ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 167, 2009-10-14 09:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום: ייקור מחירי פוליסות הביטוח לרכב דו-גלגלי.

משה גפני: הממשלה החליטה לייקר את פוליסות הביטוח.

יעקב אדרי: הבנתי שיש שינוי בעמדת הממשלה.

משה גפני: לא יודע, אין לי מושג.

משה גפני: רכב דו-גלגלי הוא אכן רכב יותר מסוכן מאשר רכב רגיל.

משה גפני: אני זוכר כבר הרבה שנים שאגף שוק ההון ומשרד האוצר, אלה שעוסקים בנושא של הביטוח – אני זוכר דיונים שהתקיימו לפני כמה שנים על ייקור המחירים לרכב דו-גלגלי.

משה גפני: גם אז היתה צעקה גדולה אבל הפעם, לפי דעתי, משרד האוצר הגזים באופן חמור.

משה גפני: האנשים שמשתמשים ברכב דו-גלגלי הם אנשים שלא נמצאים בעשירון העליון מבחינה כלכלית והם גם מורידים את הגודש מהכבישים.

משה גפני: בכלל, זה כמעט בלתי אפשרי לנסוע בגוש דן אם אין לך איזו וספה קטנה.

משה גפני: לחייב בפוליסה כזאת גבוהה, זה דיי אטימות ביחס למה שקורה בפועל.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון ביקש ממני לקיים דיון מהיר בנושא, מכיוון שאם נלך בפרוצדורה הרגילה, המשמעות היא שהדיון יהיה כמו אתרוגים אחרי סוכות.

משה גפני: ביום חמישי ייכנסו לתוקף התעריפים עם המחירים הגבוהים.

חיים אורון: מחר מנפיקים את הפוליסות.

קריאה: כבר הנפיקו אותם.

חיים אורון: אז יתקנו.

משה גפני: על כל פנים, נעתרתי לבקשה הזאת בגלל הדחיפות והורדתי מסדר היום את הצעת החוק לעידוד השקעות הון.

משה גפני: זאת הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת פיניאן, של חבר הכנסת אדרי ושלי והורדתי אותה לטובת נושא האופנועים מכיוון שראינו את הדחיפות שבנושא.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה תציג את הנושא.

חיים אורון: ראשית אני רוצה להודות לך על כך שזימנת את הדיון הזה.

חיים אורון: כפי שאמרת, אם אנחנו לא רוצים לעסוק באתרוגים אחרי סוכות או בנרות חנוכה בפסח, אז אנחנו צריכים לדון בזה היום.

חיים אורון: אני כבר אומר מה הייתי מבקש שהוועדה תחליט.

חיים אורון: אני מבקש שהיא תדחה את העניין בחודש כדי לאפשר דיון רציני בנושא הזה.

יעקב אדרי: מה זאת אומרת לדחות בחודש?

משה גפני: לדחות את היישום של ההחלטה בחודש.

יואל חסון: לוועדה אין סמכות.

חיים אורון: ראשית, העילה לדיון הזה – אני אומר את זה משום שלא פעם מושמעת טענה כזאת.

חיים אורון: בכל מיני התערבויות כאלה אומרים שיש קונה מרצון ויש מוכר מרצון, יש מחירים ויש עלויות וזה צריך להיקבע.

חיים אורון: זה לא הסיפור.

חיים אורון: בהרבה מאוד בחינות מדובר בסוג של מס.

חיים אורון: אין אפשרות שלא לשלם אותו, הוא ביטוח חובה והוא נקבע במחיר אחיד.

חיים אורון: יש גורם אחד שמספק אותו וקוראים לו "הפול", אין בו תחרות ויש בו כל המרכיבים שמצדיקים התערבות של הרגולאטור.

חיים אורון: במקרה זה הממונה על הרגולאטור היא הכנסת והיא זאת שצריכה להתערב.

חיים אורון: אם ממשלת ישראל קיבלה החלטה, מסיבות כלשהן, שהיא מפעילה מדיניות של הקטנת השימוש באופנועים מפני שזה מסוכן, מפני שזה מרעיש, מפני שזה לא נעים למישהו, זה בסדר, אבל זה לא הכלי.

חיים אורון: אחרי שתתקבל החלטה עקרונית כזאת, אם יש מגמה כזאת, אז נדון בזה.

חיים אורון: היה מצב הפוך שבו רצו לעודד שימוש ברכב ירוק ואז נתנו הטבות מס.

חיים אורון: זה לא הכלי לזה.

חיים אורון: בחלק מהראיונות הובא הטיעון שספק אם השימוש באופנועים הוא נכון ויעיל.

חיים אורון: אם הדיון שם, נקיים על-כך דיון נפרד.

חיים אורון: כרגע הכלי הזה קיים ואני חושב שהוא יותר ירוק מאשר כלים אחרים.

חיים אורון: הוא מונע צפיפות – אני לא רוצה לחזור על כל הדברים שכבר נאמרו.

חיים אורון: יואב, אני רוצה לעסוק בנקודה אחת והיא השאלה של הסבסוד הצולב.

חיים אורון: אני חושב שהויכוחים על הסבסוד הצולב מתנהלים פה לאורך ולרוחב בשורה של נושאים ומשתמשים בהם לכל מיני דברים.

חיים אורון: אפשר לחתוך את השוק הזה גם בדרכים אחרות.

חיים אורון: בוא נעשה סבסוד צולב בין גילאי מעל 40 ומתחת לגיל 40.

חיים אורון: נגיד שיש כל מיני שווקים.

חיים אורון: אני מתייחס אל ביטוח החובה כשוק אחד.

חיים אורון: אם השוק הזה הוא הפסדי, נדון בזה.

חיים אורון: אם השוק של הביטוח החובה הוא לא שוק מפסיד ובסופו של דבר זה שוק שנותן לחברות הביטוח שני דברים גדולים: הרבה מאוד כסף ובעיקר מנוף עצום לשיווק אין סוף ביטוחים אחרים ואף אחד לא יוותר על זה.

חיים אורון: אני זוכר את סיפורי "אבנר" מפעם.

חיים אורון: לכן אני גם מציע, לך אדוני היושב ראש וגם לוועדה, בואו נבחן ברצינות מה שקיים כבר בחלק מארצות העולם ולהעביר את ביטוח החובה לביטוח הלאומי.

חיים אורון: יהיה רווח, הוא יישאר במדינה.

חיים אורון: יהיה הפסד, כל הכלל יישא בו.

חיים אורון: אגב, אני אומר את זה גם לגבי מכוניות ולא רק לגבי אופנועים.

חיים אורון: המרכיב של החובה, אם הוא אמנם חובה, שיהיה ממלכתי.

יעקב אדרי: מה שאתה מציע זאת מהפכה.

חיים אורון: בדיוק כך.

חיים אורון: אני רק אומר לכולם שלא יאיימו עלינו.

חיים אורון: יש כלי שיכול לפתור את העניין.

חיים אורון: אפשר לבוא ולומר: היות וזה חובה על כולם, כמו ביטוח בריאות וכל מיני דברים אחרים, בואו נעשה אותו במסגרת ממלכתית.

חיים אורון: יהיו שם עודפים, הם יהיו בידי הכלל ואם יהיו הפסדים, גם הם יהיו בידי הכלל וכך נפתור את העניין.

חיים אורון: אבל לעשות מה שאתם עושים, דהיינו, לחתוך פלח מסוים ולעשות עליו תחשיב – אני רואה את הכותרת "הביטוח השיעורי".

חיים אורון: מה פה שיעורי ומה מהותי?

חיים אורון: אני לא יודע מה יש בתוך המצגת.

חיים אורון: אני רוצה להתחיל מהמהות ולא מהשיעור.

חיים אורון: בוא נתחיל מהמהות.

חיים אורון: ביטוח החובה הוא לא ענף מפסיד, הוא ענף רווחי גם כשלעצמו.

חיים אורון: לכן אני חושב שהעלאה בשיעורים האלה באופן גורף – יש פה המון פרטים, שאני לא רוצה להרחיב בהם בגלל קוצר הזמן: ברכב מתייחסים למספר הנהגים ואילו כאן הביטוח הולך על הפרט ולא על הרכב וזה מעלה את השיעורים.

חיים אורון: לפי הנתונים שיש בידי, 95% מהאופנועים הם הקטנועים, הרכבים הקטנים.

חיים אורון: אולי 80%-90% מהציבור הזה – זה נתון לא נכון?

קריאה: זה 95%.

חיים אורון: משיתים על הציבור הזה עומס שהוא לא יכול לשאת ואין הצדקה שהוא יישא בו.

