היא שבהחלט יש הרבה מה לשנות והרבה מה לתקן בתחום שידורי הטלוויזיה, בתחום השידורים בארץ, אבל כאשר אנו באים לתקן נקודת המוצא שלנו צריכה להיות השאלה מה בדיוק לקוי, מה לא עובד, את מה צריך לשנות.

דב חנין: אסור לנו להתפתות לססמאות כוללניות שמאחוריהן מסתתרים שינויים שבעצם אינם שינויים בכיוון הנכון.

דב חנין: מה לקוי היום?

דב חנין: מה צריך לתקן?

דב חנין: אחד הדברים שצריך לתקן זה כמובן דברים שנוגעים לכל אחת ואחד מאתנו האזרחים-הצרכנים.

דב חנין: אנו משלמים הרבה על שירותי תקשורת.

דב חנין: את זה צריך לזכור: את התשלומים שאנו משלמים לזכיינים של שידורים עלינו לצמצם.

דב חנין: אנחנו צריכים להגדיל את מרחב האפשרויות של האזרחים לבחור במה שהם רוצים ולשלם רק עבור מה שהם רוצים ולא לקבל חבילות שהם לא צריכים ולשלם עליהן תשלומים מופקעים וגדולים.

דב חנין: זה תחום אחד שבוודאי צריך תיקון.

דב חנין: תחום שני שצריך תיקון הוא תחום שקשור ליצירה הישראלית.

דב חנין: היצירה הישראלית בתחום הטלוויזיה ובתחום הקולנוע היא דבר שבהחלט יש הרבה מה להתגאות בו, אבל היא לא זוכה לדי תמיכה וגיבוי מצד המערכת שהיתה צריכה לתמוך בה ולגבות אותה.

דב חנין: בוועדה הזאת קיימנו כבר דיונים רבים בשאלה הזאת.

דב חנין: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו ומוכרים לכולם, אבל התמונה היא שגופי השידור, הזכיינים מתנערים באופן עקבי מן המחויבות שלהם ליוצרים הישראלים וליצירה הישראלית, ומכיוון שיש להם קשיים הם כמובן מגיעים אלינו, מגיעים לממשלה ומבקשים פטור מן המחויבות ליצירה הישראלית וליוצרים הישראלים.

דב חנין: המסר שצריך לצאת מן הוועדה הזאת חייב להיות חד-משמעי וברור: המחויבויות האלה אין שום בסיס להתנערות מהן, אסור להתנער מהן, והמערכת הציבורית צריכה לעמוד על שלה בתחומים האלה ולמנוע כל נסיגה מן המחויבויות ליצירה וליוצרים הישראלים.

דב חנין: החוליה השלישית שאף היא מחייבת שיפור ותיקון היא כמובן החוליה של השידור הציבורי שנמצא אצלנו בתהליך מהיר מאוד של שקיעה מול המערכות הפרטיות המסחריות השונות.

דב חנין: השידור הציבורי נדון בוועדה הזאת גם בהיבטים אחרים ובדיונים אחרים, ולא אכנס לפרטים, אבל אין ספק שבראיית המכלול החיזוק של השידור הציבורי, החיזוק של המערכת הציבורית של שידורים ציבוריים היא מרכיב מאוד-מאוד מרכזי ומאוד-מאוד חיוני של התמודדות.

דב חנין: אם זאת נקודת המוצא, כאשר אנו קוראים את הרפורמה שמובאת לנו היום אני חושב שבהחלט יש מקום לדאגה, כי הגרעין של הרפורמה הזאת הוא המהלך של המעבר מזיכיונות לרישיונות.

דב חנין: אומרים לנו: תראו, יש קשיים עם זיכיונות, ואני האחרון שיכחיש את זה.

דב חנין: אני מסכים, יש קשיים עם זיכיונות.

דב חנין: מה המסקנה שמציעים לנו?

דב חנין: מציעים לנו לסגת אחורה למשטר שהוא הרבה פחות מחייב מבחינת הגורמים הפרטיים והרבה יותר חלש מבחינת המערכת הציבורית.

דב חנין: במקום להתמודד עם הבעיה באמצעות חיזוק המערכת הציבורית, שהיא לא מספיק חזקה, אנו הולכים צעד אחורה ומחלישים עוד יותר את המערכת הציבורית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כשנגיע לסעיפים ונראה את המנגנונים הספציפיים נוכל בוודאי להיכנס לפרטים.

דב חנין: אני לא מתכוון בשלב זה של הדיון הכוללני להיכנס לפרטים הללו, אבל חייבים לומר כאן שיש הבדל משפטי מהותי בין עולם של זיכיונות ובין עולם של רישיונות.

דב חנין: מי שנמצא מסביב לשולחן הזה ומכיר את המאטריה המשפטית יודע שרישיון זה דבר שכאשר ניתן לבעל הרישיון היכולת לסגת ממנו מצומצמת מאוד.

דב חנין: בעל רישיון מקבל ביחד עם הרישיון חבילה של זכויות משפטיות שמקשות מאוד על היכולת לקחת ממנו את הרישיון ולהחזיר את הנכס הזה לציבור כאשר בעל הרישיון לא עמד בדברים שהוא מחויב לעמוד בהם.

דב חנין: מערכת הזיכיונות, עם כל חולשותיה ועם כל בעיותיה נותנת כוח רב יותר למערכת המסדירה ונותנת כוח רב יותר למערכת הציבורית, ולכן מאפשרת הסדרה נכונה יותר של התחום הזה.

דב חנין: אני מכיר היטב את התשובה של: בואו נעבור לרישיונות ותהיה גם רגולציה.

דב חנין: הבעיה עם התשובה הזאת, שאת המעבר לרישיונות אני מבין ואני מכיר, אבל את הרגולציה החזקה אני לא כל-כך רואה.

דב חנין: אני לא כל-כך רואה אותה, אגב, לא רק בתחום התקשורת, אלא גם לא בתחומים הסביבתיים ולא בכלל.

דב חנין: אני לא רואה אותה.

דב חנין: הססמה של רגולציה היא ססמה נהדרת, אבל בפועל עם המערכת הציבורית הקשה והמורכבת שלנו, עם היכולות המצומצמות, עם התקציבים המצומצמים אנחנו עוברים ממצב של אי-איזון שבו המערכת הפרטית חזקה יותר למצב של אי-איזון עוד יותר קיצוני שבו המערכת הפרטית תהיה עוד יותר חזקה.

דב חנין: אני סבור שזאת תהיה טעות גדולה.

דב חנין: לכן, מעבר לפרטים – ובדיונים הרציניים שנקיים בוועדה בוודאי נדון עוד בפרטים – בשלב הזה אני רוצה להביע את דאגתי הגדולה והעקרונית מהכיוון הכללי, כיוון של רישיונות, כיוון של העברת המשאב הציבורי הזה, רב העוצמה, רב המשמעות, רב המשמעות הכלכלית, רב המשמעות התרבותית, רב המשמעות הפוליטית מידי הציבור, עם כל הבעייתיות וכל הקשיים הקיימים, לידיים פרטיות של בעלי הון שיהפכו להיות עוד יותר חזקים, עוד יותר בעלי עוצמה.

דב חנין: בכך תהיה פגיעה.

אופיר אקוניס: מה אתה מציע?

אופיר אקוניס: להשאיר את השיטה הקיימת?

אופיר אקוניס: להלאים את הטלוויזיה, שלא תהיה בידיים של בעלי הון?

אופיר אקוניס: מה הצעתך, אדוני?

יוחנן פלסנר: משלחת ל"פראבדה" ...

משה כחלון: היושב-ראש הזכיר את ברית המועצות מראש.

אופיר אקוניס: נעניתי לבקשתם של חברי הכנסת יוצאי ברית המועצות לשעבר לשקול את שינוי השם, אז אל תפתח את זה מחדש, אדוני שר התקשורת.

דב חנין: אני מבין בהחלט את היוזמה להקים מחדש את ברית המועצות.

אופיר אקוניס: שאתה גם תומך בה ...

אופיר אקוניס: בזה אתה תומך ...

יוסי ורשבסקי: אפשר להחזיר גם את סטלין ...

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין, רשימת הדוברים ארוכה מאוד.

אופיר אקוניס: אני מבקש ממך להתכנס לסיכום.

אופיר אקוניס: תאמר מה אתה מציע.

דב חנין: אומר לך מה אני רוצה לעשות.

דב חנין: לפני שמקימים מחדש את ברית המועצות צריך להפיק לקחים ולבחון את הסיבות למה היא נכשלה ולמה היא קרסה.

דב חנין: מהניסיון הזה יש בהחלט הרבה מה ללמוד.

דב חנין: אבל אנחנו עוסקים כרגע בתקשורת ולא בהיסטוריה.

דב חנין: אני בהחלט בעד מערכת תקשורת שהיא מערכת ציבורית.

דב חנין: אני סבור שזה צריך להיות הבסיס.

דב חנין: איך עושים את זה נכון?

אופיר אקוניס: שאלתי אם רק לזה אתה מתכוון.

אופיר אקוניס: לכן שאלתי אם אתה בעד להלאים גם את הערוצים המסחריים הקיימים.

אופיר אקוניס: אני נגד.

אופיר אקוניס: אני מוכן להמר ש-99.9% מן האנשים שיושבים בחדר הזה מתנגדים לכך.

אופיר אקוניס: אבל בסדר, פרומיל זה גם חשוב.

דב חנין: אני חושב שהימורים אסורים בכנסת ...

אופיר אקוניס: אתה צודק, אבל מפעל הפיס מותר.

אופיר אקוניס: אנא תתכנס, בבקשה, לסיום ותאמר מה אתה מציע.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אתה מציע לי שני דברים שקשה ליישב ביניהם, גם להבהיר מה אני מציע וגם לעשות את זה בקיצור, אבל אנסה בכל זאת.

אופיר אקוניס: זה אפשרי.

אופיר אקוניס: עשו את זה קודמיך.

אופיר אקוניס: יש כאן דוגמאות.

דב חנין: אומר מה אני מציע, אבל ברמת כותרת, כי ברמת פרקטיקה ובפרטים נדון בהמשך.

דב חנין: ברמת הכותרת, המערכת צריכה להיות ציבורית.

דב חנין: המערכת צריכה להיות כזאת שבה אנו מחייבים את הגורמים הפרטיים, שנותנים להם אפשרות לפעול בתוך המערכת הציבורית, באילוצים רבים יותר ובדרישות רבות יותר.

דב חנין: המערכת צריכה להיות דייקנית יותר ודווקנית יותר בדרישות שלה מהגורמים הפרטיים שהיא מאפשרת להם להשתמש במרחב הציבורי ובמשאב הציבורי הזה, בכל מה שנוגע ליוצרים, יצירה, סטנדרטים, רמת שירות, רמת מחירים, רמת שידורים.

דב חנין: זה מה שאני רוצה לעשות.

דב חנין: זאת אומרת, אדוני היושב-ראש, במקום ללכת ימינה – ללכת שמאלה.

דב חנין: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך מאוד.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לגברת יפה ויגודסקי, מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: על נושא אחד יש קונצנזוס בפורום הזה.

יפה ויגודסקי: את זה שמעתי גם מהגופים המסחריים וגם מהגופים הציבוריים, שחסרה הסדרה בסיסית אחת, לגבי התוכן.

יפה ויגודסקי: אנו דנים בעולם התקשורת ובערוצים למיניהם – מסחריים, ציבוריים, לאומיים – דרך הכלים, לא דרך התוכן.

יפה ויגודסקי: כולם דיברו כאן גבוהה על תרבות ועל חינוך ועל ערכים ועל לאום, אבל מסתבר שאנו מגיעים לוועדת הכלכלה כדי לטפל בדברים האלה דרך המלצות משרד האוצר.

יפה ויגודסקי: זאת אומרת, מטפלים בכלי, ובכלי הזה משתמשים על-פי צרכים אד הוק ולא מטפלים במהות עצמה.

יפה ויגודסקי: הגיע הזמן שקודם כול נטפל במהות עצמה.

יפה ויגודסקי: פירשתם את הדברים של חבר הכנסת חנין כרצון להלאמה.

יפה ויגודסקי: הוא לא התכוון להלאמה.

יפה ויגודסקי: הוא התכוון שבאיזה מקום מדינת ישראל תחליט מה היא רוצה לקבל מכלל ערוצי הטלוויזיה במדינה.

יפה ויגודסקי: אם אנחנו מדברים כאן על רגולציה, צריכה להיות רגולציה אחת לכולם, גם לשידור הציבורי וגם לשידור המסחרי, ולהתחיל עם השידור הציבורי.

יפה ויגודסקי: אין מדינה שלא מכבדת את זה קודם כול דרך השידור הציבורי שלה.

יפה ויגודסקי: ברגע שיהיו צרכים ברורים לגבי השידור הציבורי, מה הוא צריך להעניק, אז יהיה ברור מאליו מה צריכים להיות גם הערוצים המסחריים.

יפה ויגודסקי: אמרתי פעם משהו קיצוני ובעקבות זה מר מנשה סמירה חברי כעס עליי.

יפה ויגודסקי: לא התכוונתי לקיצוניות של האמירה, הלכתי אז עד הסוף, אבל התכוונתי שאולי לערוצים המסחריים לא צריך בכלל רגולציה כי ברגע שתהיה רגולציה לשידור הציבורי הערוצים המסחריים יידעו בדיוק מה עליהם לעשות, והצופים יבחרו.

יפה ויגודסקי: ייתכן שהלכתי לקיצוניות-יתר, אבל קודם כול אנו חייבים לדבר על התוכן ורק אחר-כך על הכלים, וזאת צריכה להיות ההסדרה הראשונה.

יפה ויגודסקי: בכל התקופה שאני נמצאת בענף הזה, כבר שש שנים וחצי, אנחנו מדברים על הכלי – ממכרזים לרישיונות, חבילת חינם פה וחבילת חינם שם.

יפה ויגודסקי: אף אחד לא מדבר על עולם התוכן.

יפה ויגודסקי: אין חקיקה ברורה, אין הסדרים ברורים לגבי התוכן, ואחר-כך באים בטענה אל הרגולציה שהיא לא משתלטת על הערוצים המסחריים.

יפה ויגודסקי: היא לא יכולה להשתלט על הערוצים המסחריים.

יפה ויגודסקי: נאמרו כאן דברים מאוד-מאוד קשים על-ידי מובילי הערוצים המסחריים.

יפה ויגודסקי: אחד נמצא כבר בהוספיס, השני נמצא בדרך לטיפול נמרץ והשלישי מחפש את האמבולנס.

יפה ויגודסקי: כולם נמצאים באותו מקום, גם הערוצים הציבוריים וגם הערוצים המסחריים.

יפה ויגודסקי: אז על מה אנחנו מדברים כאן?

יפה ויגודסקי: רישיונות או זיכיונות?

יפה ויגודסקי: על מה?

יפה ויגודסקי: קודם כול בואו נדבר על מה אנחנו רוצים לראות במדינת ישראל ומה תפקידו של כל אחד.

יפה ויגודסקי: אחר-כך תמצאו את הכלים לעשות את זה.

יפה ויגודסקי: כולנו נמצאים באותו מצב בדיוק.

אופיר אקוניס: את מציעה בעצם להפוך את הסדר ולהתחיל ברפורמה ברשות השידור ובשידור הציבורי?

יפה ויגודסקי: לא דיברתי על רשות השידור.

יפה ויגודסקי: דיברתי על השידור הציבורי, תקרא לו כרצונך.

אופיר אקוניס: כולל רשות השידור והטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: כולל הכול.

אופיר אקוניס: לדאבון הלב, בעניין הזה אני אומר לך, לא כולם היו כאן אתמול, התרשמנו שהעבודה על הרפורמה בשידור הציבורי – כפי שקראת לזה, ואני מקבל את התיקון שלך – מתקיימת אבל באופן אטי מאוד בשל נסיבות אחרות שמתקיימות בשידור הציבורי, אחרות לגמרי מאשר קורה בשידור המסחרי.

יפה ויגודסקי: אדוני היושב-ראש, אני מוכרחה להעיר הערה אחת.

יפה ויגודסקי: הנושאים הללו מתעוררים דרך משרד האוצר ולכן אנו דנים בכך באקראי.

יפה ויגודסקי: למזל כולנו הגענו לוועדת הכלכלה, ליושב-ראש ולחברים שמייצגים כאן הרבה מאוד את תחום התקשורת, אנשים שהיו בתקשורת, שיחזרו לתקשורת אני מקווה מאוד, שחיים את הנושא הזה.

