ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 74, 2009-10-13 09:30

חיים אמסלם: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

חיים אמסלם: יש לי הכבוד להחליף את יושב ראש הוועדה בדיון בבקשתו של חבר הכנסת הרב משה גפני, בפנייה ליושב ראש הוועדה מ-10 בספטמבר.

חיים אמסלם: אקדים ואומר שעל פניו מהפנייה של חבר הכנסת הרב גפני, שאני מקווה שיגיע לכאן, עולה משום מה איזשהו ריח שאני רוצה להאמין ומקווה שאכן הוא לא נכון, של אפליה לרעה של מוסדות חינוך חרדיים או ילדים חרדיים בעיר שדרות.

חיים אמסלם: אין הדעת סובלת זאת, בין אם זה חרדים או לא חרדים.

חיים אמסלם: אני מקווה שכך יהיה היום בסיומו של הדיון הזה, שהדברים אינם נכונים.

חיים אמסלם: הייתי רוצה להתחיל את הדיון בכבד, ואז נלך לקל.

חיים אמסלם: והכבד מהו – סעיף 4 במכתבו של הרב גפני מדבר על כך ששדרות תוקצבה בתוספת של 15 מיליון שקל, ומטרת התקצוב הזה הוא מיגון, ולא נעשה דבר בנושא זה לטובת המגזר החרדי.

חיים אמסלם: אדוני ראש העיר, בבקשה.

חיים אמסלם: אשמע קודם כל את דבריך.

דוד בוסקילה: אני במקרה עיינתי במכתב של חבר הכנסת גפני לראשונה מלפני חמש דקות.

דוד בוסקילה: אין בו כל מדויק ונכון, להפך.

דוד בוסקילה: קודם כל, העובדה שלא תוקצבה ב-15 מיליון שקל תקציב תוספתי – לא היה ולא נברא.

דוד בוסקילה: התקציב התוספתי של שדרות עומד על מיליון ו-269 אלף שקל בשנה בשנים האחרונות, ובסכום זה מתחלקים כל התלמידים בשדרות לרבות החינוך החרדי באופן שווה לחלוטין.

חיים אמסלם: יש לאדוני נתונים?

דוד בוסקילה: יש נתונים.

דוד בוסקילה: אתן לך נתון אחד, והוא הבולט ביותר, שאם תלמיד במערכת החינוך הרגילה שלנו, מערכת החינוך הממלכתית, עולה לנו כ-11 אלף שקלים, תלמיד במערכת החינוך החרדית, שמקבל את כל תקציבו דרך הרשתות, ואסור לעירייה להשקיע אגורה אחת מעבר לתקציב הזה כתקציב ייעודי, העירייה למרות זאת משקיעה תוספת של כ-6,000 שקל בשנה, 8,000 שקל בשנת 2008 ובשמונת החודשים הראשונים של 2009 – 6,000 שקל כמעט לתלמיד, שהעירייה לא צריכה להשקיע את זה בכלל.

דוד בוסקילה: העירייה לא צריכה להשקיע על פי ההגדרה- -

חיים אמסלם: הרב גפני, ברוך הבא.

חיים אמסלם: התחלנו את הדיון בלעדיך.

חיים אמסלם: אדוני, תמשיך, בבקשה.

חיים אמסלם: למה אתה עושה את זה?

דוד בוסקילה: כי אני מאמין שילד שבחר להתחנך בחינוך החרדי הוא ילד של שדרות קודם כל, ומגיע לו כל מה שמגיע לילד מהחינוך האחר תוך כבוד לשונות בחינוך, ולכן שדרות, וניתן לבדוק את זה, ויש לי פה מספרים מדויקים- -

חיים אמסלם: הרב גפני לא שמע את דבריך לגבי התקציב התוספתי.

חיים אמסלם: תחזור, בבקשה.

דוד בוסקילה: התקציב התוספתי אינו עומד על 15 מיליון שקלים אלא על מיליון ו-269 אלף שקל בשנה, וסכום זה מחולק באופן פרופורציונלי פר תלמיד לכל המגזרים בשדרות, כלומר אין ילד במגזר החרדי, ויש לו שני בתי ספר כאלה – יש לנו בית ספר אחד שנקרא "עטרת אסתר" ואחר שנקרא "יסודי התורה".