חיים אורון: תבינו, ביטוח לאופנוע הוא כמו שכר לימוד לשנה באוניברסיטה.

חיים אורון: זה מה שקורה פה, אתם מתכוונים לזה ברצינות?

חיים אורון: אתם מתכוונים שזה יהיה כך?

חיים אורון: לכן, בואו נעצור רגע את המנועים.

חיים אורון: אני מכיר את התזה, שאין סבסוד צולב וכל קטע צריך לשאת את עצמו.

חיים אורון: נעשה שינוי אחר, אולי נכניס אלמנטים נוספים של השתתפות עצמית, שיכניסו את העניין הזה למהלך יותר רציונאלי.

חיים אורון: בשביל זה צריך זמן.

חיים אורון: לכן, כמו שאומרים לגבי אופנועים, דוממו את המנועים, כבו את המנוע.

חיים אורון: יהיה שקט, אפשר יהיה לחשוב יותר טוב וכאשר יהיה שקט, נוכל לתת הצעה שתהיה הרבה הרבה יותר מאוזנת מההצעה הזאת, ולא תגיע לשיעורי העלאה בסכום שבו מדובר.

משה גפני: מי ייצג את האופנועים?

עמית ברגמן: אני מתנדב במועדון האופנועים הישראלי, שזאת עמותה רשומה שפועלת 20 שנה לבטיחותם של הרוכבים.

עמית ברגמן: הייתי בוועדת הכלכלה מספר פעמים.

משה גפני: העמותה היא זאת שעושה את הרעש?

משה גפני: מי שמדבר איתי הוא מהעמותה הזאת?

עמית ברגמן: כן.

משה גפני: האם אוכל לשכור אתכם לעשות רעש בעניין אחר, כי אתם הצלחתם?

משה גפני: תסתכלו כמה חברי כנסת יש בדיון הזה.

עמית ברגמן: יש לנו כיוונים נוספים.

משה גפני: היות ויש הרבה משתתפים, אבקש ממך לקצר.

יעקב אדרי: אני מציע שנקיים הצבעה.

יעקב אדרי: אחרי כן נקיים דיון.

עמית ברגמן: חבר הכנסת חסון אומר שלוועדה הזאת אין סמכות ולמצער זה באמת המצב.

עמית ברגמן: אזכיר לחברי הוועדה ולכולנו שבשנת 2006 היינו בדיוק באותו מצב.

עמית ברגמן: המפקח העלה את התעריפים בין 20% ל-30%.

עמית ברגמן: הוועדה אמרה לו לעצור לשקול, לבחון ולהציע אלטרנטיבית.

עמית ברגמן: עוד לא הספקתי להגיע מהכנסת להוד השרון והתעריפים פורסמו.

עמית ברגמן: אז יש ועדה ובכנסת ויש נבחרי ציבור.

עמית ברגמן: אגב, האהדה שאנחנו מקבלים בציבור – כשהמשטרה חוסמת לנו את הדרך להגיע ל"טדי" וכל האזרחים עומדים בפקקים ויוצאים מהמכוניות, הם מסמנים לנו בהצלחה.

עמית ברגמן: כולם מבינים שהמצב פרדוכסאלי והציבור כולו מבין שאי-אפשר לעמוד בזה.

עמית ברגמן: בסוגריים אומר שאחת ההצעות שלנו היא, שהוועדה תיקח על עצמה את הסמכות לפקח על המפקח.

עמית ברגמן: המפקח רואה את השיקולים שלו באופן מאוד צר ונקודתי על-פי המספרים של דוחות האקסל שמנפקים ה-ISO וה"פול".

עמית ברגמן: הוא מודע לכך שהשורות התחתונות הן קטסטרופות, אבל הוא אומר שזה הכלי שיש בידו.

עמית ברגמן: לכן צריך שהציבור והוועדה הזאת יפקחו על המפקח.

עמית ברגמן: למה זה כך?

עמית ברגמן: מפני שב-2001, כאשר הותקנו תקנות הביטוח השיעורי, היה ברור שכולנו נעוף ל"פול".

עמית ברגמן: היה ברור שאף חברת ביטוח לא תהיה מוכנה לבטח אותנו בגלל משטר הפלת"ד, איחוד עילה וכדומה.

עמית ברגמן: ביטוח החובה שלנו, אין כדוגמתו מקיף בעולם.

עמית ברגמן: כל אחד משלם את הנזקים שלו.

עמית ברגמן: היה ברור שמי שייפגעו הם רוכבי הדו-גלגלי.

עמית ברגמן: המחוקק היה מודע לכך ונתן לזה פיתרון.

עמית ברגמן: המחוקק התקין תקנות וצווים שבהם הוא קבע את חלוקת הנטל 50:50.

עמית ברגמן: זה דבר ששינינו כאן

עמית ברגמן: לפני שנה והיום חלוקת הנטל בתאונה מעורבת היא שמי שמזיק משלם 75% מהנזק של הניזוק, שזה תמיד רוכב האופנוע שנותר שרוע על הקרקע.

עמית ברגמן: קיים גם הנושא של ה-8%.

עמית ברגמן: היה ברור שה"פול" יגיע למצב שבו אנשים שהם מסורבי ביטוח ישלמו תעריפים יותר מידי גבוהים.

עמית ברגמן: חברות הביטוח דאגו להמשיך להיות רווחיות ולכן הן הגבילו גובה הסבסוד של ה"הפול" על ידי כלל הציבור ל-8%.

עמית ברגמן: לכן כתוב: "מ-2005 עד 8%".

עמית ברגמן: למפקח יש את הכלי החוקי, הקל, הפשוט והנגיש לקבוע סבסוד 8%.

עמית ברגמן: הוא יכול לגרום לזה שיותר אנשים יהיו מבוטחים, שהתחום הזה בכלל יתעורר.

עמית ברגמן: אני מודע לכך שכולכם מכירים את המספרים.

עמית ברגמן: אנחנו המדינה הכי פחות ממונעת בדו-גלגלי בעולם המתקדם.

עמית ברגמן: בהשוואה ליוון, איטליה, ספרד וצרפת, זה בשיעורים של עשירית.

עמית ברגמן: כמובן הפרמיות כאן הן פי 5 עד פי 10 ממה שמקובל שם.

עמית ברגמן: זה מצב מעוות.

עמית ברגמן: 25% רוכבים בלי ביטוח.

עמית ברגמן: אנחנו קוראים לוועדה הזאת, כפי שביקש חבר הכנסת אורון, לעצור את העניין הזה, לעשות דיון ציבורי, להסתכל קצת יותר רחב.

עמית ברגמן: אנחנו מכירים כבר את העמדה של שר התחבורה, הוא גם בעדנו.

עמית ברגמן: אנחנו מכירים את המפקח על הבנקים הרבה שנים, ידידים, אינטליגנטים, חברים, אבל השיקול שלהם הוא צר ומוטעה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן.

משה גפני: אני מבקש 3 דקות לכל דובר.

ציון פיניאן: אני מציע לדחות את יישום העלאת תעריפי הביטוח.

ציון פיניאן: בינתיים ניפגש עם האוצר ועם כל הגורמים.

ציון פיניאן: יש לי עכשיו 150 טעמים להסביר למה זה לא כדאי ולמה אני נגד זה ולמה זה לא טוב.

ציון פיניאן: זה מעסיק הרבה עובדים, החל ממזון וכלה בשירותי דואר.

ציון פיניאן: בואו נדחה את היישום בחודש ובפרק זמן זה נשב עם האוצר.

ציון פיניאן: אני בטוח שנגיע לסיכום די מכובד שיהיה מקובל על כולם.

יצחק וקנין: זה לא עניין של הצבעה, זה לא בסמכות של הוועדה.

מירי רגב: מה הסמכות של הוועדה?

יצחק וקנין: אין לה סמכות להחליט.

כרמל שאמה-הכהן: אבל יש לה סמכות לייצר סמכות.

יצחק וקנין: זה משהו אחר.

אלכס מילר: אם זה המצב ואם יצפצפו על החלטת ועדה, אין דבר, נעביר - - -

מירי רגב: אם לוועדת הכספים אין שום מנוף על האוצר, אז אין טעם להביא את זה לדיון בוועדת הכספים.

יצחק וקנין: למה סתם לזרוק סיסמאות באוויר?

ציון פיניאן: גם בסיעה שלי אין הסכמה להעלאה ולכן אני מציע לקבל את ההצעה של חיים אורון.

משה גפני: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דב חנין: אדוני היושב ראש, במסגרת הזמן הקצרה אני רוצה להתייחס לנקודה אחת.