יפה ויגודסקי: ופתאום נעצרנו ומתחילים לראות את הדברים מן הפן האחר שלהם.

יפה ויגודסקי: אני חושבת שזאת הזדמנות שעלינו לנצל.

יפה ויגודסקי: אני מבקשת שהדיון יתחיל קודם כול בנושא הסדרת התוכן ורק אחר-כך נמצא את הכלים.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת חוטובלי ביקשה שנקדים את זכות הדיבור שלה אבל היא יצאה.

אופיר אקוניס: מר מנשה סמירה, קודם כול, האמירה הקודמת שלי על המועצה לא היתה כמובן ביקורת.

אופיר אקוניס: התפקיד שאתם עושים ברגולציה חשוב מאוד, אבל זאת היתה ההתרשמות מהתגלגלות העניינים בחודשים האחרונים ומן התוצאה.

אופיר אקוניס: בעקבות זאת באה האמירה שלי.

יוחנן פלסנר: עקרונות ההסדר עם ערוץ 10 – זה הרשות השנייה?

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

אופיר אקוניס: נחכה לשמוע.

אופיר אקוניס: אנחנו לא עוסקים בכך כאן

אופיר אקוניס: כי לא ראינו אותם.

אופיר אקוניס: אנחנו קוראים בעיתונות.

יוחנן פלסנר: השר עדכן אותך.

אופיר אקוניס: לא בפרטים.

אופיר אקוניס: נחכה ונראה את ההצעה הכתובה, את הצעת החוק הפרטית שעדיין לא ראינו ואת הצעת החוק הממשלתית או את התיקון הממשלתי.

אופיר אקוניס: זה לא בפנינו.

אופיר אקוניס: בבקשה, מר מנשה סמירה.

מנשה סמירה: ברשותכם, שתי הערות לדברים שאמר היושב-ראש ולאחר מכן, בהמשך למצגת של משרד האוצר בשבוע הקודם נתבקשנו להעמיק במקצת בחלק מן הנקודות שעלו ולהדגיש אותן כאן.

מנשה סמירה: חלק מן הדברים אני אגיד וחלק יגיד מר ניצן חן, שהיה שותף ביחד אתי ועם אנשים נוספים בוועדת מרדכי.

מנשה סמירה: אבל לפני כן 2-3 הערות קצרות.

מנשה סמירה: ראשית, באשר לסוגיית "ישראל 10", להערה של יושב-ראש הוועדה, בהמשך לדברים שאמר השר – הסיפור פשוט: על-פי החוק הקיים "ישראל 10" לא עמדו בחובותיהם ולא ניתן היה להאריך.

מנשה סמירה: ברם, היו סיבות מיוחדות שבשלן חשבו משרד האוצר ומשרד התקשורת ומועצת הרשות השנייה שצריך למצוא דרך להאריך, במיוחד כי אנו ערב תקופת מעבר, וגם בשל המאמצים וההשקעות שנעשו על-ידי "ישראל 10" בעבר והרצון שלהם להתחייב ולהשלים את החסר.

מנשה סמירה: כאשר ניגשנו למצוא את ההסדר המנהלי שייתן מענה, בכל זאת היו כמה מחסומים.

מנשה סמירה: אנו סבורים שלעמוד בדרישות החוק ולכבד את החוק זה עניין ציבורי לא פחות חשוב מכל האלמנטים האחרים.

מנשה סמירה: הגענו לנקודה שלא ניתן היה להאריך, וכאמור, כפי שאמר השר, כרגע נדרשת הסדרה בחקיקה של הסדר שייתן מענה.

מנשה סמירה: עד כמה שאני מבין זאת היתה החלטת המועצה אתמול, זאת היתה העמדה של שר התקשורת ושל משרד האוצר, וגם ידועה ל"ישראל 10", שאם תהיה חקיקה – אני לא מצוי בהליכים האלה ובפרוצדורות – יהיה חוק שמתבסס על ההסדרה, על ההסדר, על המחויבויות, על עמידה במלוא המחויבויות, אבל עם הסדרה של הפרוצדורות שיאפשרו את העברת הכספים בדרך הרצויה.

מנשה סמירה: זאת תמונת המצב.

מנשה סמירה: זה שלב חשוב.

מנשה סמירה: יש לנו בעיה של לוח זמנים אבל אני מקווה מאוד שזה ייפתר.

מנשה סמירה: זה לעניין "ישראל 10".

מנשה סמירה: שנית, באשר לרפורמה – הדיון על הרפורמה חשוב ביותר.

מנשה סמירה: אני, כאמור, זכיתי להיות שותף בכמה ועדות שדנו בעתידה של הטלוויזיה בישראל ואת חלק מן ההערות שלי הערתי בשבוע שעבר.

מנשה סמירה: בהמשך למצגת של משרד האוצר חשבנו שיש מקום להביא לידיעת חברי הכנסת כמה נקודות שעלו, בין אם בוועדת מרדכי ובין אם בעקרונות שעומדים מאחורי הצעת החוק שהונחה בפני הפורום.

מנשה סמירה: חשוב לומר שהמצגת הזאת נועדה לתת מענה גם לחלק מן ההערות של חבר הכנסת חנין ואחרים.

מנשה סמירה: ברשותכם, לעצם העניין, אמרו לי שיהיו לי 20 דקות אך אנסה לקצר.

אופיר אקוניס: שר התקשורת לא היה כאן בישיבה הקודמת.

אופיר אקוניס: אתה התבקשת על-ידי רוב חברי הכנסת שנכחו בדיון הקודם להבהיר את הדברים באשר לוועדת מרדכי שעל מסקנותיה מתבססת הרפורמה.

מנשה סמירה: הם ביקשו את זה ממשרד האוצר.

אופיר אקוניס: נכון, ואתה התנדבת ברוב טובך.

מנשה סמירה: משרד האוצר ביקש ממני מכיוון שהייתי חבר בוועדת מרדכי, וכאמור מר ניצן חן, יושב-ראש מועצת הכבלים והלוויין שאף הוא היה חבר בוועדה ואני נשלים את ההסברים.

מנשה סמירה: העקרונות שהיו בבסיס הצעת הרפורמה שמונחת כאן הם, ראשית, הסדרה מערכתית וכוללת.

מנשה סמירה: יש התייחסות לרכיבים נכבדים ולא רק לעניין נקודתי.

מנשה סמירה: העיקרון השני בבסיס הרפורמה, הטלוויזיה נתפסת כזירה תרבותית-חברתית משפיעה, בין אם הטלוויזיה ה-Broadcast, הערוצים המרכזיים, ובין אם הטלוויזיה הרב-ערוצית.

מנשה סמירה: יש לה השפעה חברתית-תרבותית מכרעת.

מנשה סמירה: זה עלה גם בדיונים בשבוע שעבר.

מנשה סמירה: העיקרון השלישי, יצירת יציבות ואופק כלכלי ועסקי.

מנשה סמירה: אחת הבעיות שעלו – וכולם מדברים כאן על הבעיות הכלכליות של הזכיינים – שיש צורך לטפל בהחלט בנושא הכלכלי-עסקי.

מנשה סמירה: אבל חשוב לומר – ואני רוצה לומר כאן להגנת משרד האוצר – שמשרד האוצר מוביל.

מנשה סמירה: משרד האוצר קיבל על עצמו את העניין, שהדיון איננו רק כלכלי.

מנשה סמירה: לא נסתכל על הדברים רק דרך חור הגרוש ולא רק במחשבה איך ממנפים את הכלכלה ומרחיבים את התחרות, אלא מודעים בהחלט לאחריות התרבותית והחברתית והערכית שיש לטלוויזיה בישראל.

מנשה סמירה: העיקרון הרביעי הוא דיון ספציפי על חשיבותם ותפקידם של ערוצי ה-Broadcast.

מנשה סמירה: זה היה דיון מרכזי בוועדת מרדכי.

מנשה סמירה: עוד מעט תהיה הרחבה מה זה Broadcast, אבל במשפט אחד, אלה ערוצים שפונים לכלל האוכלוסייה, ערוצים שמשדרים תמהיל שידורים רחב.

מנשה סמירה: הם לא מגזריים, הם לא ייחודיים לנושא מסוים אלא עם כמה עוגנים שתיכף נדבר עליהם.

מנשה סמירה: העיקרון החמישי והאחרון היה בהחלט עיקרון חשוב, במיוחד בעידן של שינוי מציאות טכנולוגית ואפשרויות נרחבות, להגדיל את האפשרות של הציבור לבחור ולקבל מגוון של אפשרויות.

מנשה סמירה: אלה היו העקרונות.

מנשה סמירה: חשוב לי להזכיר את העוגנים של ה-Broadcast כי זה עומד בבסיס העניין, משום שזה מה שנוגע לרפורמת הרישיונות.

מנשה סמירה: העוגנים של ערוצי ה-Broadcast, הערוצים המרכזיים, הם: - שידורי חדשות; - השקעה בסוגה עלית, קרי: בתוכן איכותי, בז'אנרים איכותיים; - הוצאה לשידורים של לפחות 220 מיליון שקלים, שיהיה תמהיל של שידורים, שיהיה המגוון שדיברנו עליו;

ישראל חסון: אתה יכול להציג דוגמה למה אתה מגדיר כ"סוגה עלית"?

מנשה סמירה: החוק מגדיר.

ישראל חסון: במה אתה מכיר כ"סוגה עלית"?

מנשה סמירה: "סוגה עלית" מוגדרת על-פי החוק וזאת ההגדרה המקובלת שעל-פיה אנחנו עובדים, גם הזכיינים והיוצרים ובוודאי אנחנו ברגולציה.

מנשה סמירה: "סוגה עלית" מדברת קודם כול על ז'אנרים – דרמה, דוקומנטרי, תוכניות תחקיר וז'אנר מיוחד.

מנשה סמירה: הדבר השני שמגדיר "סוגה עלית" זה מינימום של השקעה כספית כדי להבטיח איכות.

מנשה סמירה: זה מוגדר ב"נאוֹתוּת הפקה" כדי להבטיח איכות, לא לעשות דברים בחאפ-לאפ ובאופן שטחי.

מנשה סמירה: זה יופיע בהמשך.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, האם נוכל לקבל ממועצת הרשות השנייה פעם אחת הבהרה במה הם הכירו כסוגה עלית ובמה לא?

אופיר אקוניס: מבין התוכניות שמשודרות עכשיו על המסך, מה הוכר כסוגה עלית ומה כסוגה תחתית?

אופיר אקוניס: זאת שאלה מצוינת.

מנשה סמירה: במקרה חבר הכנסת חסון היה יושב-ראש הוועדה כאשר הגשנו את הדוח והוא קיים דיון על הדוח, וראיתי אפילו שקראת אותו וניתחת חלק מן הדברים.

מנשה סמירה: לצורך העניין, תוכניות תחקיר כמו "עובדה", דרמות כמו זאת שעולה היום לשידור "מגדלים באוויר" זה בוודאי סוגה עלית, תוכניות כמו "שבוע סוף" של "רשת" שמשודרת בסוף השבוע, תוכניות תחקיר, תוכניות תעודה, תוכניות סאטירה, סיטקומים, התוכנית "רמזור", התוכנית "פולישוק" שחברי הכנסת אהבו מאוד – כל אלה נכללות בסוגה עלית.

אופיר אקוניס: סיטקום ישראלי הוא יצירה ישראלית מובהקת.

מנשה סמירה: לא נרחיב כעת את הדיבור אבל אם תרצו, נעביר דוח מפורט של תוכניות.

אופיר אקוניס: אנחנו מבקשים מכם להעביר את הדוח.

אופיר אקוניס: תודה.

מנשה סמירה: בסדר גמור.

מנשה סמירה: - אם כן, העוגנים כוללים חדשות, וחשוב לנו לומר כאן:

מנשה סמירה: חדשות מושקעות, כדי שהחדשות לא יהיו שטחיות, כדי שהחדשות יהיו מאוזנות, מעמיקות ובוודאי נותנות מענה, ולכן עם השקעה מינימלית של כסף; - סוגה עלית; - הוצאה לשידורים; - הפקה מקומית קנויה – כדי להרחיב את הפלורליזם, כדי לאפשר ליוצרים להתקיים 65% לפחות מן הפעילות צריכה להיות נרכשת מן היוצרים העצמאיים; - ותמהיל שידורים.

מנשה סמירה: ברשותכם, אני מציע, אדוני היושב-ראש, אם ייתנו לי להציג עוד 10 שקפים זה יחסוך אולי שאלות אחר-כך.

מנשה סמירה: השקף הקודם הוצג בשבוע שעבר.

מנשה סמירה: אני לא רוצה להרחיב עליו את הדיבור, אלא אם כן יש שאלות, כי ניתן כבר מענה בשבוע שעבר.

מנשה סמירה: השקף הזה מראה שני דברים חשובים.

מנשה סמירה: אחד, שהצופה הישראלי נמצא מול מסך הטלוויזיה בממוצע כמעט 4 שעות ביממה, בין 3.5 ל-4 שעות ביממה בממוצע.

מנשה סמירה: אם תרצו ואם תשאלו שאלות נרחיב את הדיבור איך זה נעשה ומה הכוונה וכן הלאה, אבל אלה הנתונים.

משה כחלון: אצל ילדים הצפייה היא של 10 שעות ביממה.

מנשה סמירה: לא, אצל הילדים הממוצע הוא לא 10 שנים.

מנשה סמירה: ממוצע הצפייה בקרב ילדים עומד על כ-4 שעות גם כן.

משה כחלון: הטלוויזיה כל הזמן דלוקה.

אתי בנדלר: אם כך, איזה פלח אוכלוסייה צופה הכי הרבה שעות?

מנשה סמירה: ילדים כ-4 שעות.

מנשה סמירה: אני חייב לומר שהממוצע חותך את כל הגילאים ואת כל הסוגים, בגדול, כי הרי זו סטטיסטיקה בסופו של דבר.

מנשה סמירה: חשוב לומר, זה מתוך 92% בתי אב שיש להם מקלטי טלוויזיה, כי יש 8% משקי בית ללא מקלטי טלוויזיה, ומתוך ה-92% יש גם מי שלא צופים כמעט בכלל, או דיווחו על צפייה מועטה, לעומת מי שדיווחו על צפייה רבה.

מנשה סמירה: אני יכול לומר בזהירות שבוודאי שבמקומות שבהם הטלוויזיה היא המכשיר המרכזי לגישור תרבותי, שם הצפייה לצערנו הרבה ביותר, ואפילו חורגת מן הגבולות הסבירים כי אין להם אפשרות ללכת לחלופות אחרות.

ישראל חסון: כמה שעות צפייה ביממה?

מנשה סמירה: אם הממוצע הוא 4 שעות ביממה אז יש גם מי שצופים על-פי הדיווחים 5 או 6 שעות ביממה.

מנשה סמירה: הנתונים הם של החברה למִדרוּג ועל-פי סקרים שאנו עורכים מידי שנה שתומכים בנתונים הללו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אמר שיש לנו טלוויזיה לא טובה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראה איזו טלוויזיה – אנשים צופים בה 6 שעות ביממה.

מנשה סמירה: אני לא אמרתי שיש טלוויזיה לא טובה.

מנשה סמירה: אני גם אומר שעדיין זה לא אומר שלא צריך לקבוע כמה סייגים כדי להבטיח שהדברים ייעשו בדרך הראויה.

מנשה סמירה: ההערה השנייה, שחשוב לציין כי היא חשובה לדיון שלנו, היא על סך כל הצפייה בערוצי ה-Broadcast המרכזיים.

מנשה סמירה: אנו מוצאים, בעיקר ב"פריים טיים", בשעות הצפייה המשמעותיות, במדינת ישראל, בשונה מאשר בעולם הרחב, היקף הצפייה ב-3 ערוצי ה-Broadcast הוא גדול ורחב, למעלה מ-50%.

מנשה סמירה: בכל העולם עם עליית הטלוויזיה הרב-ערוצית, מכיוון שכל אחד אהב לצפות בערוץ שלו אזי שם הצפייה הולכת וגדלה.

מנשה סמירה: בישראל יש תופעה מעניינת מאוד שמסבירה הרבה דברים על החברה, על המאפיינים שלה.

מנשה סמירה: יש לזה השלכות תרבותיות וזה בהחלט דבר שצריך להביא בחשבון בהמשך הדיון בסעיפי הרפורמה.