דוד בוסקילה: "יסודי התורה", לצערנו הרב, לומד מספר שנים מחוץ לשדרות בחזון יחזקאל, כי בית הספר שלהם לא היה ממוגן, ועל פי הוראה של פיקוד העורף לפני שלוש שנים הוצאו משדרות לחזון יחזקאל.

דוד בוסקילה: גם שם אנו משלמים להם את ההוצאות הנוספות שיש להם בגין העתקת המקום, למרות שהמועצה האזורית שבה הם שוהים מתוקצבת ממשרד החינוך.

דוד בוסקילה: אנו מעבירים להם גם הסעות וגם תקציבים אחרים.

דוד בוסקילה: ביקרתי בבית הספר שם, התארחתי אצל המנהל ועניתי לכל משאלות לבו, כל מה שהוא ביקש.

חיים אמסלם: אם אתה מדבר על בית ספר "בית אסתר", יש החלטה עקרונית לבנות לו מבנה ראוי ותקני.

דוד בוסקילה: יש החלטה עקרונית לבנות חמישה בתי ספר חדשים בשדרות.

דוד בוסקילה: ההחלטה הזו – אני התחלתי לכהן לפני עשרה חודשים בתפקידי.

דוד בוסקילה: התקצוב לחמשת בתי הספר היה קיים בעירייה.

דוד בוסקילה: בגלל העובדה שזה התעכב בתקופת הכהונה הקודמת של ראש העיר הקודם על פי צו של בית משפט, העיכוב נפל גם לתקופת כהונתי.

דוד בוסקילה: אנו ניסינו לפתור את הפלונטרים שהיו שם.

דוד בוסקילה: מסתבר שהיתה התחייבות שהחברה למשק וכלכלה תבנה את בתי הספר עוד בתקופת הכהונה הקודמת.

דוד בוסקילה: התכנון בוצע על ידם.

דוד בוסקילה: לא ניתן היה להוציא את התכנון לתכנון חדש, כי אז זה היה מעכב את זה בעוד מספר חודשים.

דוד בוסקילה: יש מכרז בחברה למשק וכלכלה, יש הסכמה שלנו ואפילו כופפנו עצמנו כדי לתת לבית הספר הזה להיבנות כדי שיהיה מוכן לתשע"א לאכלס את התלמידים.

דוד בוסקילה: הגורל של כל חמשת בתי הספר הוא אותו גורל, כלומר זה לא שבתי הספר החרדיים לא נבנים והאחרים כן.

דוד בוסקילה: כל בתי הספר מתעכבים בגלל אותו סיפור, אך הם ייבנו.

חיים אמסלם: אתה אומר לפרוטוקול, אדוני, שבשנת תשע"א הילדים ייכנסו למבנה החדש?

דוד בוסקילה: בשנת תשע"א יהיו בתי ספר חדשים,שני בתי ספר חרדיים חדשים - "עטרת אסתר" ו"יסודי התורה".

דוד בוסקילה: הם ייבנו, ואנחנו עושים את הכול כדי שהתלמידים ישובו אלינו, זה של "יסודי התורה".

דוד בוסקילה: באשר לתלמידי "עטרת אסתר", הם מקבלים את כל מה שמקבלים הילדים שלנו.

דוד בוסקילה: סעיף 2 מדבר שם על הסעות גנים.

דוד בוסקילה: אמת שבתקופת כהונתו של ראש העיר הקודם לא תוקצבו הסעות לילדי הגנים ב"יסודי התורה".

דוד בוסקילה: לא תוקצב על ידי משרד החינוך דבר כזה, אבל הוסעו חלק מהגנים בשדרות.

דוד בוסקילה: מייד עם תחילת כהונתי נתתי הנחייה להסיע את כל ילדי הגנים, הן של החינוך החרדי והן של החינוך הממלכתי, באותה מידה.