דב חנין: קראתי היום בבוקר בעיתון את דבריה של נציגת משרד האוצר שהסבירה לכולנו שזה דבר נהדר להעלות את הביטוח על אופנועים, כי זה יעביר אנשים לאוטובוסים, כך מלמדים מחקרים עולמיים.

דב חנין: אני רוצה להתייחס לטענה הזאת כי זאת דוגמה לשימוש לרעה בנתונים.

דב חנין: זה נכון שבעולם יש מצבים שבהם אנשים עוברים מאופנועים לאוטובוסים אבל זה מתקיים כאשר יש מערכת תחבורה ציבורית טובה ולא כמו אצלנו, שיש קהל שבוי שסובל בכל נסיעה באוטובוס.

דב חנין: לכן, אם האוצר כל-כך רוצה להעביר אנשים לאוטובוסים, שיעשה מעשה, יעודד את מערכת האוטובוסים בתל-אביב, יעודד את מערכת האוטובוסים בישראל בכלל, יצור עדיפויות דרך לאוטובוסים כדי שאוטובוס לא יעמוד בפקק.

דב חנין: היום, כאשר אנשים רוצים לא לעמוד בפקקים, אחד האמצעים שעומדים לרשותם זה אופנוע.

דב חנין: אתם רוצים שאוטובוסים לא יעמדו בפקקים?

דב חנין: תייצרו להם עדיפויות דרך ואז אנשים יוכלו לא לעמוד בפקקים על-ידי נסיעה באוטובוס.

דב חנין: כיום זה לא המצב ולכן אני מציע לאוצר לפחות לא להשתמש בנימוקים סביבתיים.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואחריה חבר הכנסת אמנון כהן.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, כמה וכמה שנים מחיי כלי התחבורה שלי היה וספה.

שלי יחימוביץ': אמנם הרישיון שלי הוא לרכב דו-גלגלי עד נפח של 150 סמ"ק ואני יודעת שיש כאן כמה אופנוענים שהנפח הזה משעשע אותם.

שלי יחימוביץ': אני יכולה להעיד על עצמי שכרוכבת על וספה הייתי הרבה יותר ידידותית לסביבה ופחות מזיקה מאשר כנוסעת ברכב על ארבעה כלכלים.

שלי יחימוביץ': מטבע הדברים, כאשר החלפתי את הווספה ברכב, קניתי רכב מאוד זול, כי זה מה שיכולתי להרשות לעצמי.

שלי יחימוביץ': כלומר, מלכתחילה, הרכב היה פחות בטיחותי ויותר מזהם.

שלי יחימוביץ': רוב הרוכבים על רכב דו-גלגלי רוכבים על וספה והם עושים זאת, בדרך כלל, כי אין להם כסף לקנות רכב.

שלי יחימוביץ': לכן, הפגיעה המתמשכת הזאת ברוכבי האופנועים, שיש בה גם הרבה זדון והרבה חוסר תבונה, גורמת נזק בסופו של דבר לציבור כולו.

שלי יחימוביץ': מעבר לנזק שזה גורם לקבוצה הספציפית הזאת היא גורמת גם למוקת חנייה ולזיהום סביבה.

שלי יחימוביץ': יש אין ספור סיבות לעודד רכיבה על רכב דו-גלגלי.

שלי יחימוביץ': כאילו יושב מישהו באוצר והחליט שהוא ממגר מעל פני האדמה את רוכבי האופנועים והאופנועים ומאפשר רק למישהו באמת נורא נורא עשיר, לשלם את הביטוח הבלתי אפשרי הזה ולנהוג ברכב דו-גלגלי.

שלי יחימוביץ': זה כמובן אבסורד.

שלי יחימוביץ': כשאני שומעת את האוצר טוען טענות של שוויון, תמיד משהו מצלצל לי רע.

שלי יחימוביץ': הטענה הזאת, בעיניי, היא הכי מגוחכת.

שלי יחימוביץ': לטעון שהמהלך יקטין את הסבסוד של האופנועים שמוטל כיום על כלל ציבור המבוטחים ואז זה יביא לכאורה לירידה בתעריפי הביטוח לכולם.

שלי יחימוביץ': זה קשקוש.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שמישהו יראה לי איך כלל המבוטחים נהנים מהפגיעה הזאת באופנוענים.

שלי יחימוביץ': הרי ברור שזה לא יקרה.

שלי יחימוביץ': ברגע שמתחילים לדבר שוויון, אני יודע שמשהו לא בסדר.

שלי יחימוביץ': כמובן שיש עוד המון דברים לומר.

שלי יחימוביץ': קודם כל, ההחלטה הזאת היא לא החלטה בתחום הביטוח.

שלי יחימוביץ': זאת החלטה שקובעת איך תיראה מפת התחבורה בישראל.

שלי יחימוביץ': ידין ענתבי לא יכול לקבל על עצמו החלטה כזאת שהיא כל-כך גורפת מבחינת מדיניות התחבורה של ישראל, בטח לא על דעת עצמו.

שלי יחימוביץ': צודק כאן עורך דין עמית ברגמן שאנחנו הם אלה שצריכים לפקח על המפקח, כפי שגם אתמול אמרתי בדיון אחר בפרשת העסקה של גנדן.

שלי יחימוביץ': אמנם הוא הרגולאטור אבל אנחנו הרגולאטור של הרגולאטור ואני צריכים לקרוא אותו כאן לסדר באופן חד-משמעי מייד אחרי הישיבה הזאת.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, כיוון שהמהלך הזה כבר יצא לדרך צריך להרים אליו טלפון - - -

משה גפני: יש פה את המשנה, הוא האחראי.

משה גפני: יואב הוא האחראי והוא בארץ.

שלי יחימוביץ': בהנחה שליואב יש סמכות, אז להקפיא את המהלך הזה ולקיים דיון מוסדר ונורמאלי.

שלי יחימוביץ': יש כאן קצת אמירות ציניות על הלובי של הרוכבים.

שלי יחימוביץ': אני דווקא מאוד רוצה לשבח את הלובי הזה.

שלי יחימוביץ': הם הפציצו אותנו במיילים - - -

משה גפני: אמרתי את זה קודם.

קריאה: אבל אמרת את זה בציניות.

משה גפני: אני מוכר לך כציני?

שלי יחימוביץ': זאת דוגמה קלאסית להתארגנות של ציבור שפוגעים בו והוא לא יושב כמו קרבן פאסיבי אלא מתארגן ועושה מאבק דמוקרטי כמו שצריך.

שלי יחימוביץ': מה שיפה כאן, שהאנשים החזקים בקרב קהילת הרוכבים כמו עורכי-דין ואנשים שעוד יש להם נגישות לכלי תקשורת, בעצם במאבק הזה מייצגים ציבור מאוד גדול שלא היה מצליח להתארגן.

שלי יחימוביץ': אותם רוכבים קטנועים ווספות שזקוקים לדבר הזה כיוון שאין להם כסף להשתמש ברכב אחר.

שלי יחימוביץ': לכן אני חושבת שזה מאבק לדוגמה ואני ממש משבחת אתכם על המאבק הזה.

שלי יחימוביץ': יש הרבה מה ללמוד.

משה גפני: לא מוחאים כפיים בוועדה.

משה גפני: על פי התקנון לא עושים דבר כזה.

משה גפני: יש דבר אחד שעדיין לא העלינו והוא הנושא של ארגוני ההצלה שנוסעים עם אופנועים בגוש דן.

משה גפני: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: יש פה היבטים נוספים, שאני מניח שהאוצר לא לקח את כל הדברים האלה בחשבון.

משה גפני: אנחנו נראה בהמשך.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן ואחריו חבר הכנסת יעקב אדרי.

אמנון כהן: תודה אדוני היושב ראש.

אמנון כהן: אני רוצה להצטרף לעמיתיי.

אמנון כהן: גם אני מחזיק ברישיון של 150 סמ"ק עוד מצעירותי.

אמנון כהן: אני רוצה לציין שהנושא הזה הוא קביעת מדיניות לגבי איך תיראה התחבורה במדינת ישראל.

אמנון כהן: לכן אני חושב שגופים משותפים מקצועיים, משרד התחבורה, חברי כנסת והגוף האמון על הנושא הזה, צריכים לעשות דיון מעמיק בנושא.

אמנון כהן: יש צורך להבדיל בין גופי ההצלה על הקטנועים ואלה שידם לא משגת רכב חלופי, לבין אלה שמשתמשים בזה כהובי וקונים אופנועים יוקרתיים.

אמנון כהן: הובי זה משהו אחר.

אמנון כהן: אולי צריך לעשות הבדל גם בכיוון הזה.

אמנון כהן: הנושא הזה מצריך דיון.