מנשה סמירה: השקף הבא מציג את תמונת המצב של הטלוויזיה בישראל.

מנשה סמירה: אני חושב שלא צריך לפרט אותה.

מנשה סמירה: יש לנו את הטלוויזיה הציבורית עם מקורות המימון שלה ועם המאפיינים שלה, הכבלים והלוויין עם מקורות המימון והמאפיינים ואופי הרגולציה שלהם, וכמובן הטלוויזיה הציבורית-מסחרית.

מנשה סמירה: הטלוויזיה הציבורית-מסחרית, ערוצים 2 ו-10, וזה נכון גם לגבי תחנות הרדיו האזוריות, קרויה "מסחרית-ציבורית".

מנשה סמירה: היא מסחרית כי באופיה היא מתפרנסת ממכירת זמן אוויר, אבל יש לה גם מחויבויות ציבוריות כי היא מקבלת משאבים ציבוריים – התדר וכל מה שקשור בכך – ולכן יש גם שורה של מחויבויות שאנחנו מטילים עליה.

מנשה סמירה: חשוב לראות את המאפיינים, מה זה Broadcast ומה זה ערוצי נישה (Narrowcast).

מנשה סמירה: הערוצים הייעודיים, 9 ו-24, נמצאים בתוך הפלטפורמה של הכבלים והלוויין.

מנשה סמירה: הם אמנם ערוצים מסחריים, אמנם יש להם מאפיינים של ערוצים ייעודיים, הם הוכרזו באופן אחר, אבל הם יושבים בתוך הפלטפורמה והם לא ערוצים שפתוחים באופן חופשי על-פי הגדרת החוק שלהם.

מנשה סמירה: אני רוצה להציג את הפאזל של הרפורמה, והרפורמה בנויה בצורת פאזל.

מנשה סמירה: פאזל זה תצרף.

מנשה סמירה: הרעיון כאן להראות שהדברים קשורים זה בזה וגם משפיעים זה על זה.

מנשה סמירה: השקף הראשון ברפורמה, בשינויים המוצעים על-ידי הוועדה הבין-משרדית – ועכשיו כשמשרד האוצר מוביל את השינוי בתמיכת שר התקשורת כמובן – הם: ראשית, מעבר לדיגיטלי.

מנשה סמירה: הרפורמה של המעבר לדיגיטלי נעשתה בשנה שעברה, אבל יש לה השלכה על הרפורמה שעליה אנחנו מדברים.

מנשה סמירה: המעבר לשידורים דיגיטליים קרקעיים, קודם כול מדובר על הערוצים הציבוריים הפתוחים בקליטה חופשית, ולכן רק 5 ערוצים נכללו.

מנשה סמירה: שנית, לממיר הדיגיטלי יש עלות חד-פעמית ויש גם כוונה של שר התקשורת לפעול לסבסוד האוכלוסיות החלשות ולתמוך בכל הקשור באוכלוסייה שהיום אין לה אפילו טלוויזיה.

מנשה סמירה: זאת רפורמה צרכנית חשובה.

ישראל חסון: הטלוויזיה הדיגיטלית נקלטת בכל הארץ?

מנשה סמירה: הטלוויזיה הדיגיטלית נמצאת כרגע באוויר בשידורי ניסיון, מזה למעלה מחודשיים.

מנשה סמירה: הסיגנל נקלט בכל הארץ.

מנשה סמירה: עכשיו אנו מטפלים בכך שהקליטה תהיה פנים-דירתית.

מנשה סמירה: מי שאמון על הקמת תשתית לאומית ארצית לתקשורת – ונמצאים כאן נציגי חברות הכבלים והלוויין ואולי גם נציגים מחברות הסלולאר, ובוודאי רשות השידור – מי שאמון על הקמת תשתיות מן הסוג הזה יודע, הקמנו את זה בשנה ורבע.

מנשה סמירה: זה לוח זמנים שאין דומה לו, אין שני לו.

מנשה סמירה: כאשר נסיים את שידורי הניסיון נעמוד בקליטה שעליה אתה שואל, לרבות בערבה.

ניצן הורוביץ: מתי תפרסמו את החבילה הזאת?

אופיר אקוניס: לגבי "עידן" תמיד מתעורר כאן ויכוח.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתרשום לפניך שבערבה התיכונה השידורים לא נקלטים.

מנשה סמירה: ידעתי על מה אתה שואל.

אופיר אקוניס: גם שידורי קול ישראל לא נקלטים.

ישראל חסון: בהמשך לכך שהוצאנו אותם, אנחנו ממשיכים להוציא אותם גם בטלוויזיה הדיגיטלית, והתשובה כרגע היא שייסעו לבדוק אם אפשר לקלוט את זה במצפה רמון.

ישראל חסון: אני מציע לך לרשום את זה לפניך.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הקנייה של הממיר או על הקליטה?

ישראל חסון: על הקליטה.

יוחנן פלסנר: אין שם DTT?

יוחנן פלסנר: זה מה שאתה אומר?

מנשה סמירה: חבר הכנסת חסון, יש שידור לווייני של הדיגיטלי שבוודאי כל מי שיש לו צלחת יוכל לקלוט.

מנשה סמירה: אנחנו מטפלים בעניין השידור הקרקעי.

ניצן הורוביץ: למה אתם לא מפרסמים את זה לציבור?

אופיר אקוניס: את הפרסום הרשות השנייה אמורה לעשות, נכון?

אופיר אקוניס: אם אינני טועה יש לכם זמן חינם בערוץ 10 ובערוץ 2.

אופיר אקוניס: אתם יכולים להשתמש בזמן הזה.

מנשה סמירה: בוודאי, יש תוכנית כזאת, אבל לא בשלב הזה.

מנשה סמירה: פרסמנו והיקף החדירה היה מעל ומעבר.

מנשה סמירה: משקי בית רכשו כ-50,000 ממירים.

מנשה סמירה: זה מספיק לנו לשידורי הניסיון.

מנשה סמירה: אני לא צריך עוד שיחות טלפון על מקומות כדוגמת הערבה ואחרים.

מנשה סמירה: כאשר נתקדם בשידורי הניסיון וברמת הקליטה ונעמוד בתוכנית בוודאי ייצא פרסום כפי שסוכם עם משרד התקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי בינתיים תגיד לאותם אלה שלא יתקשרו אליך כי אתה כרגע בשלב ניסיון.

אופיר אקוניס: הודיעו על כך מעל במת הכנסת ויש הודעה, ויודעים.

מנשה סמירה: הדבר החשוב ברפורמה הזאת, שתי נקודות לענייננו.

מנשה סמירה: ראשית, יש בה חיסכון משמעותי בתדרים שיתפנו בראשית שנת 2011.

מנשה סמירה: מ-60 אתרי שידור נרד לכ-15-20 אתרי שידור בלבד וזה חיסכון בקרינה, בשטחי קרקע, וחיסכון משמעותי בעלויות.

מנשה סמירה: מדברים על רשות השידור.

מנשה סמירה: בזכות הרפורמה הזאת החיסכון של רשות השידור מידי שנה יהיה של כ-50 מיליון שקל שיוכל לסייע להם להפנות כסף לתוכן, ונגיע לזה כאשר נדבר תיכף על השידור הציבורי.

מנשה סמירה: כמובן שאיכות השידור תהיה ברמה דיגיטלית, ויש כאן מערכת של דברים נוספים.

מנשה סמירה: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, המערכת הדיגיטלית מאפשרת לעבור לרישיונות כי היא פותחת אופציה, אם יימצאו ואם יהיה מקום, לבעלי רישיונות או ערוצים נוספים.

מנשה סמירה: כיום מגבלת התדרים והמצב אינם מאפשרים עלייה.

מנשה סמירה: גם אם מחר הייתם מחליטים על רישיונות לא היה לאן להעלות כי אין תדרים פנויים ואין אפשרויות להקים מערכות הפצה.

מנשה סמירה: המערכת הזאת תאפשר במהלך שנת 2011 עלייה של ערוצים נוספים כדי לפתוח את השוק ולשכלל אותו ולהכניס שחקנים חדשים אם יהיה לזה מקום בהיבט המקצועי, הכלכלי וכמובן התרבותי.

מנשה סמירה: הנושא השני אחרי המעבר לדיגיטלי הוא המעבר לרישיונות.

מנשה סמירה: זה העיקרון השני ברפורמה.

מנשה סמירה: חשוב שנגיד שתי מילים – וזה יעזור גם לחבר הכנסת חנין לנוכח ההערה שלו – על ההבדל בין רישיון לזיכיון.

מנשה סמירה: רישיון/זיכיון זה היתר שידור והמערכת קובעת את המאפיינים שלו.

מנשה סמירה: מה שמסתתר מאחורי רישיון, ראשית, שאין מגבלה של שחקנים, כלומר פותחים את זה באופן חופשי, מי שירצה יעלה ומי שלא ירצה לא יעלה, ושנית, בתנאי שהוא עומד בתנאי הסף.

מנשה סמירה: הדבר השלישי, רישיון הוא ארוך טווח אבל הוא מתחדש בתנאים.

מנשה סמירה: והתנאי האחרון, וזה חשוב, יש מכסות מינימום שקבועות אני מקווה בחוק.

מנשה סמירה: לא עושים מה שרוצים.

מנשה סמירה: לעומת זה בזיכיון, ראשית, יש מגבלה של שחקנים כי מכתיבים מראש – שני שחקנים, שחקן אחד, קובעים כמה שחקנים.

מנשה סמירה: שנית, הבחירה נעשית בעזרת תחרות, קרי: בשיטה של מכרז, והמורכבות של מכרז ידועה, האם זה beauty contest, האם זה מכרז על כסף.

מנשה סמירה: זה לא פשוט.

מנשה סמירה: הדבר השלישי, הוא מוגבל בזמן.

מנשה סמירה: והדבר האחרון, גם בזיכיון יש מכסות מינימום אבל יש בנוסף לזה מחויבויות מכרזיות, מה שהמתמודד לוקח על עצמו.

מנשה סמירה: ההערה שאני רוצה להעיר, במיוחד בהמשך לדברים של חבר הכנסת חנין, שלא משנה אם זה רישיון או זיכיון.

מנשה סמירה: מה שקובע זה מדיניות האכיפה.

דב חנין: הטבלה שהצגת כאן מראה שיש הבדל גדול בין רישיון וזיכיון.

מנשה סמירה: מדיניות האכיפה קובעת.

מנשה סמירה: אתה יכול ברישיון לא לאכוף ואתה יכול בזיכיון לא לאכוף.

ישראל חסון: אז מה זה משנה?

ישראל חסון: בואו נחליט שאנחנו לא אוכפים ...

מנשה סמירה: השקף הבא יסביר למה זה כן משנה.

מנשה סמירה: בפאזל הופיע סעיף שנקרא "סנקציות ואכיפה".

מנשה סמירה: הגברת הסנקציות והאכיפה קריטית במעבר הזה, לצד דרישות מינימום של תוכן.

אתי בנדלר: אם לא עושים שימוש באכיפה אז מה הטעם?

יוחנן פלסנר: לא רק זה.

יוחנן פלסנר: זה גם לא חלק מן הרפורמה.

יוחנן פלסנר: מביאים ברפורמה רק את נושא הרישיונות, ללא האכיפה.

מנשה סמירה: לא כך.

מנשה סמירה: תיכף תראה.

יוחנן פלסנר: כרגע אמרו לנו שברית המועצות עדיין לא הוקמה.

יוחנן פלסנר: כדי שתהיה אכיפה צריך שיהיה מי שיאכוף.

מנשה סמירה: מה מסתתר מאחורי ההצעה?

מנשה סמירה: היתרונות של המעבר לרישיונות כוללים את: - הסרת מגבלת התדרים; - הגדלת ההיצע על-ידי כניסת שחקנים חדשים – כלומר יתרון של פתיחת השוק; - גם ברישיון ייקבעו בחוק תנאי סף לשידורים על תמהיל השידורים, הסוגה העלית והחדשות.

מנשה סמירה: זה לא יהיה ערוץ שחלילה יעשה רק מה שמתחשק לו; בהמלצה בחוק משך הרישיון ל-15 שנים כדי לתת אופק עסקי כלכלי.

מנשה סמירה: יש נקודות בדיקה אחת ל-5 שנים ונמסרים דוחות שנתיים.

מנשה סמירה: נדבר על הבקרה בהמשך, והרישיון מתחדש למי שעומד בתנאים; תקופת המעבר – יש בחוק הגדרה מה עושים לגבי הקיימים אם הם רוצים לעבור.

מנשה סמירה: לא ארחיב על כך את הדיבור; - ויש עיקרון נוסף של ביטול תשלום תמלוגים ודמי זיכיון.

רני בלייר: ב-15 שנה נקבעו שתי נקודות בדיקה?

מנשה סמירה: לא.

אופיר אקוניס: אבל אל תבואו ותבקשו אחר-כך הקלות פעם ב-5 שנים.

אופיר אקוניס: זה הרי מה שיקרה.

מנשה סמירה: רגולציה ואכיפה: יש מכסות ומינימום להשקעה ככתוב בחוק, וכולנו מכירים את זה.

מנשה סמירה: היוצרים מכירים בוודאי את התוספת השנייה; יש נאוֹתוּת הפקה, שהסברתי אותה קודם, שנדרשת השקעה, והזכיינים יכולים להעיד שאנו לא מרפים מהם בעניין הזה; יש כלי בקרה – נקודות בדיקה, דוחות שנתיים ולוחות שידור שנבחנים אחת לתקופה כדי לראות שיש עמידה במכסות שסוכמו.

מנשה סמירה: עלינו להבין, אנו ב-2009, אנו במאה העשרים-ואחת.

מנשה סמירה: חייבים לאזן ולתת חופש ביטוי ועצמאות לעורכים.

מנשה סמירה: צריך לזכור שאנחנו רק רגולציה ולא צנזורה; סנקציות – זה סעיף חשוב מאוד שנשאלנו עלינו רבות.

מנשה סמירה: מתנהלת כרגע עבודת מטה עם משרד המשפטים, משרד התקשורת ומשרד האוצר על סנקציות – קנסות, נטילת זמן פרסום, חילוט ערבויות, נטילת יחידת שידור, נטילת רישיון.

אופיר אקוניס: אל תפחיד את הקליינטים.

אופיר אקוניס: בסוף הם לא יבואו.

יוחנן פלסנר: עד היום לא היו כלים של סנקציות?

יוחנן פלסנר: אדוני היושב-ראש, הרי שמענו מיושבת-ראש מועצת הרשות השנייה שבעצם לא משתמשים בכלים הקיימים לטובת רגולציה, ואי אפשר, ולא ניתן.

יוחנן פלסנר: מדברים כאן על כל מיני סנקציות.

יוחנן פלסנר: היו כלים בעבר ולא השתמשו בהם.

יוחנן פלסנר: אז מה זה מעניין אם יש כלים?

יוחנן פלסנר: האם השתמשו בסנקציות או לא השתמשו בהן?

מנשה סמירה: זה לא מדויק.

אופיר אקוניס: אתה מתכוון שבלאו הכי חוזרים לכאן.

יוחנן פלסנר: אני אומר שבמילא לא ממצים את הסנקציות.

יוחנן פלסנר: לכן אני לא מבין למה מדברים על סנקציות.

יוחנן פלסנר: זה לא חשוב כי לא ממצים אותן.

מנשה סמירה: האמירה היתה שחסרים כלים משום שחלק מן הכלים שמופיעים בשקף הזה לא קיימים היום: היום אין אפשרות להטיל קנסות.

יוחנן פלסנר: חילוט היה?

מנשה סמירה: עיצומים כספיים אין היום.

יוחנן פלסנר: יושבת-ראש מועצת הרשות השנייה אמרה שהיא לא משתמשת בכלי הסנקציות הקיימים.

מנשה סמירה: היה חילוט והיה נטילת זמן פרסום, ואכן הרשות חילטה.

מנשה סמירה: אנו מדברים עכשיו על הרפורמה עם הרישיונות והכלים האלה הם קריטיים כמובן.

מנשה סמירה: הדיון היום הוא רק על העיצומים.

מנשה סמירה: צריך להרחיב במסגרת החוק, שיהיו כלים רבים יותר כדי לבצע אכיפה מהירה ומיידית בתנאי הרישיון, בגלל החיסרון שדיבר עליו חבר הכנסת חנין, שהתהום היא רק אחרי 15 שנים.