דוד בוסקילה: כשיש תקציב – יש תקציב לכולם, וכשאין תקציב – אין תקציב לכולם.

דוד בוסקילה: ב-2 בדצמבר, יום כניסתי לתפקיד, יש הסעות לילדי הגנים החרדיים.

דוד בוסקילה: כלומר מיום כניסתי לתפקיד לא קיפחתי, להפך – נתתי להם משהו שלא תוקצבתי בעבורו.

דוד בוסקילה: יותר מזה, היתה נהוגה במשך שנים הסעת ילדים חרדיים מחוץ לשדרות, אשר לא תוקצבה באף שנה.

דוד בוסקילה: בעירייה היא תוקצבה במסגרת הרשתות.

דוד בוסקילה: הייתי אצל המנכ"ל של החינוך החרדי ממש לפני החגים.

דוד בוסקילה: ישבנו, ביקשתי ממנו לאשר לי את התקציב, הסעה של הילדים החרדיים מחוץ לעיר מתנהלת כסדרה - לאחר שהנושא הזה תוקצב לראשונה רק עכשיו על פי בקשתי וביקור שערכתי אצל המנכ"ל.

משה גפני: מנהל האגף לחינוך מוכר.

משה גפני: לא, אני בעד שהוא יהיה מנכ"ל...

מנחם אליעזר מוזס: גם אנחנו.

מנחם אליעזר מוזס: ..

דוד בוסקילה: מערכת החינוך החרדית בשדרות, ויאשר את זה מנכ"ל האגף לחינוך מוכר שאינו רשמי, מייד לאחר דבריי, תרמה לגירעון של העירייה במודע, כלומר אני יצרתי שם הוצאות שלא תוקצבו מעולם, ואני יוצר שם עדיין הוצאות שלא תוקצבו מעולם.

דוד בוסקילה: יותר מזה, הרווחה החינוכית, מרביתה הולכת למגזר החרדי, ולגבי זה לא סיפקו לכם נתונים.

דוד בוסקילה: מי שממונה על הרווחה החינוכית, חבר מועצה שמייצג את הזרם החרדי- -

משה גפני: מי זה?

דוד בוסקילה: הרצל שאובי.

דוד בוסקילה: ומרבית תקציב הרווחה החינוכית הולך לנושא הזה.

דוד בוסקילה: לכן אני מצהיר לפרוטוקול – לא זו בלבד שהחינוך החרדי בשדרות אינו מופלה לרעה, הוא מופלה לטובה, וכל המספרים יעידו על כך.

משה גפני: ילד חרדי מקבל יותר מילד- -

דוד בוסקילה: בפירוש כן.

דוד בוסקילה: יש לי נתונים פה.

משה גפני: אני נגד שילד חרדי יופלה לטובה.

משה גפני: אני גם לא רוצה שהוא יופלה לרעה.

דוד בוסקילה: הסיפור הזה של עירוב התחומים בין תפקידה של הרשת לתפקידה של העירייה הוא חלוקת סמכויות שאינה ברורה לאף אחד.

דוד בוסקילה: היא לא ברורה לרשת ולא לעיריות.

דוד בוסקילה: לדעתי, צריך לחדד את הנקודה הזו.

דוד בוסקילה: יש דברים שבסמכותה ומחובתה של הרשת, למשל חובתה להחזיק שרתים ומזכירים בבתי הספר החרדיים.

משה גפני: ממש לא.

דוד בוסקילה: היא מתוקצבת.

משה גפני: אתה צריך להיות מתוקצב ממשרד החינוך.

דוד בוסקילה: אני אומר לך – זה מתוקצב ממשרד החינוך דרך הרשתות.

משה גפני: אז זה לא בסדר.

דוד בוסקילה: ואני בפועל מממן את השרתים והמזכירים.

משה גפני: אתה מקבל את זה ממשרד החינוך.

דוד בוסקילה: אני לא מקבל את זה.

משה גפני: תיקח אותי בתור יועץ שלך.

משה גפני: אני אסדר את זה.