אמנון כהן: יואב, אני מכיר אותך ואתה עושה עבודה מצוינת.

אמנון כהן: צריך לעשות חשיבה מחדש.

אמנון כהן: אולי לעשות את זה באופן מדורג עם פילוח כזה או אחר של תחומים וענפים.

אמנון כהן: אתה שומע את רחשי ליבם של חברי הכנסת ואנחנו נפגשים איתך גם בנושאים אחרים ועובדים בשיתוף פעולה.

אמנון כהן: לכן אני חושב שצריך להתחשב ברחשי ליבם של חברי הכנסת ושל כל אלה שעושים את עבודתם נאמנה, כולל אלה שמשתמשים ברכב הזה.

אמנון כהן: צריך להקפיא את הנושא, לחשוב שבועיים-שלוש ואז נצא עם החלטה.

אמנון כהן: אני חושב שצריך לחשוב באופן מדורג ועם ענפים שונים.

אמנון כהן: קטנועים זה גוף אחר, הביטוח שלהם זה סוג אחר.

אמנון כהן: בנושא של הובי ושל יוקרה, אלה כבר אנשים בצד אחר.

אמנון כהן: אני מצטרף לבקשה לדחות את זה בחודש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי אחריו חברת הכנסת רונית תירוש.

יעקב אדרי: אני רוצה להצטרף לדבריה של שלי ולברך את כל אלה שלימדו אותנו מהו מאבק.

יעקב אדרי: למדנו איך לנהל מאבק שהוא גם צודק וגם מעניין.

יעקב אדרי: היום אנחנו נתמוך בבקשה שלכם.

יעקב אדרי: אני מקווה שבהמשך, אם נצטרך אתכם למאבקים, תתמכו בנו.

יעקב אדרי: בכל העולם מעודדים את הנושא של הדו-גלגלי וזאת מהרבה סיבות.

יעקב אדרי: די להזכיר את הנושא של הצפיפות בכבישים שהוא נושא מאוד כבד ומאוד בעייתי, במיוחד במדינת ישראל.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שבעניין הזה המסר שלנו יהיה ברור.

יעקב אדרי: אני מבין שאין לנו סמכות אבל אמירה של הוועדה, שהיא חד משמעית, של קואליציה ואופוזיציה, האוצר יצטרך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש ואחריה חבר הכנסת יואל חסון, יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה.

רונית תירוש: אדוני היושב ראש אני מודה לך.

רונית תירוש: ביקשתי להקדים כי אני צריכה לקבל את פניו של יו"ר הפרלמנט של נמיביה.

רונית תירוש: אני אתחיל מהסוף.

רונית תירוש: ניסיתי לבקש מידין ענתבי ומלי דגן לדחות והם לא הסכימו.

רונית תירוש: זכותם לא להסכים אבל אני חושבת שאם כל הוועדה הזאת תפנה – אומר בקצרה מה הנימוקים.

רונית תירוש: הם עושים את מלאכתם נכונה.

רונית תירוש: הנוסחאות שלהם הביאו לפרמיה כפי שהביאו.

רונית תירוש: יחד עם זאת, יש כמה אפשרויות להוזיל את עלות הפרמיה והאפשרויות הללו מצדיקות דחייה בחודש.

רונית תירוש: באמת אין פה כוונה למסמס את זה.

רונית תירוש: אני שמה את הדברים על השולחן, זאת לא הכוונה.

רונית תירוש: לתחום את זה בחודש ולשקול כמה וכמה דברים.

רונית תירוש: אני אתחיל מהדבר הכבד: הנושא של הכיסוי שניתן לנפגעי תאונות דרכים הוא כיסוי שאין לו אח ורע בעולם כולו והוא מביא לעלויות המאוד גבוהות.

רונית תירוש: זה משהו מטורף ויכול להיות שיש מקום לקבל אומץ ולחשוב איך קצת לצמצם את הכיסוי למימדים סבירים, כמו בעולם.

רונית תירוש: אז, לא רק שבעלי הדו-גלגלי ייהנו אלא גם בעלי הרכבים.

רונית תירוש: אפשר להוריד את פרמיית ביטוחי החובה לכלל הנוהגים בכבישים.

רונית תירוש: שנית, כפי שהגיעו לעניין של 25% ו-75%, אפשר להתייחס אליהם כמו הולכי רגל.

רונית תירוש: לי דגן תתעקש שלא ואולי היא צודקת, אז לא 0% ו-100% אבל אולי 10% ו-90%.

רונית תירוש: גם הנושא של השתתפות עצמית.

רונית תירוש: אני מעלה את זה בקיצור כדי לומר שיש כמה אפשרויות לפיתרונות וזה מצדיק, לי ויואב, דחייה מתוחמת.

רונית תירוש: זה לא קונץ שעושים פה.

משה גפני: יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה, חבר הכנסת יואל חסון ואחריו חבר הכנסת אריה ביבי.

יואל חסון: תודה אדוני היושב ראש על הדיון החשוב הזה.

יואל חסון: אין כאן שאלה ולכולם ברור, כולל לנציגי הרוכבים, כמה זה נכון להשתמש ברכב דו-גלגלי ושצריך לעודד את זה.

יואל חסון: אני גם מסכים שהנושא העקרוני של המדיניות התחבורתית של מדינת ישראל לא יכול להיקבע על-ידי מדיניות של תעריפים ותעריפי ביטוח.

יואל חסון: זה לא נכון ברמה המהותית.

יואל חסון: על הדבר הזה כבר דיברנו ולכן אני רוצה לדבר על הסמכות שלנו ומה אנחנו יכולים לעשות כחברי כנסת.

יואל חסון: נכון להיום אין בידינו אפשרות לקבל החלטה שתעצור את המהלך הזה.

יואל חסון: לכן, חבר הכנסת כרמל שאמה ואנוכי הגשנו הצעת חוק שאמורה לשנות את המציאות הזאת.

יואל חסון: אני מקווה מאוד, ואני אומר זאת לפרוטוקול, שהצעת החוק הזאת, שתגיע במהרה לוועדת הכנסת לפטור מחובת הנחה ואחר כך למליאה, תחצה כאן עניינים של קואליציה-אופוזיציה.

יואל חסון: היה קל לי מאוד עכשיו בדיון הזה לדבר על כל העומס הזה שמפילים על אזרחי ישראל: מס בצורת, תעריפים, העלאת מע"מ ועוד אבל אני לא עושה את זה.

יואל חסון: זה לא עניין של אופוזיציה מול קואליציה.

יואל חסון: אבל, בעניין המהותי, אני חושב שלך, יושב ראש ועדת הכספים, יש בידיך כלי.

יואל חסון: אמנם בנושא הזה הספציפי, אין לנו סמכות, אבל בנושאים רבים ואחרים משרד האוצר נדרש גם לך וגם לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: הממונה על הביטוח נדרש כל הזמן וגם אחרים נדרשים.

יואל חסון: פה צריך להיות ברור שזה חוצה את כולם.

יואל חסון: אם לא תענה בקשתנו לדחייה של חודש של הטלת התעריפים ולקיום דיון ציבורי ואמיתי בנושא הזה, אתה כיושב ראש ועדת הכספים תודיע לשר האוצר ותודיע לבכירי האוצר שאתה לא תביא לדיון שום בקשה, שום תקנה, שום אישור תקציבי, שום רפורמה, עד שלא יינתן לנו החודש הזה.

יואל חסון: מה מבקשים כאן?

יואל חסון: אנחנו חותמת גומי של מישהו?

יואל חסון: אם אין לנו סמכות בעניין הזה, יש לנו סמכות בעניינים אחרים.

יואל חסון: אתה בהחלט יודע לעשות את זה.

משה גפני: חבר הכנסת אריה ביבי ואחריו חבר הכנסת מגלי והבה.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, כל מילה שחברי הכנסת אמרו כאן היא בסלע.

אריה ביבי: אני אדבר דווקא על נושא שאני מתמחה בו ומכיר אותו וזה נושא נפחי תנועה.

אריה ביבי: אני יכול לתת לכם הרצאה של שעה או שעה וחצי על נפחי תנועה.

אריה ביבי: אני אצמצם את זה לשני משפטים.

אריה ביבי: אחד, מי שהתעסק פעם בתכנון תנועה יודע שהאופנוענים הם הגורם הכי קטן בנפחי תנועה.

אריה ביבי: לתל-אביב נכנסים מעל ל-30,000 אופנוענים ביום.

אריה ביבי: תתארו לכם שבמקומם היו נכנסות לתל-אביב 30,000 משאיות או מכוניות פרטיות.

אריה ביבי: במדינת ישראל מסתובבים מעל ל-100,000 אופנוענים.