מנשה סמירה: לכן האכיפה צריכה להיות מיידית.

מנשה סמירה: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור על רגולציה מתמרצת ורגולציה משתפת.

מנשה סמירה: על כך נרחיב מאוחר יותר אם יהיה זמן.

מנשה סמירה: תמיכה ביצירה מקורית: אמרנו שהתוכן חשוב ביותר במעבר הזה.

מנשה סמירה: - קביעת מינימום להשקעה; - הקמת מנגנון לתמיכה בהפקות מקור – דיברנו על כך.

מנשה סמירה: אני מבקש להציג קצת נתונים כלכליים.

מנשה סמירה: דיברנו על כך בישיבה הקודמת.

מנשה סמירה: אם יהיו שני ערוצים ברישיון – המינימום הוא 110 מיליון ש"ח להשקעה בסוגה עלית.

מנשה סמירה: אם יהיו שלושה ערוצים ברישיון, ואני סבור שיהיו לפחות שלושה ערוצים ברישיון, ואני מוכן להסביר מבחינה כלכלית מדוע אני סבור כך – המינימום הוא 165 מיליון ש"ח להשקעה בסוגה עלית.

אתי בנדלר: על-פי ההערכה שלך מתי יהיו 3 ערוצים?

קריאה: ב-2025.

מנשה סמירה: אני מדבר על 2013-2014, בהנחה שהרפורמה תתחיל ב-2012.

יוחנן פלסנר: מה הן מחויבויות התוכן היום ועד כמה עמדו בהן בפועל ביחס למספרים האלה?

מנשה סמירה: אם יהיו 3 ערוצים ברישיון – לפחות 165 מיליון ש"ח.

מנשה סמירה: - על נאוֹתוּת הפקה דיברתי וגם על התמהיל.

מנשה סמירה: אני רוצה להזכיר דבר נוסף, וחשוב שמשרד האוצר יזכיר אף הוא את העניין הזה.

מנשה סמירה: לצד הדבר הזה יש גם מעין קרן תמיכה שמשלימה את הסכומים שיחסרו, וזה בתשובה לשאלתו של חבר הכנסת פלסנר.

מנשה סמירה: היום אנחנו מדברים על סדר גודל של 200 מיליון שקל.

מנשה סמירה: אנחנו נרד ל-150 מיליון שקל.

מנשה סמירה: הקרן הזאת אמורה לתמוך בסדר גודל של 40-50 מיליון שקלים בשנה.

מנשה סמירה: זה באשר לתמיכה ביצירה.

מנשה סמירה: נעבור לשקף על איחוד הרגולטורים, נושא שעלה כאן בתחילת הדיון.

מנשה סמירה: בוועדת מרדכי הומלץ באופן חד-משמעי, והשר אימץ את זה וכולם מדברים על זה, שתנאי לרפורמה, תנאי לשינויים, תנאי להיערכות הוא מיזוג בין הרגולטורים.

מנשה סמירה: לא במקרה מר ניצן חן ואני יושבים זה על-יד זה.

מנשה סמירה: זה כדי להבטיח ראייה כוללת והסדרה כוללת, שלא יקרה שכל אחד דואג לעניי עירו ויש תחרות לפעמים מגוחכת, ולא מרוע-לב.

מנשה סמירה: זה קורה בגלל ניגוד עניינים או בגלל תקשורת לקויה.

מנשה סמירה: השר דיווח וגם יושב-ראש הוועדה על כך שכרגע מכינים תסקיר חוק בנושא הזה.

מנשה סמירה: זה אמור לדחוף את הנושא.

מנשה סמירה: זה יאפשר ראייה גלובלית של העניין.

מנשה סמירה: גם בתחום הפרסום תהיה בוודאי הסדרה אחת.

מנשה סמירה: והחשוב, שזה יאפשר גם למערכת הזאת להיערך לעתיד ולשינויים שמדברים עליהם במדיה החדשה ובדברים החדשים.

מנשה סמירה: ברשותכם, אני מבקש להעביר את רשות הדיבור למר ניצן חן שיציג את המשך הדברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רואה שכבר עשיתם ברית המועצות ...

ניצן חן: אדוני היושב-ראש, אשתדל לדבר בקצרה.

ניצן חן: אני מצטרף כמובן לדבריו של מר סמירה.

ניצן חן: בתחילת דבריי אני רוצה להגיד משפט מקדים אחד.

ניצן חן: משרד האוצר הרים את הרפורמה הזאת כי משרד האוצר מטבע הדברים מוביל רפורמות במדינת ישראל, אבל כל הצגה כאילו לא הושקעה מחשבה באלמנט התוכן בוועדת מרדכי או בוועדה של פקידי הממשלה היא תפיסה לא נכונה, גם ברמה העובדתית אבל גם ברמה האופרטיבית.

ניצן חן: במסקנות הוועדה, שמשרד התקשורת והממשלה אימצו אותן, יש בהחלט תמהיל נכון בהשקעה בתוכן.

ניצן חן: צריך לזכור גם שאם הקבוצות יורדות בהכנסות שלהן, בסופו של דבר הן גם ישקיעו פחות בתוכן.

ניצן חן: הא בהא תליא.

ניצן חן: האינטרס של הרגולטור הוא שהקבוצות, והטלוויזיה הרב-ערוצית בעיקר, וכמובן גם ה-Broadcast, ירוויחו כסף, כי כשהם ירוויחו כסף יראו את התוצרת על המסך.

ניצן חן: זאת הערה מקדימה אחת.

ניצן חן: ההערה המקדימה השנייה, אדוני היושב-ראש, צריך להבין שטלוויזיה רב-ערוצית, הדי-אן-אי שלה, תעודת הזהות שלה שונה מטלוויזיה של Broadcast.

ניצן חן: טלוויזיה של Broadcast משדרת לקהלים רחבים.

ניצן חן: טלוויזיה רב-ערוצית – ויושבים בחדר הזה מפיקים של מספר ערוצי טלוויזיה של מה שאנו קוראים לו נישה – תעודת הזהות שלה שונה, האפיון שלה שונה וגם התפיסה הרגולטורית שונה בכל המאפיינים שלה.

ניצן חן: כשאנו מדברים על חבילת בסיס, כמובן לא מדברים על החבילה הדיגיטלית הטרסטריאלית שנכנסה לתוקף לפני חודשיים, כי היא עדיין בתקופת הרצה.

ניצן חן: אנו מדברים כרגע על חזון אחרית הימים.

ניצן חן: ב-2012 או 2013, מתי שהוועדה תחליט, בסופו של דבר תהיה חבילה צרה.

ניצן חן: משפט אחד מקדים על הרציונל של החבילה הצרה.

ניצן חן: משרד האוצר וגם מועצת הכבלים והלוויין בבדיקות כלכליות כאלה ואחרות, וגם דוחות קודמים: דוח גרונאו וכולי, הגיעו למסקנה שהצרכן הישראלי משלם בעבור חבילה המכילה יותר ערוצים מאשר הוא צורך בפועל.

ניצן חן: בשבוע שעבר הצגנו דוגמה מהסקר שערכנו.

ניצן חן: בממוצע צרכן של טלוויזיה בכבלים, עם האסקפיזם שלו, בסוף יום העבודה כשהוא רוצה לברוח, אם לערוץ "תכלת" שפעל בעבר ואם לערוץ Life style, הוא רוצה בממוצע 10 ערוצים מעבר ל-Broadcast.

ניצן חן: כרגע הוא משלם על 50-60 ערוצים.

ניצן חן: לכן הנחת העבודה של הרפורמה – לטוב ולרע – שהצרכן הישראלי משלם באופן משמעותי יותר מהצרכן האירופאי או מהצרכן האמריקאי.

ניצן חן: הווה אומר, התפיסה הכלכלית, לפיה אדם משלם רק עבור מה שהוא צורך, היתה נר לרגליה של הוועדה כאשר בחנה את המוצר.

ניצן חן: האם להשוות לסופרמרקט או ל"פרוזן יוגורט" או לדברים מן הסוג הזה?

ניצן חן: האם טלוויזיה זה כמו כשהולכים לסופרמרקט וקונים יוגורט?

ניצן חן: אני מסתכל בעיניה של חברת הכנסת חוטובלי ואומר: לא.

ניצן חן: זאת לא תפיסת עולמי.

ניצן חן: בהחלט יש הבדל בין טלוויזיה ובין "פרוזן יוגורט".

ניצן חן: אבל במשקפיים כלכליות, כשאני משלם 200-250 שקל בממוצע על חבילת ערוצים, כאשר ב-60% מן הערוצים בחבילה אני לא צופה, יש יסוד סביר להניח שאני רוצה לשלם רק עבור הערוצים שאני צורך.

ניצן חן: הנחת העבודה הזאת מבוססת כמובן על בדיקות כלכליות, יותר מאחת, ובוועדה עצמה הוצגה בפנינו מסקנה של אגף התקציבים במשרד האוצר וגם מסקנה של משרד התקשורת, על אף שבתקופה שהוועדה התכנסה הדוח של משרד התקשורת לא הושלם עד תומו, אבל בגדול אין סתירה משמעותית בין שני הדוחות הללו.

ניצן חן: שני הדוחות הללו יכולים לריב על ה-Fine tuning, עד כמה תהיה הקלה משמעותית לצרכן, אבל מבחינת הרציונל, מבחינת האתוס של הוועדה הזאת, האם הצרכן צריך לשלם רק על מה שהוא צורך, היתה תמימות-דעים, גם בתוך הוועדה וגם בין הדוחות.

ניצן חן: אומר כעת בכמה משפטים מה משמעות הרפורמה ברמה האופרטיבית.

ניצן חן: ברגע שאנו עוברים לחבילה צרה – אני מזכיר לכולם שלא מדובר בחמשת הערוצים הדיגיטליים הטרסטריאליים שמר מנשה סמירה חנך לפני חודשיים: ערוצים 1, 2, 10, 33 וערוץ הכנסת, אלא על כל ערוצי ה-Broadcast, אם יוקמו, וחלק מאתנו מדברים על ערוץ שלישי נוסף, וערוצים ייעודיים – כרגע יש לנו שני ערוצים ייעודיים שהצליחו להתרומם: ערוץ 9 וערוץ 24 (ערוץ המוזיקה), ובעזרת-השם נצליח להרים גם את הערוץ הערבי וגם את ערוץ מורשת ישראל.

ניצן חן: לקוות צריך תמיד.

ניצן חן: בנוסף לכך, יש בעלי רשיונות מיוחדים.

יוחנן פלסנר: אם עשינו את הרפורמה ב-DTT, למה למהר מייד לעוד רפורמה כאשר אנחנו עוד לא מבינים בכלל את התוצאות?

מיכל רפאלי כדורי: מציגים מספרים.

מיכל רפאלי כדורי: מציגים 250 בתור אתוס.

מיכל רפאלי כדורי: אין קשר בין המספר הזה ובין החיים הכלכליים שלנו.

מיכל רפאלי כדורי: 250 זה ממוצע.

מיכל רפאלי כדורי: מאין המספר הזה?

מיכל רפאלי כדורי: זה לא נכון.

ניצן חן: תדברי בתורך ותגידי שזה לא נכון.

ניצן חן: הרפורמה מציעה בחבילת בסיס את ערוצי ה-Broadcast, את הערוצים הייעודיים ואת הערוצים של בעלי הרישיונות המיוחדים.

ניצן חן: התשלום יהיה בחלוקה בין דמי מעבר ובין מספר ערוצים.

ניצן חן: הצרכן ישלם עבור דמי המעבר סדר גודל של 80-90 או 100 שקלים.

רון אילון: העניין פשוט מאוד, אחרי שהרשות השנייה הצליחה לסגור את ערוץ 10 חייבת מועצת הכבלים והלוויין לסגור פלטפורמה, אחרת הם לא בתחרות ...

מיכל רפאלי כדורי: מתחרים על מי יהיה במועצה.

ניצן חן: אחרי שהצרכן ישלם דמי מעבר הוא לא ישלם עבור ערוצים שאינם מבוקשים.

ניצן חן: זה הרציונל.

ניצן חן: בתשובה לחבר הכנסת פלסנר, אני בגדול מסכים אתך.

ניצן חן: עדיין לא נבחנו לעומקן השלכות חבילת חמשת הערוצים החינמיים.

ניצן חן: אני חושב שאין מה לרוץ.

ניצן חן: אני סבור שלוחות הזמנים צריכים להשתנות.

ניצן חן: אני מסכים שחבילת בסיס צרה אינה נכונה כרגע ואינה נדרשת.

יוחנן פלסנר: אבל זאת ההצעה שמונחת לפנינו.

ניצן חן: זאת חבילת הבסיס הצרה בלוחות הזמנים הקבועים.

ניצן חן: ברמת העיקרון האידיאולוגי אין ספק שחבילה צרה היא הכרח המציאות.

ניצן חן: יחד עם זאת, מכיוון שיש כרגע לא מעט אִיומים על הכבלים והלוויין, כולל האִיום המשמעותי שאף אחד לא יודע את משמעותו מה-DTT, כרגע בתקופת ההרצה אנחנו מדברים על 50,000 שחלקם אנשים שעדיין לא נכללים בתוך ה-85%-90% בעלי מקלטים, ויש גם אִיומים נוספים שלא דיברנו עליהם.

רון אילון: בין היתר שהקליטה עדיין לא שלמה.

ניצן חן: יש איומים נוספים שלא דיברנו עליהם מן המדיה החדשה: הטלוויזיה באינטרנט.

ניצן חן: זה בהחלט אִיום משמעותי על הכבלים והלוויין.

ניצן חן: צריך לזכור ששתי הפלטפורמות הללו ממשיכות לשאת על גבן חטוטרת, או לא חטוטרת, 7 מיליארד שקל של הפסדים מצטברים.

ניצן חן: כל הדברים הללו מביאים אותי כרגולטור למסקנה שאנו נוהגים כאילו אצה לנו הדרך מבחינת לוחות הזמנים ולא צריך לקבוע לוחות זמנים למחר בבוקר.

ניצן חן: אחרי ה-DTT צריך בהחלט לאפשר לכבלים וללוויין פרק זמן להציע ללקוחות חבילות צרות וולונטריות, בלי כפיית המחוקק.

ניצן חן: זאת דרך בהחלט ראויה יותר ונכונה יותר מבחינת האיזונים הנכונים, ולאפשר להם, כדי לשמר את הלקוחות שלהם, להציע ללקוחות שלהם חבילות צרות וולונטריות מבלי שהמחוקק יתערב.

ניצן חן: הסדרה כלכלית צרכנית נכונה יותר מהסדרה משפטית כאן בכנסת.

ניצן חן: זה באשר לחבילה הצרה.

אופיר אקוניס: לחברי הכנסת יש שאלות השלמה ואחר-כך נמשיך בסדר היום.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ ואחריה חבר הכנסת שי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי, אתה מדבר כאן על ה-DTT?

ניצן חן: Digital Terrestrial Television.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה הערוצים שיהיו כאן?

ניצן חן: לא.

ניצן חן: אמרתי שזה בחזון אחרית הימים.

ניצן חן: החבילה הצרה תכלול את חמשת ה-DTT.

משה דנון: - - -

רני בלייר: - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי שתי שאלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אני מבינה נכון בעצם על חבילת הבסיס הציבור צריך לשלם מינימום כסף.

ניצן חן: זה לא נכון.

ניצן חן: ברפורמה המוצעת יש את החבילה של ה-DTT, שזה משהו אחר.

ניצן חן: המדינה נתנה 5 ערוצים חינמיים.

ניצן חן: זה לא החבילה הצרה שאנחנו מדברים עליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אילו ערוצים?

ניצן חן: ברפורמה המוצעת אדם ישלם דמי גישה, סדר גודל של 80-90 שקל, ולאחר מכן ישלם פר ערוץ שהוא צורך.

ניצן חן: ב-DTT זה בחינם – זה מחיר שמשלמים עליו סכום חד-פעמי של 400 שקלים, וזהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה רק לשאול שתי שאלות ולא לפתח נושא כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ראשית, האם הטלוויזיה החינוכית, למשל, נכללת ב-DTT?

ניצן חן: לא.

ניצן חן: אבל בחבילה הצרה היא בהחלט נכללת.

אופיר אקוניס: ב-DTT היא נכללת כאשר היא משדרת בערוצים 1 ו-2.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת שעל ערוץ 23 אדם משלם פעמיים?

ניצן חן: לא, הוא משלם פעם אחת.

ניצן חן: היום הוא משלם פעמיים.

ניצן חן: אני רוצה ברשותך לענות לרני בלייר, משפט אחד על היצירה הישראלית.

יפה ויגודסקי: הטלוויזיה החינוכית, למרות שהיא ציבורית-ממשלתית וממומנת על-ידי המדינה, לא נמצאת ב-DTT בחבילת החינם.

יפה ויגודסקי: למרות שהיא ציבורית, למרות שהיא ממשלתית היא לא נמצאת שם.

יפה ויגודסקי: במקורה הטלוויזיה החינוכית נוסדה כערוץ פתוח שצריך היה להגיע לכל בית אב במדינת ישראל.

יפה ויגודסקי: לכן היא נקראה גם "חינוכית".

יפה ויגודסקי: היא לא נמצאת שם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני שואלת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כבר "סגור"?

יפה ויגודסקי: לא.

יפה ויגודסקי: אבל יש שם ערוץ ערבי שלא הוקם, שפינו לו מקום, ויש שם את ערוץ 33, שגם אמור להיות ערוץ ערבי.

רון אילון: - - - יש בעיה בהתנהלות של ממשלת ישראל בעניין הזה.

רון אילון: שיוציאו למכרז.

רון אילון: נעשה את זה ברבע מחיר ובאותה איכות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו צריכים לטפל בנושא הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלה נוספת, כשכתוב כאן:

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הערוצים בזיכיון וברישיון מכל סוג שהוא, זאת אומרת שמחר כשתהיה לנו שיטת הרישיונות ולא יהיו רק 3 ערוצים אלא יהיו 10, תכניס את כולם בחבילת הבסיס הזאת?

ניצן חן: כן.

ניצן חן: אם יקומו עוד 10 ערוצי Broadcast כולם ייכנסו לחבילת הבסיס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כלכלי?

ניצן חן: ברמה התיאורטית, צריך שיהיה רציונל.

ניצן חן: מי שמופיע בחבילה הצרה זה ערוצים - - -

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי מבקש לשאול שאלה את מר ניצן חן, ולאחר מכן נמשיך.

נחמן שי: מר ניצן חן, אני רוצה לשאול, בין היתר אני זוכר שיש 5 ערוצים ייעודיים ואני לא רואה את הערוץ הערבי.

נחמן שי: בעיני זה מחדל מאין כמוהו – אני אומר את זה גם לאוזני שר התקשורת – שמדינת ישראל מנהלת דו-שיח של אילמים בינה ובין העולם הערבי.

נחמן שי: היא רואה ושומעת את מה שהם משדרים, אבל היא לא משדרת אליהם שום דבר, מקסימום את ערוץ הכנסת.

נחמן שי: אני רוצה לדעת מתי אתם מתכוונים להוציא את הערוץ הזה.

נחמן שי: גם אם ההיתכנות הכלכלית שלו נמוכה, האם לא הגיע הזמן שיימצא איזה פתרון כדי לסייע לערוץ כזה, כדי שהוא ישודר?

נחמן שי: זאת שאלה אחת.

ניצן חן: אני מסכים לכל מה שאמרת.

ניצן חן: העובדה שאין לנו היום ערוץ ערבי מסחרי, גם בארץ וגם בעולם, היא מחדל שאין כדוגמתו.

נחמן שי: אז למה אתם לא זזים?

ניצן חן: במחדל הזה יש כמה אשמים.

ניצן חן: האשמה של מועצת הכבלים והלוויין היא היעדר היתכנות כלכלית.

ניצן חן: העובדה שהמדינה החליטה שערוץ 33 יהיה סוג של חלופה - - -

יפה ויגודסקי: הגדירו אותו כערוץ ערבי.

ניצן חן: בתום הרפורמה.

נחמן שי: ערוץ ערבי שמשדר בעברית ...

נחמן שי: הערבים לאט-לאט לומדים עברית ...

נחמן שי: זה ייקח להם הרבה דורות ובסוף ידברו עברית.

אופיר אקוניס: מר יוסף בראל הגדיר את ערוץ 33 כערוץ בערבית.

אופיר אקוניס: זה לא הוגדר כך על-ידי המדינה, אלא על-ידי מנכ"ל רשות השידור לשעבר בתפקידו כמנכ"ל ערוץ 33.

אופיר אקוניס: כאשר הוא היה מנכ"ל ערוץ 33 הוא החליט שזה יהיה ערוץ לווייני שיכבוש בסערה את כל העולם הערבי, כולם יעזבו את "אל ג'זירה" ויעברו לצפות בערוץ 33.

נגה רובינשטיין: יש החלטת ממשלה.

נחמן שי: אפילו אתה לא יודע את ההיסטוריה.

אופיר אקוניס: זה מה שהיה ב-2001.

אופיר אקוניס: אולי בין לבין היה עוד משהו.

נחמן שי: דובר על ערוץ המזרח התיכון.

נחמן שי: ערוץ 33 היה בנוי על כך שהערבים ילמדו עברית לאט-לאט.

יוחנן פלסנר: זה היה מייתר את תפקידו של המסבירן הלאומי.

ניצן חן: בתשובה לשאלתך, חבר הכנסת שי, מועצת הכבלים והלוויין הפכה כל אבן בחצי השנה האחרונה כדי למצוא קבוצות של ערבים ישראלים, יזמים שיהיו מוכנים "להפסיד קצת כסף".

ניצן חן: מצאנו כאלה, ואני שמח לבשר שבשבועות הקרובים נוציא מכרז, בכפוף לכך שהוועדה המכובדת הזאת תאשר לנו מתווה שיקל עליהם באופן משמעותי בשנתיים הראשונות.

נחמן שי: זה תלוי בנו?

ניצן חן: כן, זה תלוי בכם.

נחמן שי: דבר שני, בהנחה שדעתך נכונה והשידורים בטלוויזיה הרב-ערוצית יקרים מדי – מתנהל על כך ויכוח אבל לא אכנס אליו עכשיו – מה האלטרנטיבות הנוספות, פרט להכנסת פרסומות, כדי להוזיל את עלות השידורים בטלוויזיה הרב-ערוצית?

נחמן שי: האם יש עוד אופציות?

ניצן חן: נגמרו לנו האופציות.

ניצן חן: הפרסום הוא מקור הכנסה נוסף לכבלים וללוויין כדי להוזיל עלויות.

ניצן חן: ברגע שלא מאפשרים לפלטפורמות עוד מקור הכנסה, בסוף זה מתגלגל אל המנוי, אל הלקוח.

ניצן חן: הרי אין כאן מָן מִן השמיים שאלוהים שולח.

ניצן חן: ברשותך, אני רוצה לחדד את מה שאמרת ולענות גם למר בלייר שאני מעריך מאוד ואוהב.

ניצן חן: בסופו של דבר האינטרס הציבורי יש לו שני עוגנים.

ניצן חן: האינטרס הציבורי הוא בראש ובראשונה לדאוג למסך הטלוויזיה שבו ילדיך וילדיי צופים.

ניצן חן: אבל אם לא נדאג לכך שהכבלים והלוויין ירוויחו, בסופו של דבר זה יבוא לידי ביטוי בהיקף הפקות המקור שאתה כל-כך חרד להן ודואג להן, ואני לא אומר את זה חס וחלילה בציניות.

רני בלייר: כשתינתן לי רשות הדיבור אענה על זה.

ניצן חן: כרגע חברות הכבלים והלוויין, 8% מכל ההכנסות שלהן הן משקיעות על המסך ביצירה ישראלית, בדרמה ובדוקו.

ניצן חן: זה קצת שונה מן הרשות השנייה.

ניצן חן: אם נוסיף עליהן יותר מדי משקולות – אני מודה שחבילה צרה היא משקולת, ונוסיף עליהן משקולת בדמות ה-DTT, שגם זה סוג של אִיום עליהן, שכרגע איש לא יודע להגיד כמה לקוחות ירכשו אותו.

משה דנון: זה לא אִיום עליהן, אלא אִיום על היצירה הישראלית.

משה דנון: אתה לא מבין איך אתה הורס את זה.

ניצן חן: עכשיו אתה מחזק את דבריי.

משה דנון: תעזוב אותם בשקט, זה הכול.

ניצן חן: אני רוצה לומר מילה אחת על המדיה החדשה.

ניצן חן: מבחינתי כרגולטור זה בשורה לצופים.

ניצן חן: מבחינת הכבלים והלוויין זה אִיום.

ניצן חן: לכן חשוב לי שתדעו איפה זה עומד כרגע.

ניצן חן: השינויים בגופי השידור מיידיים.

ניצן חן: שמעתם על "פרטנר" שמנסים לעשות מיצג.

ניצן חן: בימים אלה סיימנו את השימוע בכתב ובעל-פה של כל הקבוצות שמתעסקות בטלוויזיה באינטרנט.

ניצן חן: השימוע הזה הסתיים ואנחנו לקראת גיבוש החלטות ומסקנות ביניים, גם מנכ"ל משרד התקשורת וגם המועצה לשידורי הכבלים והלוויין.

ניצן חן: מיזוג הרגולטורים יאפשר לנו למזער נזקים באופן הבא.

ניצן חן: טוב, אני סיימתי.

ניצן חן: תודה.

ניצן חן: אתם לא מאפשרים לי לסיים.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לחברת הכנסת חוטובלי.

ציפי חוטובלי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רואה בדיון הזה דיון חשוב מאוד על דמותה של הטלוויזיה בישראל.

ציפי חוטובלי: הכותרת "מעבר מזיכיונות לרישיונות", אולי עבור הציבור לא מספיק נהירה המשמעות של המעבר הזה.

ציפי חוטובלי: הנקודות שעלו כאן במהלך הדיון מעלות שוב את השאלה, בהנחה שאנחנו עוברים למשטר של רישיונות, איך אנו דואגים לאכוף את כל הכללים היפים, שנשארים תמיד מרחפים בחלל האוויר, על איכות השידורים שלנו.

ציפי חוטובלי: התוצאות של הטלוויזיה המסחרית היום במדינת ישראל, נודה על האמת, לא משביעות-רצון מבחינת רמת השידורים ואיכותם.

ציפי חוטובלי: בסופו של דבר הצופה הישראלי רוב הזמן מזפזף בין ערוץ 2 וערוץ 10.

ציפי חוטובלי: השידור הציבורי נזנח.

ציפי חוטובלי: אם אנו רוצים לא לאבד לחלוטין את האחיזה ביכולת שלנו לראות מה הצרכן הישראלי מקבל כשהוא צופה בטלוויזיה המסחרית, חשוב שניתן את הדעת איך נוכל לאכוף את כל הכללים.

ציפי חוטובלי: גם היום יש כללים.

ציפי חוטובלי: יש רשות שנייה ויש לכאורה קריטריונים מסוימים לגבי איכות השידור, ועדיין התוצאות בעיניי לא משביעות-רצון.

ציפי חוטובלי: קל וחומר במשטר של רישיונות, שבו מרגע שאדם מקבל רישיון הוא כביכול חופשי ובעל הבית בתוך אותו מתחם של זמן שידור יקר לעשות ככל העולה על דעתו ועל רוחו.

ציפי חוטובלי: צריך לתת את הדעת בעיקר לסוגיית האכיפה ואיך נוודא שבעל הרישיון לא ידרדר את חוט השידורים שלנו אל עברי פי פחת, דבר שצפוי לקרות.

ציפי חוטובלי: כל מי שנתן את הדעת על מעבר המשטר הזה הבין שקשה הרבה יותר לאכוף במציאות של רישיון, מבחינת תוכן השידורים, מאשר במציאות של זיכיון.

ציפי חוטובלי: זה הדבר הראשון.

ציפי חוטובלי: הדבר השני, לא עלה כאן נושא ריכוזיות הבעלות בתקשורת הישראלית.

ציפי חוטובלי: כולם יודעים שבמדינת ישראל יש כמה משפחות שמחזיקות בכל אמצעי התקשורת הקיימים, גם בעיתונות, גם בטלוויזיה המשודרת, גם בתחנות השידור ברדיו.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה מהווה סכנה אמיתית לדמוקרטיה שלנו.

ציפי חוטובלי: כשמדברים על בעלויות צולבות בתקשורת הישראלית, גם כאן צריך לתת את הדעת איך אנו מונעים מציאות של בעלות צולבת בעולם של רישיונות, איך בעל הרישיון לא ייהפך להיות הבעלים על השאלטר של השידור שכולם צופים בו.

ציפי חוטובלי: זה דבר נוסף שצריך לתת עליו את הדעת.

ציפי חוטובלי: הסוגייה האחרונה, אם אנחנו עוסקים כאן בשיפור השירות לאזרח, לאזרח במדינת ישראל לא ניתנת בחירה אמיתית בטלוויזיה איכותית.

ציפי חוטובלי: מדברים כאן הרבה על חשיבות השידור הציבורי.

ציפי חוטובלי: משום מה זה לא חלק מן הדיון ברפורמה הזאת.

ציפי חוטובלי: גם ערוץ ציבורי נוסף נדרש במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: דיברו כאן על ערוץ ערבי.

ציפי חוטובלי: הרבה לפני ערוץ ערבי צריך ערוץ ציבורי נוסף שייתן תכנים לאומיים-יהודיים.

ציפי חוטובלי: הנושא הזה לא נידון כאן דיו.

ציפי חוטובלי: אין כאן באמת אלטרנטיבה אמיתית לתכנים יהודיים.

ציפי חוטובלי: לפני שיהיו תכנים ערביים אולי קודם כול שיהיו תכנים יהודיים בטלוויזיה הישראלית.

ציפי חוטובלי: גם על הדבר הזה צריך לתת את הדעת.

ציפי חוטובלי: אולי ראוי להזמין גם את השר שאחראי על רשות השידור.

רני בלייר: אני חייב להזכיר שאזרחי ישראל הם גם ערבים וגם יהודים.

רני בלייר: זה לא ממש לפני ואחרי.

רני בלייר: אלה שתי השפות הרשמיות של המדינה.

אופיר אקוניס: אנחנו יודעים את הרכב האוכלוסייה, את המאזן הדמוגרפי.

רני בלייר: לנו יש 300 ערוצים ולהם אין אפילו ערוץ אחד.

אופיר אקוניס: זכותה של חברת הכנסת חוטובלי לחשוב שצריך יותר תכנים יהודיים בטלוויזיה במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אני מכיר רבים בציבור שתומכים בעמדתה.

רני בלייר: היה ערוץ כזה והוא לא עבד.

אופיר אקוניס: אגב, אתמול מנכ"ל רשות השידור הציג בפנינו סקירה על תוכניות שבהן הוא מקיים את הבקשה שלך.

אופיר אקוניס: אגב, זה גם ייעודו כערוץ ציבורי.

אופיר אקוניס: ההערה חשובה בהחלט.

ציפי חוטובלי: אני אומרת שוב, צריך לתת את הדעת לנושא האכיפה ולנושא הבעלויות הצולבות.

ציפי חוטובלי: בסופו של דבר אחרי שאתם הולכים על הרפורמה הזאת, אם לא נקבע כאן כללים איך לשמור על כללי המשחק בתוך תכני המשחק, אחרי שתתנו רישיונות אנו עלולים לעמוד בפני מציאות שבה הדבר הזה יהיה כבר בלתי ניתן לשליטה.

ציפי חוטובלי: האחריות של הוועדה הזאת בעיניי, כבוד היושב-ראש, היא גם לקבוע את כללי המשחק, לוודא שתהיה אכיפה על איכות השידור הציבורי ושרמתו לא תפחת מן הרמה שמוגשת היום לציבור.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לחבר הכנסת פלסנר.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני יושב-ראש ואדוני השר, גם על הדיונים האינטנסיביים, על הדיון אתמול בנושא השידור הציבורי, על רצף הדיונים ועל הרצינות שלהם.

יוחנן פלסנר: אדוני השר, השתמשת במילה "רפורמה", ולא בכדִי שאלתי אותך אם מדובר ברפורמה, כי להבנתי המילה "רפורמה", במיוחד כשמוסיפים לה את ה"א הידיעה, המשמעות שלה היא שינוי כולל ויסודי בתחום.

יוחנן פלסנר: אנחנו מדברים על שידורי הטלוויזיה המסחרית והציבורית במדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: כפי שאנו רואים, גם במסחרי יש אלמנט ציבורי עם מחויבויות ציבוריות ולכן צריך להסתכל על זה בראייה כוללת.