אריה ביבי: תארו לכם ש-100,000 מכוניות היו מסתובבות כל יום במדינת ישראל.

אריה ביבי: בנוסף לבלגן הזה של התנועה של היום, אני בין אלה שלפני 30 שנה דיברו על מעגלי תנועה.

אריה ביבי: רק בשנים האחרונות מיישמים את זה בארץ.

אריה ביבי: אני מתכוון לכיכרות.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לכם שעם כל הכבוד לאוצר, עם כל הכבוד לחברות הביטוח – שמעתי את חברי הכנסת ואני לא רוצה לחזור.

אריה ביבי: מי שלא לוקח ברצינות את מה שנאמר פה, עושה טעות מרה כי פה אין קואליציה ואופוזיציה.

אריה ביבי: כולנו מאוחדים להפיל את הנושא הזה.

אריה ביבי: אני לא מסכים עם חבר כנסת שאמר שנלך לפשרות.

אריה ביבי: יש מדינות שביטוח החובה הוא 250 ארו בשנה.

אריה ביבי: אתם יודעים על מה אתם מדברים?

אריה ביבי: מדברים על 7,000 כשהאופנוע או הקטנוע עולה 5,000.

אריה ביבי: ביאליק היה אומר: עד מתי?

אריה ביבי: עד היכן?

אריה ביבי: עד אנה?

אריה ביבי: באמת עד אנה.

משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: נדירים הרגעים שבהם יש קונצנזוס בכנסת על נושאים.

מגלי והבה: אני שייך לצד של המקופחים, שלא תטעו רבותיי.

מגלי והבה: צריך בהחלט לא רק לדבר אלא לעשות.

מגלי והבה: הוועדה הזאת מבקשת מהמפקח על הביטוח ומהאוצר לדחות את התקנות בחודש על מנת שיהיה דיון מעמיק ושנגיע להבנות.

מגלי והבה: אל לנו לזלזל בסמכות שלנו.

מגלי והבה: ראיתי אדוני, שכשרצית להיאבק יכולת להעמיד את האוצר במקום.

מגלי והבה: אז ביחד נשתף פעולה למען אלה שנלחמים למען אינטרס מאוד חשוב.

מגלי והבה: הייתי אומר שאת התנועה הזאת שלכם צריך לאמץ ולהפוך אותה כתנועה למאבק ציבורי בכל תחום, על מנת שייעשה צדק במדינת ישראל, לא רק בנושא הדו-גלגלי אלא בכלל.

משה גפני: חבר הכנסת כרמל שאמה ואחריו חברת הכנסת מירי רגב.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

כרמל שאמה-הכהן: יש לפנינו לקונה בחוק.

כרמל שאמה-הכהן: אם יכול אדם, ויהיה הממונה על הביטוח, לקבל החלטה גורלית מבחינת ציבור כל-כך גדול, בלי שום דיון ציבורי אמיתי – יכול להיות שהתקיימה ועדה, יכול להיות שהוא חשב על זה אין סוף שעות, יכול להיות שהצוות שלו השקיע בזה אין סוף מחשבה, אבל דיון ציבורי אמיתי שאליו מגיעים האופנוענים, חברי הכנסת מכל קצות הקשת ומתקיים דו-שיח אמיתי, עם האיזונים הנדרשים, לא היתה נולדת החלטה אומללה כזאת.

כרמל שאמה-הכהן: מה אפשר לעשות היום?

כרמל שאמה-הכהן: בצדק אמר חבר הכנסת וקנין שלכאורה אין לנו סמכות.

כרמל שאמה-הכהן: הם יכולים לשמוע אותנו, לתת לנו להוציא קיטור ולהמשיך הלאה.

כרמל שאמה-הכהן: אבל עם אחדות כזאת יש לנו את הסמכות הכי ברורה לייצר סמכות כזאת וגם באופן מהיר.

כרמל שאמה-הכהן: אם הממונה על הביטוח יתעלם מהקול שיוצא היום מהוועדה הזאת, לדעתי הוא יעשה שגיאה כפולה בנוסף להחלטה שהוא כבר קיבל.

כרמל שאמה-הכהן: אי-אפשר לבוא לציבור כזה של אופנוענים ולהטיל עליהם גזרה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

כרמל שאמה-הכהן: כבר היום אנחנו יודעים שיש חסר ביטוחי בקרב הציבור הזה וזאת בשל המחירים ובשל אי היכולת הכלכלית לשלם אותם.

כרמל שאמה-הכהן: כמו שאמרתי אתמול במליאה, אנחנו רגילים שבעלי האופנועים הם אלה שמחליקים.

כרמל שאמה-הכהן: פה מישהו באוצר החליק עם ההחלטה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: כדאי שהוא יתעשת רגע לפני, יעמוד על הרגליים.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא נורא להגיד שעושים חשיבה מחדש.

כרמל שאמה-הכהן: אחרת הביטוח חובה שצריכים האזרחים, זה ביטוח מפני החלטות אומללות כאלה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב ואחריה חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

מירי רגב: אתם אומרים שה"פול" מפסיד.

מירי רגב: בעצם בעלי ה"פול" הן חברות הביטוח והן מרוויחות.

מירי רגב: הן מרוויחות 720 מיליון שקל בשנה והם רוצים להרוויח מיליארד שקלים בשנה, זאת הבעיה.

מירי רגב: מי זה ה"פול"?

מירי רגב: הרי מי שאחראי על ה"פול" אלה חברות הביטוח.

מירי רגב: לפני שפונים לכיס של רוכבי האופנועים שהם צעירים, משוחררי צבא, שזאת העבודה הראשונה שלהם, שהם סטודנטים, תשתמשו ב-8% שהמחוקק איפשר לכם להשתמש בהם לטובת ההגנה.

מירי רגב: תשתמשו ב-8% האלה.

מירי רגב: יו"ר ועדת הכספים, אני חושב שצריכה לצאת מפה קריאה, שתשמש איזה דגל, לא רק בעניין של הפיקוח בעניין הזה אלא גם בנושאים אחרים.

מירי רגב: אם לוועדת כספים אין שיניים, אז חבל על הזמן שלך ושלנו, יש לנו נושאים רבים להתעסק איתם.

מירי רגב: אם אנחנו מעלים נושא שהוא חשוב וקשור בוועדת הכספים, אז צריכה להיות הבנה של משרד האוצר, שהוא הפרטנר העיקרי שלנו, להתייחס לקריאה שיוצאת מוועדת הכספים.

מירי רגב: אני מצטרפת פה לקריאה של החברים, להשהות את ההחלטה בחודש, לבצע דיון משותף ולהגיע להחלטות מקובלות ומסוכמות.

משה גפני: חבר הכנסת יוחנן פלסנר ואחריו חבר הכנסת אלכס מילר.

יוחנן פלסנר: תודה רבה אדוני היושב ראש.

יוחנן פלסנר: אני מברך אותך על קיום דיון.

יוחנן פלסנר: אני אורח בוועדה לצורך הדיון הזה.

יוחנן פלסנר: עלתה כאן סוגיית הסמכות.

יוחנן פלסנר: אני חושב שאפשר לתקוף את סוגיית הסמכות מכיוון אחר.

יוחנן פלסנר: אנחנו מדברים על-כך שלממונה על הביטוח יש סמכות לקבוע את התעריפים ולכן הוא פועל בתחום הסמכות שלו.

יוחנן פלסנר: מהדיון הציבורי שעלה בשבועות האחרונים אנו למדים שהנושא הוא לחלוטין לא צר וממוקד, כפי שהממונה על הביטוח מציג אותו.

יוחנן פלסנר: בכל הפעמים שבהן שמעתי אותו מתבטא, הוא מדבר על-כך שעלות הטיפול באותם רוכבים על כלים דו-גלגליים, עולה על מה שמשלמים בביטוח החובה.

יוחנן פלסנר: לכאורה הוא שקל שיקול כדאיות כלכלית רווח והפסד, אבל כל השיקולים האחרים ששקלו כאן – מדברים על העניין התחבורתי, היקפי תחבורה, ניתוח עומסי תחבורה, שיקולי חניה, גם כאן יש שיקולים כלכליים, שקלתם אותם?

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: יש את השיקולים הסביבתיים.

יוחנן פלסנר: הנזק הסביבתי שייגרם כתוצאה מכך שיהיו יותר רכבים.

יוחנן פלסנר: יש לכך גם משמעות כלכלית, שקלתם אותה?

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: יש את השיקולים החברתיים.

יוחנן פלסנר: מדובר באוכלוסיות שלא יכולות ואין להן נגישות לרכב.