יוחנן פלסנר: מה עומד כאן על הפרק?

יוחנן פלסנר: קיבלנו הצעה שמדברת על שיטת ההסדרה והמעבר מזיכיונות לרישיונות וכן על חבילה צרה תמורת פרסומות בכבלים ובלוויין.

יוחנן פלסנר: זו הרפורמה שמונחת לפנינו כעת.

יוחנן פלסנר: לפני שנכנסים לפרטים על משמעות הרישיון ועל המחויבויות – כי דיבר כאן מנכ"ל הרשות השנייה למשל על 110 מיליון שקלים מחויבות לסוגה עלית או יצירה מקומית ותרחיש של 165 מיליון שקלים במקרה שיהיו 3 ערוצים – לפני שנכנסים לשאלה מה זה אומר ביחס למצב הקיים, כמה היום ערוץ 10 וערוץ 2 מוציאים בפועל, כמה הם אמורים להוציא, מה זה אומר ביחס לשידור הציבורי, איך נוכל לשמור לפחות על הרמה הקיימת אם לא להעלות אותה.

יוחנן פלסנר: אלה התשובות שנרצה לקבל כאשר נדון על הפרטים של הדבר הזה.

יוחנן פלסנר: אבל מה חסר לי כאן עוד לפני כן?

יוחנן פלסנר: דיברתי על כך גם עם היושב-ראש.

יוחנן פלסנר: אחת השאלות הקשות והמשמעותיות ביותר כשמסתכלים על המצב הקיים נוגעת לבעיה של הרגולציה ולאכיפה של הכללים.

יוחנן פלסנר: דיברנו על הזיכיונות, ויש בהם דרישות של סוגה עלית, דרישות כאלה ודרישות אחרות, ומידי זמן מה באים אל הוועדה, כפי שאמר היושב-ראש, ואומרים: לא עמדו בתנאים האלה, לא עמדו בתנאים האלה, באים אל הוועדה ומבקשים ממנה כלים כאלה ואחרים.

יוחנן פלסנר: אני שואל מה הטעם לעבור לשיטה חדשה מבלי לדון בצורה כוללת בעניין הרגולציה?

יוחנן פלסנר: הרי ברית המועצות זה לא רק עניין של מבנה ארגוני.

יוחנן פלסנר: זה גם שאלה איך תיראה הרגולציה, אילו שיניים יהיו לה, איזה מבנה ארגוני בפועל יאפשר לאכוף את השיניים האלה.

יוחנן פלסנר: אנו רואים שזה נושא בעייתי שלא עובד היום ויש הרבה ביקורת מכל הכיוונים על הדברים האלה, ביחד עם הדברים הטובים.

יוחנן פלסנר: צריך להגיד גם שהגופים היחידים שכן מייצגים ראייה ציבורית ממלכתית כוללת, למעט כמובן השר, אלה גופי הרגולציה, אז יש להם ערך ציבורי.

יוחנן פלסנר: בהיבט הזה יש לי הצעה פרקטית.

יוחנן פלסנר: עלינו לדון בדבר הזה, שתהיה באמת רפורמה, ולכרוך בתוכה את הסוגייה של הרגולציה בראייה הכוללת.

יוחנן פלסנר: נקרא לזה ברית המועצות או כל שֵם אחר.

יוחנן פלסנר: חשוב שתהיה לנו ראייה כוללת איך מסדירים שידור ציבורי ואיך עושים את האכיפה, כי האכיפה עד היום נכשלה, גם על-פי דבריה של יושבת-ראש מועצת הרשות השנייה שהשתתפה בדיון הקודם, שאמרה: אני לא אוכפת כבר שנה כי זה לא הגיוני, כי דורשים מהם ככה ודורשים אחרת.

יוחנן פלסנר: בשורה התחתונה, לא אוכפים.

יוחנן פלסנר: אני למד מכך שהאכיפה נכשלה, ואם האכיפה נכשלה אז נעביר עכשיו חוק בלי אכיפה?

יוחנן פלסנר: כאן אני פונה ליושב-ראש הוועדה.

יוחנן פלסנר: לנו כוועדה יש אחריות ציבורית ואנו מחויבים בראייה כוללת, לעבוד ביחד עם השר ולדרוש מן הממשלה להביא לנו חבילה כוללת, ואת החבילה כולה על כל היבטיה אנחנו נשקול.

יוחנן פלסנר: אבל בחבילה הכוללת חייב להיות גם האלמנט הנוסף שדנו בו אתמול, של השידור הציבורי.

יוחנן פלסנר: בשידור הציבורי – ולא ארחיב את הדיבור – ראינו שאותם העקרונות ואותן הצעות מתגלגלים כבר 10 שנים לפחות, אם לא יותר.

יוחנן פלסנר: הוזכרו דוח צוקרמן ודוח דינור.

יוחנן פלסנר: השמות של הדוחות משתנים והעקרונות נשארים דומים פחות או יותר.

יוחנן פלסנר: לא צריך עקרונות ולא צריך עוד חשיבה.

יוחנן פלסנר: צריך מנהיגות.

יוחנן פלסנר: אם אנחנו מדברים על איך ייראה המסך ועל הטלוויזיה כמחוללת התרבות ועל המחויבות לשמור על היצירה המקומית, לא כדי לדאוג לפרנסה של יוצרים אלא כדי לדאוג לתרבות הישראלית העברית היהודית וגם לייצג מיעוטים אחרים אז עלינו לראות איך משתלב השידור הציבורי.

יוחנן פלסנר: נראה לי לא מסובך מדי להביא נייר של רפורמה בשידור הציבורי, כי הנייר קיים כבר.

יוחנן פלסנר: צריכה להיות כאן מנהיגות ולהקצות את הכספים שנדרשים למהלך חד-פעמי ואז נוכל כוועדה להסתכל בראייה כוללת ולהגיד: בסך הכול היצירה המקומית תעלה X שקלים כי סוף-סוף השידור הציבורי יהיה מחויב במיקור חוץ בהיקף כזה או אחר.

יוחנן פלסנר: אחרת, אני לא מבין איך אנו יכולים לקבל החלטה בכל העניינים הללו.

יוחנן פלסנר: ודבר אחרון, אדוני היושב-ראש, בנושא החבילה הצרה והפרסומות.

יוחנן פלסנר: אמר כאן יושב-ראש מועצת הכבלים והלוויין שההצעה שמונחת בפנינו ושהממשלה הביאה – והוא הרי חלק מן הממשלה לצורך העניין ומשרדו יושב פיזית במשרד התקשורת – לא מקובלת עליו.

יוחנן פלסנר: אני חושב שבצדק.

יוחנן פלסנר: היא לא מקובלת גם עליי, כי עכשיו יוצאים ברפורמה, מכניסים את ה-DTT, עוד לא יודעים בדיוק את ההשלכות.

יוחנן פלסנר: זה הולך לזעזע שוק שלם.

יוחנן פלסנר: אף אחד בשוק הזה לא מעוניין בכך, לא הכבלים והלוויין וגם לא ערוץ 10 וערוץ 2.

אופיר אקוניס: בישיבה הקודמת העמדה היתה ברורה מאוד.

יוחנן פלסנר: אם עסקינן בגיבוש ראייה כוללת, דווקא בעניין הזה הייתי מציע - - -

אופיר אקוניס: אני חושב שדווקא בסעיף הזה המצב הכי פשוט.

יוחנן פלסנר: דווקא את הסעיף הזה הייתי מציע להשהות ולראות איך ה-DTT משפיע על השוק, ואחר-כך ללמוד את הנושא שוב.

אופיר אקוניס: יש לנו איזו מחשבה יצירתית מה לעשות עם הסעיף הגדול הזה שדובר בו רבות.

אופיר אקוניס: היתה הסכמה מקיר אל קיר, אולי פרט למשרד האוצר שלא הסכים, בעניין הפרסום והחבילה הצרה, אבל היתה הסכמה רחבה.

ניצן חן: לא אמרתי שאני מתנגד לרפורמה.

ניצן חן: אמרתי שחיוב חקיקתי כרגע על חבילה צרה בלוחות הזמנים המוצעים, בעיניי זה לא נדרש.

יוחנן פלסנר: אבל זה נמצא ברפורמה.

אופיר אקוניס: הרפורמה הזאת לא יוצאת מכאן ככתבה וכלשונה.

אופיר אקוניס: לשם כך אנחנו מקיימים את הדיון הזה.

יוחנן פלסנר: בירכתי אותך כבר אתמול.

אופיר אקוניס: הרפורמה לא תצא מכאן כפי שנכנסה.

אופיר אקוניס: אנחנו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית ויהיו שינויים.

אופיר אקוניס: שר התקשורת רוצה להתייחס לדבריך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

משה כחלון: רציתי להשיב ולהדגיש שתי נקודות שחשוב לציין.

משה כחלון: הבקשה שלך אכן הגיונית ואני מניח שזה גם יתקיים.

משה כחלון: כל חברי הכנסת יקבלו את מה שנקרא הלפני והאחרי, מה קורה היום ולאן נגיע עם הרפורמה.

משה כחלון: אין זה סוד, יהיה מגוחך אם לא נציג ברפורמה שיפור לטובת כל הצדדים, למרות שיש גם אנשים שהם סקפטיים היום וחוששים שהם ייפגעו או שאחרים ייפגעו.

משה כחלון: תמיד רפורמה היא דבר מפחיד, תמיד היא כרוכה באיזה חוסר-ודאות, שכל גוף לא יודע מה יקרה אתו או איך זה יתפתח.

משה כחלון: בהליכי החקיקה, כפי שאמר היושב-ראש, יודעים איך נכנסים ואף פעם לא יודעים איך יוצאים.

משה כחלון: זה המהות, זה היפה והפחות יפה שבדמוקרטיה.

משה כחלון: אין מה לעשות, בסופו של דבר הכנסת היא הקובעת ומה שהוועדה הזאת תחליט הוא שיהיה בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: יפה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הבשורה הכי גדולה שיצאה מן הוועדה הזאת.

משה כחלון: דבר שני, אני לא רוצה לגזול זמן, אבל חשוב לי לומר, אני פונה כאן לחברי הכנסת, יש כאן המון גופים, וכולם צודקים, אבל התפקיד שלנו לקבל החלטות.

משה כחלון: אם אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו במצב של רשות השידור בעוד 20 שנים, שהנכדים שלנו יצפו בנו ויגידו: הרפורמה לא התקיימה, והרפורמה שאחריה לא התקיימה, והוועדה הזאת מיחזרה את הדברים של הוועדה הקודמת - - -

נחמן שי: אתה יכול להבטיח לנו שנהיה כאן בעוד 20 שנים?

משה כחלון: אני יכול להבטיח לך דבר אחד, שידונו ברשות השידור בעוד 20 שנים ...

משה כחלון: אני פונה לחברי הכנסת לקבל החלטה לקיים את הרפורמה.

משה כחלון: אגיד דבר שהוא אולי לא כל-כך דיפלומטי – גם אם רק 80% מהרפורמה נכון, אסור לנו להיתקע ולהתקבע במקום שבו אנו נמצאים היום.

משה כחלון: אנו רואים מה קורה עם ערוץ 10, מה קורה עם "רשת" ומה הולך לקרות עם "קשת".

משה כחלון: חברים, אם לא תהיה רפורמה נחטא לתפקידנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני השר, הרפורמה נכונה רק ב-20%.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר חיים סלוצקי, בבקשה.

חיים סלוצקי: אני בעלים של ערוץ "הוט בידור ישראלי".

חיים סלוצקי: אני רוצה לדבר דווקא על נושא שיש בו הסכמה כמעט מלאה, רק לחדד קצת את נושא החבילה הצרה.

חיים סלוצקי: אני חושב שהרגולטור לא מבין כלום, וסליחה שאני אומר את זה, שלא ייעלב.

חיים סלוצקי: בסך הכול הכבלים והלוויין הם הבסיס גם להפקות המקור של היוצרים שיושבים על-ידי, חלק גדול מהם, וגם יש המון חברים שלי שביחד אתי יוצרים ערוצים עצמאיים.

חיים סלוצקי: אם הולכים היום לחבילה צרה – גם כשמדברים על ה-DTT זה עדיין מרגיז – למעשה הורגים את כל הערוצים העצמאיים.

חיים סלוצקי: הערוץ שלי מדבר רק עברית.

חיים סלוצקי: זה כמעט הערוץ היחידי שמדבר רק עברית בארץ, פרט לערוץ אחד של הלוויין.

חיים סלוצקי: וכעת רוצים להגיד: לכו הביתה.

חיים סלוצקי: אני לא מבין את השיקול.

חיים סלוצקי: שנית, אני סבור שהרגולטור לא מכיר מספיק את הקהל.

חיים סלוצקי: אני כבר 42 שנים מוכר תרבות לקהל, לא בצורה של ויזואל אלא של במה.

חיים סלוצקי: אני חי שם ומכיר את הקהל.

חיים סלוצקי: אני חושב שכאן רוצים למכור לו דירה, ובגלל שאין לו כסף הוא יקבל אותה בלי מטבח, בקומה 15, בלי מעלית, בלי שירותים ובלי אמבטיה.

חיים סלוצקי: זאת טעות איומה.

חיים סלוצקי: לא היה צריך גם את ה-DTT אלא היו צריכים למצוא דרך עם הכבלים ועם הלוויין להביא לצרכן חבילה צרה יותר שתגיע אליו הביתה, כי לא יכול להיות שהוא לא יראה ספורט ולא יראה ילדים.

חיים סלוצקי: זה קשקוש.

חיים סלוצקי: זה לבוא ולהגיד: אתם במעמד נחות.

חיים סלוצקי: אתם מכתיבים היום וצובעים חלק מן האוכלוסייה, שלא יהיו לכם אי-הבנות.

חיים סלוצקי: זאת היתה טעות על-פי תפיסתי של יצירת מין פלטפורמה לא נכונה.

חיים סלוצקי: אני חושב שצריך לעזור לשכבות החלשות וכן לבוא לקראתן.

חיים סלוצקי: עובדה שהיום 95% מן האוכלוסייה הרלוונטית מחוברת לכבלים וללוויין.

חיים סלוצקי: המספרים שנזרקו כאן לא נכונים.

חיים סלוצקי: אני מכיר קצת, אני מקבל חלק מן המידע ואני יודע.

חיים סלוצקי: המחיר נע סביב 150 ומשהו שקל מע"מ, או 170 שקל, ויתקנו אותי אנשי הכבלים והלוויין אם אני טועה.

חיים סלוצקי: לא 240 שקל.

נחמן שי: אתה טועה.

אופיר אקוניס: הסכום המינימלי הוא 176 שקלים.

נחמן שי: כולל מע"מ זה 200 שקל.

חיים סלוצקי: זה 170 שקל כולל מע"מ, ובלי מע"מ זה פחות מ-150 שקל.

מיכל רפאלי כדורי: מעל 200 שקל זה כולל את כל החבילות.

אופיר אקוניס: מר סלוצקי, לא היית כאן בישיבה הקודמת אבל דנו בעניין הזה כבר.

אופיר אקוניס: דבריך קולעים לדעת גדולים וגדולות.

חיים סלוצקי: אני סבור שיש גם פגיעה בצרכנים.

חיים סלוצקי: אולי אתם לא בדיוק מבינים, אבל אתם קובעים כאן את המעמד של הנחותים האלה ובכך חוזרים לתקופות קודמות.

חיים סלוצקי: זה לא נכון, אבל זה כבר נעשה.

חיים סלוצקי: אבל דבר אחד ברור, שלא צריך להרחיב את זה אלא אם אפשר לצמצם דווקא.

חיים סלוצקי: אני רוצה לסיים את הסיפור הזה כי זה ממש בנפשנו.

חיים סלוצקי: אם יאפשרו חבילות צרות לכל הערוצים העצמאיים לא תהיה זכות קיום.

חיים סלוצקי: קרי: עשרות ערוצים יילכו הביתה עם אלפי עובדים ויצירה ישראלית ענפה תרד לטמיון.

חיים סלוצקי: לא יכול להיות בגלל כל מיני קשקושיאדה, כי אנשים לא מכירים את השוק הזה, לפגוע בענף.

חיים סלוצקי: צריך להיכנס לעומקם של דברים.

חיים סלוצקי: לא יתכן שיקרה דבר כזה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לחבר הכנסת שי.

נחמן שי: אני לא רוצה לגזול יותר מדי זמן.