יוחנן פלסנר: יש לכך גם היבט כלכלי וגם היבט חברתי.

יוחנן פלסנר: שקלתם זאת?

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: אז מי נתן את הסמכות לייצר מדיניות שיש לה השפעות רוחב כל-כך גורפות, לפקיד אחד שמסתכל על היבט מאוד צר?

חיים אורון: זה לא פקיד, יש שר אוצר והוא אחראי לזה.

יוחנן פלסנר: חבר הכנסת אורון, לכן פניתי לפני 3 שבועות לשר האוצר בעניין הזה.

יוחנן פלסנר: שר האוצר עדיין לא ענה לי ואני עדיין מחכה לתשובה שלו.

יוחנן פלסנר: לכן, זה לא נכון להפנות את זה לפקידים.

יוחנן פלסנר: יש שר אוצר, יש ממשלה.

יוחנן פלסנר: בראש ובראשונה היא צריכה לדחות את הדיון כי לא קיבלנו כל אינדיקציה שהתקיים דיון רחב וגורף על מלוא ההשלכות.

יוחנן פלסנר: לכן אנחנו צריכים לדרוש לדחות את היישום ולקיים דיון רחב וגורף ואחר-כך לשנות את ההחלטה הזאת.

משה גפני: חבר הכנסת אלכס מילר ואחריו חבר הכנסת שי חרמש.

אלכס מילר: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו על ידי חבריי.

אלכס מילר: אדוני היושב ראש, אני לא חושב שזאת דרך הנכונה לשנות את המציאות על ידי העלאת תעריפי הביטוח.

אלכס מילר: המציאות אומרת שאנשים שמשתמשים ברכבים הדו-גלגליים לא יעברו להשתמש ברכב ציבורי.

אלכס מילר: לכן זאת לא הדרך הנכונה וזה גם לא יקרה.

דב חנין: זה לא יקרה.

דב חנין: אם תהיה תחבורה ציבורית הם יוכלו להתחיל לחשוב על זה.

אלכס מילר: אני חושב שיש דרכים אחרות לעודד שימוש בתחבורה ציבורית ולא על-ידי הטלת מיסים או גבייה נוספת שתהווה נטל נוסף לאנשים שמשתמשים ברכב דו-גלגלי.

אלכס מילר: צריך להשקיע בתחבורה הציבורית וברכבות ולייעל את השימוש בהם.

אלכס מילר: שנית.

אלכס מילר: דובר פה על דחיית הביצוע בחודש.

אלכס מילר: אני חושב שאנחנו צריכים לבקש שגם אם תהיה דחייה, שהאוצר לא יסתגר בעמדתו.

אלכס מילר: שתהיה דחייה אבל עם הצהרה מסודרת מבחינת התעריף עצמו.

אלכס מילר: גם אם יתעלמו מהבקשה שלנו, הרי אותו חוק שחבר הכנסת חסון ושאמה רוצים לקדם, גם שם אנחנו יכולים לשים סעיף מיוחד שמתייחס לשינוי תעריפים בשנה האחרונה ולהחזיר אותם רטרואקטיבית.

יואל חסון: זה מה שנעשה.

אלכס מילר: אם אנחנו נקבל החלטה שהתעריפים שהועלו הם לא תעריפים נכונים, אז חברות הביטוח יצטרכו להחזיר כסף לאלה ששילמו.

אלכס מילר: אני חושב שהממונה צריך להתייחס למחירים.

אלכס מילר: הוא צריך להצהיר כאן שיבחנו שוב את העניין הזה.

אלכס מילר: אם זה יהיה בעוד חודש, בעוד שבוע או בעוד יומיים, אנחנו צריכים לשמוע מהם שיהיה שינוי בתעריפים, אחרת אנחנו נביא את הכוח שלנו ונעשה את השינויים שנראים לנו.

משה גפני: שי חרמש, בבקשה.

שי חרמש: מס הוא מכשיר תכנוני?

שי חרמש: עוד לא החליטו במדינת ישראל, לא משרד התחבורה ולא משרד האוצר, מה המדיניות לגבי רכב דו-גלגלי, זה טוב או רע?

שי חרמש: ברגע שמטילים מס שערכו הוא יותר מערך הרכב, מישהו החליט שזה רע.

שי חרמש: אין טעם כרגע לבקש משהו מלבד להגיד: ממשלת ישראל, משרד התחבורה, משרד האוצר, שובו אלינו לפה ותגדירו את המדיניות.

שי חרמש: המדיניות תכתיב את המס ולא המס יכתיב את המדיניות.

משה גפני: חברת הכנסת יוליה שמאלוב-ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אני אורחת כאן ופעם ראשונה בוועדת כספים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רציתי להסב את תשומת לבכם לנקודה שהיא מאוד מאוד כואבת בעיניי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשים לרגע בצד את כל נושא הבירוקרטיה בחקיקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתמול בלילה הייתי בפאב במסגרת העבודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמנם היה לי מאוד נחמד כי נפגשתי עם קבוצת צעירים מהממים, מלח הארץ, שנפגשים בפאב הזה בראשון לציון.

משה גפני: אני מבין שמי שמארגן את כל הקבוצה הזאת הוא אלי בלאו, יושב ראש האגודה "משפיעים מבפנים".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נפגשתי שם עם הרבה צעירים, אנשי בני 18, חלקם חיילים, עם אנשים בני 23-24, שהכלי המרכזי שלהם לניידות הוא הרכב הדו-גלגלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא משמש אותם לצרכי עבודה ולפעמים הם עובדים ביותר ממקום עבודה אחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם עובדים במלצרות, בניקיון, בבאר וכדומה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם עובדים בעבודות האלה כי זה המקום היחיד שנותן להם את הפרנסה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האנשים האלה משתכרים לפעמים 2,000 שקל והביטוח צריך לעלות 700 שקל או 1,000 שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, רציתי להתייחס לנושא הזה ולא רק לתעריפי הביטוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהכנסת כולה צריכה לחשוב על הנושא הזה בכללותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון שיש איזה הרגל לשנוא את האופנועים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמה קללות הם מקבלים בכביש: הוא יצא מפה, הוא יצא משם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמינו לי, אני ממש מזמינה את כל ועדת הכספים לפאב בראשון לציון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האנשים האלה נמצאים בסכנה תמידית על הכביש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם כמעט מתים כל יום מחדש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש זלזול בכביש באוכלוסיה הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בגלל שהם בסך הכול 5%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחשבו ותדמיינו שאנחנו מביאים אותם ל-25%.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לי ספק שכולם יתרגלו להסתכל במראות כי הם יודעים שיש רבים מהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת לא לדחות את זה בחודש, כי בארץ זה חודש זה כמו 24 שעות אלא לדחות את זה לפחות לשלושה חודשים כי זה לא נושא של מה בכך.

משה גפני: אני רוצה לתת רשות דיבור לרוכב אופנוע כבד, זה חבר הכנסת זאב בוים.

זאב בוים: נכון שאני רוכב אופנוע פעיל וכיוון שכך חשבתי שלא אדבר.

זאב בוים: יש לי רק הערה אחת.

זאב בוים: אחרי ששמענו פה את כל הדברים, הדברים של חברי הכנסת שהם לא רוכבים היו ראויים ונכוחים כולם.

זאב בוים: אני מציע למפקח על הביטוח שיאמץ את הגישה הבונה, הקונסטרוקטיבית הזאת שמסתמנת בוועדה.

משה גפני: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יוחנן פלסנר: העובדה שכולם מסכימים מדאיגה אותי.

נחמן שי: אני מצטרף לעמדה שאומרת שהעלאה הזאת חסרת היגיון.

נחמן שי: למרות שיש לה איזה היגיון כלכלי אבל היא חסרת היגיון בתמונה הרחבה ושל הצרכים של מדינת ישראל שאולי משרד האוצר לא רואה אותם.

נחמן שי: מדובר במגזר שראוי לעידוד כי הוא חוסך נפחים על הכביש, הוא חוסך זיהום, הוא מסייע לאנשים צעירים לנייד את עצמם ממקום עבודה אחד לאחר.

נחמן שי: אני יכול לתת לך רשימה ארוכה.

נחמן שי: אני חושב שאתה יכול וצריך, אדוני, להוביל את הנושא הזה, גם לגופו של עניין כרגע וגם באופן כללי, שהתעריפים האלה יובאו לוועדת הכספים, כמו שורות ארוכות של תעריפים שכן באים לכאן ושיהיה פיקוח של הכנסת בנושא הזה.

משה גפני: אני אבקש מארגוני ההצלה.

משה גפני: זאב קשש או יהודה משי זהב, להציג את הנושא.

יהודה משי זהב: מעבר להיותנו שותפים למאבק ולהתנגדות להעלאת תעריפי הביטוח אנחנו רוצים לשים דגש על אופנוע ההצלה.

יהודה משי זהב: כולם מכירים את האופנועים, זאת מהפכה בקנה מידה עולמי.

יהודה משי זהב: לכל אחד מהם יש קבלות על עשרות רבות של הצלות מוצלחות.

יהודה משי זהב: שני הארגונים הגדולים, איחוד הצלה וזק"א מפעילים מאוד אופנועים.

יהודה משי זהב: הם הראשונים שמגיעים לכל זירת אירוע.

יהודה משי זהב: גם היום הביטוח שלהם יותר יקר מביטוח שאנחנו משלמים על אמבולנס.

יהודה משי זהב: אין לזה שום היגיון ושום הסבר.

יהודה משי זהב: אנחנו שרצים להציל חיים ועובדים מסביב לשעון - גם כך עלות האחזקה והטיפול הוא מאוד יקר כי עובדים מסביב לשעון.

יהודה משי זהב: יש משהו יותר חשוב מהצלת חיים?

משה גפני: יואב, אני רוצה להגיד לכם כך:

משה גפני: לפי מה שקרה פה היום בדיון, כל מה שאני אשיג פחות מחודש, אני לא שווה דבר, כי ברור שאני יכול להשיג אצלכם כל מה שאני רוצה.

משה גפני: תיקחו זאת בחשבון.

משה גפני: ועדת הכספים בראשותי היא ידידותית לאגף שוק ההון ואתם יודעים את זה.

משה גפני: אני לא ארחיב בעניין.

משה גפני: יש הרבה מקרים בהם אתה רוצים שהוועדה תסייע לכם ולא קרה שהיינו נגדכם באופן גורף.

משה גפני: נאמר כאן שמדובר בגזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה.

משה גפני: גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה היא גזירה צודקת.

משה גפני: גזירה לא צודקת היא לא גזירה.

משה גפני: לגזירה צודקת יש את הנימוקים הציבוריים והמשפטיים הנכונים, אבל אם הציבור לא יכול לעמוד בה, לא גוזרים כזאת גזירה.

משה גפני: אתם יכולים להגיד מה שאתם רוצים, זה בסדר ואני מכיר את הנימוקים שלכם.

משה גפני: יש פה התארגנות ציבורית נכונה, אמיתית, מסודרת שגרפה את כולנו.

משה גפני: אפילו אותי, שאני לא רוכב.

יצחק וקנין: על המים לא עשו כזה רעש.

משה גפני: אני יודע מהם תחומי הגזרה.

משה גפני: אנחנו נמצאים במוסד שהוא אחד מאבני המשטר במדינת ישראל.

משה גפני: אנחנו פועלים על-פי החוק ועל-פי התקנון.

משה גפני: אנחנו יודעים מה סמכות

משה גפני: כם ואנחנו יודעים מה סמכותנו.

משה גפני: אנחנו יודעים גם מה סמכותה של ועדת הכספים.

משה גפני: יש מצב שצריך לדעת להתעשת.

משה גפני: נכון, הלכתם במסלול, המסלול הוא נכון מבחינתכם.

משה גפני: לבוא ולעצור את הכול זה סיפור מההפטרה.

משה גפני: בסדר, אז בגלל שכמה אופנוענים ידעו לעשות יחסי ציבור טובים או סחפו את חברי הכנסת איתם – השכל הוא לא רק באגף שוק ההון ויש שם הרבה שכל.

משה גפני: יש גם שכל שמתפזר פה בחדר מפעם לפעם.

משה גפני: כמובן שאני מוריד את ה-איי.

משה גפני: קיו אבל בסך-הכול הכללי, היות ויש פה רמה גבוהה, זה מתאזן עם אגף שוק ההון.

משה גפני: יש בקשה אחת של כולם, ללא יוצא מן הכלל, קואליציה ואופוזיציה, דתיים וחילוניים, יהודים וערבים, אשכנזים ומזרחים, נשים וגברים, עולים וותיקים, יוצאי צבא ויוצאי ישיבות – אני אומר את זה בצחוק, אבל יש פה בקשה אחת, אל תשנו את המדיניות.

משה גפני: תנו לנו חודש.

משה גפני: ישבו חבר ועדת כספים מהקואליציה, חבר ועדת כספים מהאופוזיציה, אם יבקשו גם אני אשב, ונדבר איתכם.

משה גפני: אתם הולכים למהלך לא נכון.

משה גפני: אם לא תסכימו לבקשה הזאת, אני לא יכול לעשות שום דבר, אבל תגידו לשר האוצר ויכול להיות שגם אני אגיד לו את זה: תעכבו את הבקשות שלכם לוועדת הכספים בכל מה שקשור לאגף שוק ההון.

משה גפני: אני אגיד לכם למה.

משה גפני: אני רוצה לעזור להם, אבל אז יהיה מצב שבו יהיו חברים בוועדה שיגידו: גפני, אתה יודע מה?

משה גפני: אתה לא בן אדם, תראה איך הם צחקו עליך, מה אתה ממשיך לשרת אותם?

משה גפני: אתה יודע, יהיה קשה לי להתמודד עם חברים כאלה.

משה גפני: אני אביא את זה כמובן אבל יהיה פה קושי עצום.

חיים אורון: אפשר לבקש מזק"א לטפל בך?

משה גפני: אנחנו מבקשים חודש דחייה.

משה גפני: יואב, בבקשה.

יואב בן-אור: עלו פה הרבה טיעונים.

יואב בן-אור: אני רוצה לומר לגבי הבקשה ולוחות הזמנים.

יואב בן-אור: אני חושב שיש פה קצת הגזמה בחלק מהדברים, בטח בעוצמת ההשפעה שיש לדברים.

יואב בן-אור: אני מזכיר לחבר הכנסת שישבו פה בהעלאות קודמות של תעריפים וגם שם היתה צעקה כאילו הולכים לחרב את שוק האופנועים.

יואב בן-אור: מאז העלאת התעריפים הקודמת, שוק האופנועים רק פרח.

יואב בן-אור: אני לא זוכר בקשות לדיונים דחופים.

יואב בן-אור: מיסי הקניה על אופנועים ירדו.

יואב בן-אור: הדיון שלנו הוא בתחום ביטוח החובה.

יואב בן-אור: ביטוח החובה נגזר מהסיכון הגבוה שיש לאופנועים.

יואב בן-אור: לצערי הרב, לא שמעתי אף אחד שמדבר על ההיבט הזה.

יואב בן-אור: לטעמי זה היבט עם חשיבות ציבורית מאוד רחבה.

יואב בן-אור: יש פה עוד הרבה היבטים ודברים.

יואב בן-אור: יש לנו פה מצגת מסודרת ונקווה שנענה על כל השאלות.

משה גפני: לי דגן, סגנית בכירה לממונה על שוק ההון והביטוח.

שלי יחימוביץ': סליחה, אדוני היושב ראש, לא קיבלנו תשובה לשאלה הכי קונקרטית שביקשנו לגבי דחיית המועד.

לי דגן: אני אשמח להציג את הנתונים.

שלי יחימוביץ': לא, מעבר להצגת הנתונים.

שלי יחימוביץ': היתה לנו בקשה קונקרטית ואנחנו לא יכולים לתת להם להתעלם מהבקשה.

משה גפני: נראה לך שאני אתן להם להתעלם, הרי זה הדבר היחיד שביקשתי.

משה גפני: מה ביקשתי היום?

משה גפני: לא ביקשתי כסף, לא ביקשתי כלום היום, ביקשתי דחייה.

לי דגן: בוקר טוב.

לי דגן: כמו שיואב אמר, יש לנו מצגת מסודרת.

לי דגן: יש לי 3 הערות קטנות לפני שאני מציגה את המצגת עצמה.

לי דגן: ראשית, תרשה לי לתקן אותך.

לי דגן: הקמפיין של האופנוענים הוא לא טוב, הוא מעולה.

לי דגן: הם עושים עבודה מצוינת, הם רותמים את האוכלוסיה.

לי דגן: כל חברי הכנסת הגיעו, אורחים שמעולם לא היו בוועדה.

לי דגן: כל הכבוד, באמת הם עושים עבודה מצוינת.

עמית ברגמן: בגלל שאנחנו צודקים.

לי דגן: אני מבקשת לא להעיר לי מעבר לכך.

לי דגן: אני בטוחה שעל כל שקף תהיה הערה.

לי דגן: אני אעשה את זה מהר אבל תנו לי להגיד את הדברים.

לי דגן: (מציגה מצגת) לגבי התהליך שניהלנו.