נחמן שי: אני חושב שתכלית הדיון הזה לשמוע את החברים שבאו הנה ומייצגים את האספקטים השונים.

נחמן שי: דעותיהם של חברי הכנסת נשמעו כבר ויישמעו רבות.

נחמן שי: אמרתי בראשית דבריי – אדוני השר כאן אז אני חוזר – אני בעד המעבר מזיכיונות לרישיונות, בתנאי שייעשה בצורה הדרגתית, מכובדת ונכונה, ושלא יפגעו איכות המסך או איכות השידורים, ושיישמר הנתח – צריך לחשוב איך לעשות את זה – של ההפקה המקומית שהיא חיונית מאוד וגם הוכיחה את עצמה לאורך השנים.

נחמן שי: אם זה יעמוד בפרמטרים האלה אז יש מקום לרפורמה הזאת, וצריך לעשות אותה בזמן.

נחמן שי: מה שיהיה לא נכון, וגם על כך צריך לחשוב, שבמעבר מזיכיונות לרישיונות נאבד התחייבויות שהיו קיימות קודם.

נחמן שי: אם אנשים קיבלו זיכיון עד לשנת 2015 ועכשיו אנחנו פוטרים אותם ב-2012, צריך לחשוב איך הם מחזירים לציבור את המחויבויות.

נחמן שי: עוד פעם, זה צריך להיעשות מתוך הבנה והידברות, לא בפטישים.

נחמן שי: האינטרס הראשון במעלה שלנו והחשוב ביותר הוא האינטרס הציבורי והדבר הזה צריך לבוא לידי ביטוי.

נחמן שי: באשר לפרסומות בשתי הפלטפורמות הרב-ערוציות – צריך לעשות את זה באופן שלא יפיל אותן כי כבר היום הן מרחפות על חבל דק מאוד של 'להתקיים או לא להתקיים'.

נחמן שי: אין עניין שהן יפלו כדי שנוכל אחר-כך להקים אותן מחדש.

נחמן שי: זה לא חכם, אז צריך לבדוק איך לעשות את זה היטב.

נחמן שי: עדיין לא התרשמתי שהיתה כאן החשיבה הכי נכונה כדי שמצד אחד המחיר יוּזל, ומצד שני לא ייכנס גורם נוסף.

נחמן שי: הרי הפרסומת לא תוכל לשאת את המשא של כל הגופים המשדרים הללו.

נחמן שי: יש איזה גבול למעמסה שאפשר להטיל על שוק הפרסום במדינת ישראל.

נחמן שי: גם אם הוא טוב בשלב מסוים, כפי שראינו השוק דינמי, בנקודה מסוימת היה שפע ואז פתאום נקלענו למשבר ואנו יודעים מה היתה ההשפעה שלו.

נחמן שי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר אבי בליזובסקי, עורך אתר "הידען" שנרשם בפעם הקודמת.

אופיר אקוניס: בקצרה כי אנו מתקרבים לסיום הישיבה הזאת.

אבי בליזובסקי: אני רוצה לייצג כאן גוף גדול מאוד וחשוב בארץ שפשוט נמאס לו מכם, מן הערוצים, כי אתם פשוט מתעלמים מקיומו ובוחרים לטמטם את הציבור במקום לקדם אותו.

אבי בליזובסקי: אני מדבר על האקדמיה הישראלית ועל המדע בכלל.

אבי בליזובסקי: אחד האבסורדים של ימינו, שאנו חיים בחברה טכנולוגית המבוססת על תגליות מדעיות, כולל האינטרנט, הטלוויזיה וכל הדברים הללו, אך סידרנו את העניין כך שאף אחד לא יידע מה זה מדע ובשביל מה זה טוב.

אבי בליזובסקי: להיפך, קיבענו בתקשורת את סטיגמת "המדען המטורף", או "החנון" חסר היכולות החברתיות, והתוכניות המדעיות היחידות הן אלה שעוסקות בהפחדה מפני הקדמה – החיסונים, מזון מהונדס, או ריטאלין (אם זכורים לכם התוכניות של אודטה בזמנו).

אבי בליזובסקי: המיסטיקה שמתחזה למדע מקבלת התייחסות רצינית כי אין אף אחד שמסנן את כל הסיפור הזה, והרפואה האלטרנטיבית מקבלת מעמד זהה לפחות, אם לא עולה על זה של הרפואה המערבית, אפילו בתוכנית של חדשות כמו "שש עם ..." ששודרה לפני שבוע-שבועיים בנושא החיסונים לשפעת החזירים וזאת דוגמה טרייה למדי.

אבי בליזובסקי: דיברו כאן על הערוצים הייעודיים העצמאיים.

אבי בליזובסקי: מישהו שמע שיש ערוצים של מדע וטבע?

אבי בליזובסקי: אף אחד לא ראה אותם ולא שמע עליהם.

אבי בליזובסקי: אין להם פרומו, לא בערוצים העיקריים של הכבלים והלוויין.

אבי בליזובסקי: ערוצי המדע כל-כך רעבים שתוכנית חדשות בענייני מדע מקליטים חודשיים מראש.

אבי בליזובסקי: האם מישהו היה מעלה בדעתו את החדשות של 8 בערב להקליט חודשיים מראש?

אבי בליזובסקי: בהזדמנות הראשונה נפטרים מן הערוצים הללו, כפי ש"יס" העיפה את "דיסקברי סיינס" לדוגמה, ואף אחד לא חושב להעיף ערוצים כמו "החיים הטובים", ערוץ ש"ממש" עוזר לקידום האנושות.

אבי בליזובסקי: בסדרות בעולם נהוג להתייעץ עם יועץ מדעי כדי שהאירועים המופיעים בהן יהיו הגיוניים ונכונים מדעית, למשל בסדרות בתי-חולים, ואילו בארץ הגיבורים הולכים למיסטיקנים.

אבי בליזובסקי: התוצאות העגומות של הדבר הזה הן שבהיעדר דוגמה טובה, ולהיפך, בשל הדוגמאות השליליות בני הנוער רוצים להיות ידוענים וידעונים ולא מדענים.

אבי בליזובסקי: משרד האוצר יכול לקצץ מיליארדים מתקציבי ההשכלה הגבוהה כי אף אחד במילא לא מבין מה ה"חנונים" האלה עושים שם, עד שאחד "בטעות" מקבל פרס נובל, וגם את זה שוכחים אחרי כמה שבועות.

אופיר אקוניס: מה אתה מציע?

אבי בליזובסקי: אעבור ישר להמלצות.

אבי בליזובסקי: קודם כול להטמיע את החשיבה המדעית בכל תוכנית, ובעיקר בחדשות; לחייב מינימום של תוכניות מדעיות בערוצי ה-Broadcast כפי שיש חובה על מינימום דרמה וכולי, ולקבוע סטנדרטים שיחייבו שהתוכניות הללו יהיו איכותיות; לחייב אחזקת עורך מדעי בר סמכא שיוכל לבחון תוכניות רכש, ושיהיה עם מי להתייעץ באשר לתוכניות מקור, כמובן בחברות מערכות חדשות.

אבי בליזובסקי: זה חיוני;

מנשה סמירה: מישהו הציע כאן שתוכניות המדע יהיו בפריפריה.

אבי בליזובסקי: לתמרץ את חברות החדשות לעסוק בתחום, ולא לחייב אותן לשמור על איזון בין רופא קונוונציונלי שמצדד בחיסונים לשפעת החזירים לבין רופא הומיאופתי שמנסה לצאת נגד כל חיסון באשר הוא, כאילו מדובר בשני צדדים שווים; לשפר את מעמדם של הערוצים המדעיים ולדאוג שיהיו להם אמצעים לרכישת תוכניות או הפקת תוכניות עדכניות יותר, וכן שיידעו על קיומם של הערוצים; להגביל שידורי מיסטיקה, ולפחות לדאוג שהם לא יתחזו לשידורי מדע.

אבי בליזובסקי: העם לא מטומטם.

אבי בליזובסקי: יש מי שדואג לטמטמם אותו משיקולי רווח מיידי, וחברי הכנסת הם אלה שצריכים לדאוג ששיקולי הרווח המיידי לא יגברו על ההיגיון.

אבי בליזובסקי: כלי התקשורת שלי, שהוא אתר "הידען" באינטרנט, הוא היחיד שמדווח בעצם על מה שקורה באוניברסיטאות, וכמעט המקום היחיד שעושה את זה.

אבי בליזובסקי: רציתי להגיד שאתרים באינטרנט היום יכולים לפחות לעשות משהו, אבל הם לא מגיעים לציבור שהטלוויזיה מגיעה אליו ולא יכולים להטמיע את החשיבה המדעית במדינה שיש בה 9 זוכי פרס נובל.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר דורון אבני, ואחריו מר רני בלייר.

דורון אבני: יושבת-ראש מועצת הרשות השנייה, גברת נורית דאבוש, ביקשה שאביא בפני חברי הוועדה את עמדת מועצת הרשות השנייה, שלמעשה הגברת דאבוש הביאה אותה כבר בישיבה הקודמת, לפיה מועצת הרשות השנייה מתנגדת לפרסום בכבלים ובלוויין.

דורון אבני: תודה.

מוניר עזאם: כבוד היושב-ראש, ביקשתי לדבר באותו נושא ולהבהיר את עמדתה של גברת דאבוש.

אופיר אקוניס: תהיו מתואמים ביניכם.

אופיר אקוניס: אני רואה שהיא התחרטה מי יהיה הדובר שלה.

אופיר אקוניס: עו"ד עזאם, בבקשה, תגיד את מה שהגברת דאבוש ביקשה לומר.

מוניר עזאם: אני מבקש להדגיש את העמדה הזאת של הרשות השנייה.

מוניר עזאם: הרשות השנייה מתנגדת לעמדה שהציג מר ניצן חן.

מוניר עזאם: אנו חושבים שיש במתן אפשרות לפרסום בכבלים ובלוויין משום פגיעה בתחנות הרדיו האזוריות ובזכייני הטלוויזיה.

מוניר עזאם: על כן אנו לא רק נגד, אלא ברשות השנייה מתכוונים להיאבק ולבטל את הקביעה הזאת.

אופיר אקוניס: בכל מקרה זה מגיע לכאן אז אתם יכולים לייתר את הישיבה שלכם – שבה בוודאי תגידו שאתם מביאים את זה לכאן – כי אנחנו מחוקקים את זה פה.

אופיר אקוניס: מר רני בלייר, בבקשה.

רני בלייר: נדבר היום על המעבר לרפורמה.

רני בלייר: אני רוצה להגיב על כל מה שנאמר.

רני בלייר: היום נאמרו כאן דברים בעיקר על-ידי הרגולטורים.

רני בלייר: אנחנו המומחים ונראה כאילו אין שום קשר בין מה שאנו יודעים ומבינים ובין מה שהרגולטורים מנסים להציג, ואעבור על הדברים אחד-אחד.

רני בלייר: פרסום בכבלים ובלוויין יַזְנֶה את ההפקה המקורית, את הסוגה העלית ואת הז'אנר העליון באופן חד-משמעי.

רני בלייר: ברגע שיהיה פרסום זה יילך לפופוליזם ולפופולריות ולא יחפש לרגע את האיכות ואת התכנים, אלא יחפש את הכסף ואת הרווחים.

רני בלייר: צריך לתת על כך את הדעת.

רני בלייר: באשר למעבר לרישיונות – אנו לא רואים שום הבדל כרגע בין הזיכיון לרישיון, אלא אם כן יכניסו שינויים רציניים מאוד בכל מה שקשור להתייחסות לכך.

רני בלייר: להגיד שיש נקודות בדיקה, זה טוב.

רני בלייר: להבין שיש רק שתי נקודות בדיקה במשך 15 שנים, זה רע.

רני בלייר: יש להבין שנאוֹתוּת הפקה זה לא רק מילה אלא צריך להגדיר אותה, מה המשמעות של נאוֹתוּת הפקה.

רני בלייר: נאוֹתוּת הפקה זה הפקה שנעה 4 ימים על פרק של 45 דקות.

רני בלייר: זה מתחיל להיות נאוֹתוּת הפקה.

רני בלייר: צריך להבין את הרזולוציה של נאוֹתוּת הפקה לפני שאומרים "יש נאוֹתוּת הפקה".

רני בלייר: לוחות שידור זה דבר שאנחנו רואים תמיד אחרי.

רני בלייר: אנחנו ב-2009 ועדיין לא ראינו את דוח 2008 ברשות השנייה, זאת אומרת שהדוחות לא מגיעים בזמן.

רני בלייר: כמעט כל הדברים שנאמרו כאן שכאילו מתרחשים ויתרחשו ברישיונות כרגע לא מתרחשים, בטח לא באשר להחזרת מחויבויות מידי שנה בשנה, בטח לא באשר להחזרת מחויבויות עבר.

רני בלייר: במעבר לרישיונות כרגע נראה כאילו כל זכיין מקבל עוד 15 שנה, כשאין שום כוח לאכוף אותו באמת או לחזק אותו.

רני בלייר: אני מקווה מאוד שכאשר החוק הזה ייצא לדרך וחוק הרישיונות יובא להצבעה בכנסת הוא ייראה אחרת, ייראה הרבה יותר קשוח, הרבה יותר רציני והרבה יותר עמוק ופרטני כלפי ההפקה המקורית והשידור המקורי.

רני בלייר: יש כאן כל הזמן ניסיונות לשים את הקולנוע בצֵל.

רני בלייר: נשים אותו במרכז הדיון שלנו כל פעם מחדש.

רני בלייר: בכל מעבר לחקיקה או בכל מעבר לכל דבר, נעמיד את הקולנוע במרכז.

רני בלייר: מבחינתי הקולנוע הוא השגריר התרבותי היחידי בישראל כרגע והוא צריך רק לגדול ולצמוח.

רני בלייר: הטלוויזיה צריכה להבין שיש לה גם תפקידים תרבותיים וערכיים ולא רק תפקידים רווחיים.

רני בלייר: הקולנוע חייב להפוך להיות סמל התרבות הישראלי במדיה האודיו-ויזואלית.

רני בלייר: לא יעזור לאף אחד כלום, זה חייב לקרות.

רני בלייר: אנחנו מכירים את העולם דרך הסרטים והטלוויזיה שהעולם שידר כאן.

רני בלייר: אנחנו מכירים את האמריקאים לא מנסיעות לאמריקה, ואנחנו מכירים את הבריטים לא מנסיעות לבריטניה, ומכירים את הצרפתים לא מנסיעות לצרפת.

רני בלייר: אנחנו מכירים את המדינות הללו כי ראינו טלוויזיה צרפתית וראינו סרטים צרפתיים וראינו קולנוע בריטי וראינו קולנוע אמריקאי, לכן אנו מכירים את המדינות הללו.

רני בלייר: פעם הכרנו את האיטלקים.

רני בלייר: היום אנחנו לא רואים אותם ממטר.

רני בלייר: למה אנחנו לא מכירים את האיטלקים יותר – זאת שאלה גדולה.

רני בלייר: הקולנוע האיטלקי הפסיק להיות ממומן על-ידי המדינה ומאותו רגע החברה האיטלקית הפכה להיות משהו שאף אחד לא מכיר יותר.

רני בלייר: אם אתם רוצים לראות איך החברה האיטלקית נראית תלכו לראות את הסרט "גומורה" ותבינו לאיזו תחתית באר הם הגיעו.

רני בלייר: אנחנו מקווים שעוד דבר אחד ישתנה, וחשוב מאוד שישתנה, בכל הקשור ליחסי הרגולציה כלפינו כמומחים וכמפיקים של יצירה מקורית.

רני בלייר: עליכם להבין, תוכנית טלוויזיה מסוגה עלית מקבלת את ה"וי" בשידור ולא בהפקה.

רני בלייר: את זה אנחנו רוצים לשנות.

רני בלייר: אנחנו מבקשים שכל אימת שהפקה תצא לדרך היא תקבל "וי", ולא רק בעת השידור.

רני בלייר: בשנת 2009 נוצר מצב שאפשר היה לדלג כמעט לגמרי על הפקות המקור כי הערוצים המסחריים יכלו לסמן "וי" על שידורים של תוכניות מדף מ-2008 ו-2007.

רני בלייר: אתם חייבים להבין, ברגע שזכיין מחליט להעביר ממדף אל תוך שידור ומקבל "וי" בשנת השידור הזאת – התעשייה שלנו לא עובדת ולא מתפקדת.