לי דגן: התהליך הוא תהליך ארוך, ממושך והוא מתנהל חודשים ושנים.

לי דגן: במהלך הדרך נפגשנו עם נציגי האופנוענים, עם נציגי יבואני הדו-גלגלי ועם כל גורם אחר שרצה להיפגש איתנו בנושא הזה.

לי דגן: התהליך היה מסודר.

לי דגן: הכול, כמובן, מגובה בנתונים סטטיסטיים, אקטוארים וכדומה.

לי דגן: לגבי דבריו של דב חנין.

לי דגן: לא אמרתי שהאופנוענים יעבור לאוטובוסים.

לי דגן: האמירה היתה שאם אנשים יעברו, הם יעברו לאוטובוסים ולא לכלי רכב.

דב חנין: זה רק כאשר יהיו אוטובוסים שלא יעמדו בפקקים.

דב חנין: מתי תפסיקו להכות במקלות ותיתנו קצת גזרים, שתהיה תחבורה ציבורית?

לי דגן: האמירה היא אחרת.

לי דגן: האמירה היא שאנחנו לא מאמינים שעדכון התעריפים ישנה את ההתנהגות של האופנוענים.

קריאה: מחזור נובמבר, חייל משוחרר ישלם 5,300 שקל עבור קטנוע הכי זול שקיים.

יואל חסון: אין לך אנשים בגילך שאת יודעת מה הם מרוויחים בכלל?

יואל חסון: אנשים צעירים וסטודנטים לא ישנו את ההרגלים שלהם.

יואל חסון: את רואה סטודנט שעומד בתעריפים האלה בכלל?

גיורא נדל: 25,000 איש לא משלמים ביטוח.

גיורא נדל: כדאי שמישהו כבר ישים את זה על השולחן ויענה לזה.

משה גפני: אני מאוד מבקש.

משה גפני: אין לנו זמן.

משה גפני: תגידי ממש בראשי פרקים ואני רוצה לדעת תשובה לגבי הדחייה.

לי דגן: מדוח של משרד התחבורה אפשר לראות שמשרד התחבורה כותב בשנת 2003 כי יש לייחד תשומת לב רבה להקטנת נזקי תאונות בהם מעורב רכב דו-גלגלי.

לי דגן: ניתן לחסוך כ-20 צעירים בשנה.

דב חנין: אבל אמרתם שזה לא ישנה התנהגות.

דב חנין: אני לא מבין את זה, או שזה משנה התנהגות או שזה לא משנה התנהגות?

דב חנין: אתם אומרים שאתם כן רוצים לשנות התנהגות.

לי דגן: גם עמותת אור ירוק מתנגדת להשוואת - - -

משה גפני: אני מאוד מבקש שיהיה שקט.

לי דגן: גם עמותת "אור ירוק" מתנגדת להשוואה בין רוכבי הדו-גלגלי להולכי הרגל.

לי דגן: היא מדגישה את בעיית הבטיחות הנובעת משימוש ברכב דו-גלגלי.

לי דגן: אתם יכולים לקרוא בעצמכם.

משה גפני: זה ברור.

לי דגן: סיכון היתר לקילומטר נסיעה ברכב, הסיכוי לנהג רכב דו-גלגלי להיהרג הוא פי 14.9 ביחס לרכב אחר.

לי דגן: הסיכוי להיפצע הוא גבוה פי 16%.

דב חנין: בקיצור, החלטתם שאנשים לא ייסעו באופנועים.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, אין לנו זמן.

כרמל שאמה-הכהן: הם יכולים לשלוח לנו את זה במייל.

מה שאת עושה עכשיו זה מיותר לחלוטין אבל הלאה.

לי דגן: יש פה עוד המון נתונים.

לי דגן: לגבי ביטוח רכב לאופנועים.

לי דגן: היום הכיסוי הביטוחי הוא רכב ביותר, כמו שאמרה חברת הכנסת תירוש.

לי דגן: כיסוי ההוצאות הרפואיות הוא ללא הגבלה.

לי דגן: יש פיצוי בגין אובדן הכנסה עתידי ובשנים האחרונות הפיצוי הזה עוד גבוהה בעקבות פסיקת שנים אבודות.

לי דגן: יש פיצוי בגין אבדן ימי עבודה עקב פציעה נוכחית וגם פיצוי לכאב וסבל.

משה גפני: רגע, לעצור.

משה גפני: אני רוצה לדעת, לפני שאת ממשיכה הלאה.

משה גפני: אנחנו ביקשנו לקיים דיון על כל העניין הזה ועל כל מה שאת מציגה.

משה גפני: אנחנו מקבלים דחייה של חודש, אני רוצה לדעת?

משה גפני: אתם לא יכולים להלבין את פני ברבים, אין מציאות כזאת.

לי דגן: לא נעשה את זה.

משה גפני: אז תיתנו לי תשובה.

משה גפני: על מה נדון?

משה גפני: באתי לפה לאוניברסיטה כדי שתסבירו לי איך אפשר להיהרג על אופנוע?

נחמן שי: הם חושבים שאתה פראייר.

משה גפני: אני פראייר, נכון, אני יודע.

משה גפני: אגב, אתה לא הראשון שאומר לי את זה היום.

משה גפני: אני רוצה תשובה.

חיים אורון: אני מציע לתת להם 24 שעות כדי לבוא עם תשובה.

חיים אורון: תשובה של שר האוצר כתובה לוועדה.

שלי יחימוביץ': סליחה, גפני, יואב אמר בתחילת הישיבה שיש לו את הסמכויות של ידין ענתבי, נכון?

שלי יחימוביץ': ידין ענתבי, לו היה יושב כאן, היה יכול לתת את הדחייה?

משה גפני: לא.

כרמל שאמה-הכהן: אדוני היושב ראש, האוצר אומר שזאת החלטה נטו של מר ענתבי.

משה גפני: אני הולך לעצור את הדיון ואני מבקש ממך שלא להמשיך.

משה גפני: אתם מבקשים 24 שעות כדי לתת תשובה על הדחייה.

משה גפני: אם נקבל תשובה שלילית, חס וחלילה, אז כל אחד הולך לדרכו.

משה גפני: הוועדה הולכת לדרכה, אגף שוק ההון הולך לדרכו, זה בסדר, יש תשובה שלילית.

שלי יחימוביץ': ולא יהיו מפגשים יותר.

משה גפני: אני לא אמרתי את זה.

משה גפני: שלי, אם היית יושבת ראש ועדת הכספים, גם לא היית אומרת את זה.

משה גפני: אני לא אומר, כל אחד הולך לדרכו.

משה גפני: אם התשובה תהיה חיובית ואני מתפלל בשבילכם שהתשובה תהיה חיובית - - -

חיים אורון: הפעם גם אני נושא תפילה.

משה גפני: אם ההחלטה תהיה חיובית אז נקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני עכשיו במתח לגבי ההחלטה הזאת.

משה גפני: אני לא יודע אם אני נגד או בעדך, איך אני אדע איך להתייחס?

כרמל שאמה-הכהן: אדוני, אולי הוועדה תוציא החלטה שאנחנו קוראים להם פה אחד?

משה גפני: אני נבחר ציבור, אני נבחרתי על ידי הציבור.

משה גפני: זאת החלטה שיכול להיות שהיא החלטה מצוינת וטובה ביותר.

משה גפני: אנחנו כנבחרי הציבור מבקשים, היות ויש סערה ציבורית, היות וזה נראה לנו מאוד לא הגיוני, ואנחנו לא חולקים על הנתונים שלכם.

משה גפני: במבחן התוצאה לפי דעתנו עשיתם דבר לא נכון.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הדחייה הזאת של חודש.

משה גפני: אם אנחנו מקבלים אותה, יש את הדיון.

משה גפני: לא מקבלים אותה, איש איש הולך לדרכו.

משה גפני: אני מבקש להגיד לאנשים שביקשו רשות דיבור, אלי בלאו וד"ר לינק ועוד רבים אחרים.

משה גפני: אני רוצה להתנצל בפניכם.

משה גפני: אנחנו הולכים להיות פה דיי מגוחכים.

משה גפני: הרי מה תעשו אחר-כך?

משה גפני: אם נקבל מהם תשובה שלילית, יגידו שגפני מטומטם, נתן לדבר, הוציא קיטור והם עושים מה שהם רוצים.

משה גפני: אם אכן תתקבל תשובה של דחייה ויש אפשרות לקבל דיון, אז יש חשיבות לקיים דיון.

משה גפני: תודה רבה, אני עובר לסעיף הבא שעל סדר היום.

משה גפני: תודה רבה לכם.