רני בלייר: זאת אומרת, כאילו יש תוכניות באוויר אבל בעצם תעשייה של 4,000 איש לא עובדת.

רני בלייר: זה יכול להשתנות אם הזכיין ידווח על הפקה שיוצאת לדרך ובאותו רגע יקבל את ה"וי", ואז נדע מה יוצא ב-2007, מה יוצא ב-2008 ומה יוצא ב-2009 כהפקות ואפשר לקיים על זה פיקוח הרבה יותר מסודר.

רני בלייר: אני רוצה להתייחס לעוד דבר חשוב אחד שלא מדברים עליו היום אבל נתייחס אליו בכל זאת, לחקיקה בעניין ערוץ 10.

רני בלייר: אנו כיוצרים רואים כרגע בחקיקה הזאת בעיה מאוד-מאוד חמורה, כאשר פועלים באופן כמעט בלתי חוקי.

רני בלייר: נשמח אם החקיקה הזאת תתנהל באחריות רבה, בדאגה לאכיפה מסודרת, להחזרת חובות העבר לקולנוע ולעמידה בכל התנאים שקשורים לטלוויזיה גם בשנתיים הקרובות.

רני בלייר: זה אחד הדברים שצריכים להיות תנאי לחקיקה על ערוץ 10 לשנתיים קדימה.

רני בלייר: כל חובות ההפקה עד 2012 צריכות להתמלא.

אופיר אקוניס: לגבי ערוץ 10 יתקיים כמובן דיון נפרד כאשר הצעת החוק תגיע לכאן, זה ברור כשמש.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר ירמי קדושי, בבקשה.

ירמיהו קדושי: אני רוצה להתייחס קודם כול לחוק.

ירמיהו קדושי: חוק המעבר לרישיונות הוא דבר חיוני שצריך היה להיחקק כבר מזמן.

ירמיהו קדושי: מר ימין מסיקה ואני כמפיקים עצמאיים שמייצגים אמנים רבים בפריפריות, בשכונות ובעיירות פיתוח מברכים על החוק.

ירמיהו קדושי: אבל לצערי יש דברים בחוק שנראים דומים למדי לזיכיון.

ירמיהו קדושי: כפי שיש היום בתי-קפה וסופרמרקטים ומקומות שאליהם אפשר ללכת ולקנות דברים, אין סיבה שלא יתנו לאנשים לפתוח כאן תחנות רדיו וטלוויזיה באופן חופשי ולתת לקהל לבחור את התכנים שהוא אוהב.

ירמיהו קדושי: אין סיבה שזה לא יקרה.

ירמיהו קדושי: המגבלות של הפקות מקור גורמות למצב שיש רק קבוצה אליטיסטית אחת שמקבלת ביטוי ומקבלת את הכסף.

ירמיהו קדושי: תושבי השכונות ועיירות הפיתוח ואמנים רבים לא מקבלים את הכספים הללו של הפקות המקור, זה לא מגיע אליהם בכלל.

ירמיהו קדושי: זה שערוץ 2 וערוץ 10 והכבלים והלוויין מפיקים את ההפקות בעצמם, יש כאן בעיה.

ירמיהו קדושי: בשבוע שעבר דיברו על שוק הפרסום ועל המונופול של הפרסום בערוצים המסחריים.

ירמיהו קדושי: אני סבור שפתיחת שוק הפרסום לא תפגע, אלא להיפך.

ירמיהו קדושי: ברגע שיכניסו פרסומות רבות לכבלים, ללוויין ולערוצים נוספים זה ייתן ביטוי לקבוצות אחרות של עסקים להיכנס לשוק הפרסום, כפי שקורה היום באינטרנט.

ירמיהו קדושי: "גוגל" מפיצה פרסומות ויש אתרים רבים שנהנים מן הפרסומות של "גוגל".

ירמיהו קדושי: אין סיבה שדבר כזה לא יהיה בארץ.

ירמיהו קדושי: יש עסקים שרוצים מאוד להגיע לטלוויזיה ולפרסם את המוצרים שלהם.

ירמיהו קדושי: אז מי מספר כאן סיפורים שזה יפגע בשוק הפרסום?

ירמיהו קדושי: זה ירחיב אותו ויכניס כסף נוסף לתחום.

ירמיהו קדושי: יש משקיעים פרטיים שרוצים להשקיע בסרטים ובהפקות, ויש יוצרים ומפיקים שרוצים להשקיע וליזום הפקות שניתן לשדר אותן.

ירמיהו קדושי: איפה כל העניין של הפקות קנויות?

ירמיהו קדושי: אני מתכוון להפקה מוכנה לשידור.

ירמיהו קדושי: אם כבר מדברים על כך שרוצים לחייב את הערוצים, למה לא מחייבים אותם לקנות הפקות מוכנות?

ירמיהו קדושי: אני רוצה להציג דוגמה משוק המוזיקה.

ירמיהו קדושי: היום בשוק המוזיקה בישראל אמנים רבים מפיקים דיסקים בעצמם.

ירמיהו קדושי: יש מפיקים ויוצרים שמביאים לרדיו שירים מוכנים, ויש לנו אחלה מוזיקה במדינה, וזה עובד יפה, ויש שוק מוזיקה שנצרך.

ירמיהו קדושי: אף אחד לא מחייב את תחנות הרדיו להפיק בעצמן מוזיקה.

ירמיהו קדושי: נראה מוזר מאוד שתחנות הטלוויזיה צריכות להפיק בעצמן תוכניות.

ירמיהו קדושי: צריך פשוט לקחת מהן את הכספים האלה, להעביר אותם למקום אחר ושמפיקים פרטיים יפיקו את הסרטים ואת ההפקות הללו, מה שנקרא הפקות מקור.

ירמיהו קדושי: בסופו של דבר השוק יצרך את מה שהוא צריך.

ירמיהו קדושי: יש כאן מקום לערוצים נוספים.

ירמיהו קדושי: דיברו כאן על ערוץ ערבי.

ירמיהו קדושי: איפה ערוץ מזרחי?

ירמיהו קדושי: דיברו כאן על ערוצי מוזיקה.

ירמיהו קדושי: יש ערוץ מוזיקה אחד שנשלט היום על-ידי "קשת".

ירמיהו קדושי: במדינת ישראל אין בכלל ערוצי מוזיקה של קליפים.

ירמיהו קדושי: איפה המענה לדבר כזה?

ירמיהו קדושי: האם יתכן שבמדינה נורמלית לא יהיו כמה ערוצי מוזיקה?

ירמיהו קדושי: יש ערוץ מוזיקה אחד בלבד.

ירמיהו קדושי: דיבר כאן מר סלוצקי על ערוץ שהוא הקים בעצמו בכבלים.

ירמיהו קדושי: שיעלה את הערוץ הזה לאוויר, עם פרסומות ועם הכול, ושיתחרה בשוק החופשי.

ירמיהו קדושי: אין שום בעיה.

ירמיהו קדושי: יש לנו ציבור וקהל שאנו מחויבים לו.

ירמיהו קדושי: הקהל צורך תרבות מסוימת.

ירמיהו קדושי: יש הרבה תרבויות.

ירמיהו קדושי: אנחנו עם של קיבוץ גלויות ויש כאן מקום לעוד הרבה ערוצים, לא שניים ולא שלושה ערוצים אלא אפילו 20 או 30 ערוצים.

ירמיהו קדושי: יש כאן מקום.

ירמיהו קדושי: אבל לא בממדים ובסכומים שהמדינה דורשת ובכך מכשילה הקמת ערוצים מכיוון שהיזמים נדרשים לעמוד בהתחייבויות של הפקות מקור.

ירמיהו קדושי: כל הפקות המקור הללו זה דבר מיותר שמפיל על הציבור עול נוסף.

ירמיהו קדושי: הציבור משלם דרך "יס" ו"הוט" עבור הפקות מקור שהם יפיקו.

ירמיהו קדושי: תִפטרו אותם מהפקות המקור ואני מאמין שכבר בעצמם הם יורידו את המחירים, כי זה מה שיקרה בסופו של דבר.

ירמיהו קדושי: לשם מה הם צריכים להפיק הפקות מקור?

ירמיהו קדושי: מספיק שערוץ 2 וערוץ 10 כבר מפיקים.

משה כחלון: אתה מדבר על קבוצות שלמות שמוּדרות מן התקציבים.

משה כחלון: תציע לי הצעות הגיוניות איך להחזיר את הקבוצות הללו למרכז ואני מתחייב שאעביר אותן.

ירמיהו קדושי: אני מדבר על הפקות מוכנות קנויות.

משה כחלון: להפקות קנויות יש מענה בחוק.

משה כחלון: אבל אתה אומר שיש קבוצות שלא מגיעות, שמוּדרות החוצה.

משה כחלון: תביא הצעה ונכניס אותן.

משה כחלון: אם יפיקו סרטים ברמה נאותה, ייכנסו.

משה כחלון: אני מתחייב בפניך.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שסיכמנו בישיבה הקודמת, אדוני השר.

אופיר אקוניס: מר ירמי קדושי דיבר ואמרנו שאם הסרטים יהיו טובים הם בוודאי ישודרו.

אופיר אקוניס: יש כבר סרטים ששודרו, אם אינני טועה.

אופיר אקוניס: ולגבי המוזיקה, אני סבור שהמוזיקה מגוונת מאוד, ואת זה אני אומר בלשון עדינה.

ירמיהו קדושי: היום במוזיקה זמרים מפיקים בעצמם.

ירמיהו קדושי: אני מאמין שכך ניתן לעשות גם בהפקות לטלוויזיה והדברים ייפתרו.

ירמיהו קדושי: הבעיה היא להפיץ את התכנים.

ירמיהו קדושי: התכנים לא מופצים ולא מגיעים למקומות הנכונים.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים להתחיל לעלות לישיבות סיעה.

יהודה סבן: אנחנו דיברנו בהרחבה בישיבה הקודמת.

יהודה סבן: אני רוצה להבהיר שזה אבן יסוד לרפורמה שמונחת לפניכם וחשוב מאוד שחברי הכנסת יזכרו את שנאמר בדוח גרונאו.

יהודה סבן: זו ועדה ציבורית שהגישה את המלצותיה לפני כשנה וחצי, ועדה נטולת אינטרסים שהמליצה על החבילה הצרה ללא סייג.

יהודה סבן: על-פי דוח גרונאו אין שום סיבה לעכב את זה באיזה אופן.

יהודה סבן: זה אבן יסוד לרפורמה כולה.

מיכל רפאלי כדורי: זה לא היה המנדט של ועדת גרונאו והיא לא דנה בזה.

מיכל רפאלי כדורי: היא המליצה להקים ועדה שתדון בזה.

אופיר אקוניס: בתום כ-5 שעות של דיונים, וגם נמשיך בזה קצת בישיבה הבאה, נדמה לי, מר יהודה סבן, שהיתה ויש כאן הסכמה, שהיום חוזקה על-ידי אנשים שלא נכחו כאן בישיבה הקודמת, שהפרסום בכבלים ובלוויין יטיל משקולת כבדה מאוד על השוק שאנחנו עושים עכשיו מאמץ גדול לסייע לו, גם לערוץ 10 וגם לערוץ 2.

אופיר אקוניס: מנכ"ל "רשת" היה כאן בשבוע שעבר ודיבר על מצבם הקשה, וכך גם ב"קשת" וכדומה.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לשקלל את הדברים שנאמרו כאן ובסופו של דבר נציגי הציבור יקבלו את ההחלטה.

יורם מוקדי: ועדת גרונאו המליצה שתוקם ועדה שתטפל בשוק השידורים.

יורם מוקדי: עד היום לא קמה ועדה כזאת.

אופיר אקוניס: תראה באיזה סוג של שולחן עגול אנחנו יושבים.

מיכל רפאלי כדורי: השידורים בכלל לא היו במנדט של ועדת גרונאו, וגם החבילה הצרה לא היתה במנדט שלה והיא לא התעמקה בזה.

מיכל רפאלי כדורי: היא אמרה דקלרציה כללית.

מיכל רפאלי כדורי: חבל שמשרד האוצר מטעה את הכנסת.

אופיר אקוניס: מר רונן רגב-כביר מ"אמון הציבור", אתה תהיה אחרון הדוברים.

רונן רגב-כביר: אני רוצה לקלקל את אווירת ההסכמה מקיר אל קיר לגבי מהותה של מה שקרוי בטעות "החבילה הצרה".

רונן רגב-כביר: נאמר כאן: "מיותר, לא צריך אותו, אף אחד לא רוצה אותו, לא עונה על האינטרסים של אף אחד".

רונן רגב-כביר: זה פשוט לא נכון.

רונן רגב-כביר: קודם כול, יש הבדל מהותי בין ה-DTT ובין מה שנקרא כאן "חבילה צרה".

רונן רגב-כביר: ה-DTT זה פשוט אמצעי לאפשר לנו לקלוט במכשיר אחד את כל הערוצים שאנו כבר משלמים עליהם: באמצעות אגרה לרשות השידור ובאמצעות הפרסומות ל-Broadcast, ואין שום סיבה שנצטרך אמצעי אחר כדי לקלוט את הערוצים שאנחנו כבר משלמים עליהם.

רונן רגב-כביר: זה ה-DTT.

רונן רגב-כביר: ה-DTT לא מאפשר לקלוט ערוצים של השידור הרב-ערוצי.

רונן רגב-כביר: מי שקונה בתשלום חד-פעמי את המכשיר הזה לא יכול אחרי כן להוסיף לאותו מכשיר רק ערוץ מסוים או שני ערוצים שהוא רוצה בתחום הספורט או התרבות.

רונן רגב-כביר: לשם כך נועדה החבילה הנוכחית והיא חשובה מאוד.

רונן רגב-כביר: היא באה לענות על בעיה חמורה שאף אחד לא יכול לחלוק עליה, שבישראל משלמים עבור ההתחברות לשידור הרב-ערוצי הרבה יותר מאשר בכל העולם.

יורם מוקדי: לא נכון.

רונן רגב-כביר: כן נכון.

רונן רגב-כביר: אתם נותנים סיבות.

רונן רגב-כביר: אתם לא סותרים את זה.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מאוד סותרים את זה.

רונן רגב-כביר: אתם יכולים להגיד שיש פרסומות או אין פרסומות, שיש לכם יותר חובות רגולציה או פחות חובות רגולציה.

מיכל רפאלי כדורי: אלה עובדות כלכליות שלא נוח לך להתמודד אתן.

רונן רגב-כביר: גם בתחקירים שערכנו - - - יש נקודה אחת שהעלה מר ניצן חן בתחילת דבריו ואחרי זה כאילו נעלמה.

רונן רגב-כביר: יש כאן עיקרון מרכזי, שאנחנו צריכים שתהיה לנו הזכות לשלם רק עבור מה שאנחנו רוצים לצפות בו.

רונן רגב-כביר: לא יתכן שימשיכו לכפות עלינו עשרות ערוצים בתשלום עודף, ערוצים שאנו לא רוצים בהם.

רונן רגב-כביר: לכן זה חלק בלתי נפרד מן הרפורמה, וחלק בלתי נפרד כדי להועיל גם לציבור.

רונן רגב-כביר: חשוב מאוד הנושא של הפקות המקור והתוכן, אבל לא יכול להיות שהאינטרס הציבורי יוצג רק על-ידי הנציגים של היוצרים.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים לסיים את הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: שמענו בצורה יסודית מאוד את ההתייחסויות הכלליות להצעת החוק.

אופיר אקוניס: בשבוע הבא נשמע עוד מספר מצומצם של דוברים.

אופיר אקוניס: מי שרוצה בכל זאת לחדד דבר מה ולחזור לזכות דיבור בקצרה רבה, ההרשמה אצל מנהלת הוועדה תסתיים עד הערב.

אופיר אקוניס: בשבוע הבא אנחנו מתכוונים, אדוני השר, להתחיל בהקראה.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים להתחיל להתקדם.

אופיר אקוניס: אם אתם מעוניינים להעיר הערות ספציפיות, בבקשה תעשו זאת בישיבה הבאה בעת קריאת הסעיפים כי אנחנו מתחילים בחקיקת הרפורמה, כמובן בהתייחס לכל העמדות שהושמעו כאן, נביא אותן בחשבון.

אופיר אקוניס: אם אתם רוצים לשלוח לנו תקצירים של עמדותיכם, אתם מוזמנים, אבל אתם לא חייבים.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.