משה גפני: אני לא רוצה תשלום.

שמעון פרץ: לגבי ההערה שלך, אתה צודק, אבל אתן לך דוגמה- -

משה גפני: אדוני היושב ראש, אני הייתי פה בזמן אבל קראו לי מהר לוועדת החוקה.

משה גפני: יש משבר קואליציוני, והייתי צריך לסדר את זה.

משה גפני: לכן איחרתי בשש דקות.

חיים אמסלם: ניתן לראש העיר להשלים את דבריו.

דוד בוסקילה: למשל, אקח את בית ספר "עטרת אסתר".

דוד בוסקילה: יש בו 70 תלמידים.

דוד בוסקילה: 70 תלמידים, לפי ההגדרה של משרד החינוך, נותן רבע מזכירה.

דוד בוסקילה: זה מה שמגיע לבית הספר הזה לפי התקן.

דוד בוסקילה: רבע מזכירה אי אפשר להחזיק בבית הספר.

דוד בוסקילה: אם אני נותן רבע מזכירה, למעשה אין מזכירה בבית הספר.

דוד בוסקילה: אם אני נותן מזכירה, ההשתתפות שלי בתקציב משרד החינוך, שאמורה להיות 25 אחוז, הופכת להיות 75 אחוז.

דוד בוסקילה: אותו דבר לגבי עובדות ניקיון, לגבי שרתים ואבות בית.

דוד בוסקילה: אשמח מאוד אם יוכיחו באיזשהו נתון, ואין דבר כזה, כי כל הנתונים מעידים ששדרות משתתפת – ההשתתפות הפעילה שלה בגלל הנסיבות היא הרבה יותר גבוהה מההשתתפות בחינוך הממלכתי, כי שני בתי הספר הם קטנים יחסית- -

חיים אמסלם: גם "יסודי התורה"?

דוד בוסקילה: "יסודי התורה" הוא לא קטן, הוא 150.

משה גפני: הוא היה 300 ומשהו.

משה גפני: קרה משהו בשלוש השנים.

משה גפני: שהיושב ראש ייתן לי לומר, אסביר למה זה קרה.

דוד בוסקילה: יש לי בית ספר שנקרא בית ספר הרא"ה, שהוא ממלכתי דתי.

דוד בוסקילה: בית ספר זה, יש בו 154 תלמידים.

דוד בוסקילה: ב"עטרת אסתר" יש 70 תלמידים.

דוד בוסקילה: בית ספר "עטרת אסתר" הולך לבנייה חדשה, דור שלישי, והרא"ה - לא.

דוד בוסקילה: אין פה איזושהי כוונת מכוון להפלות.

חיים אמסלם: אנחנו נגד אפליה לטובת הציבור החרדי.

חיים אמסלם: תודה.

חיים אמסלם: אנו נמצאים בתקופה שברוך השם, ונקווה שכך יהיה, אין ירי קסאמים.

דוד בוסקילה: יש, פשוט לא מדברים על זה.

חיים אמסלם: אין ירי קסאמים מסיבי בכמות שחווינו, ויהי רצון שגם לא יהיה.

מנחם אליעזר מוזס: יש משהו שאנחנו לא יודעים?

דוד בוסקילה: אתם לא יודעים שבערב חג שני היו שתי נפילות בשדרות.

חיים אמסלם: אדוני ראש העיר, נשמעה טענה, וגם אני עורבתי באותה תקופה על ידי מוסדות חרדיים, בטענה שבגנים החרדיים המיגון – אין עליו הדעת באותה דרך שניתן לילדים הכלליים.

דוד בוסקילה: כל הגנים של רשתות החינוך החרדיות שהם בעלי רישוי ומוכרים במסגרת חינוך מוכר שאינו רשמי, כולם ממופים כגנים של העירייה ולכולם – היתה ביקורת של פיקוד העורף, ופיקוד העורף נתן הנחיות מיגון לכולם באותה מידה.

דוד בוסקילה: ומי שמבצע את המיגון וקובע את סדרי הקדימויות של המיגון זה פיקוד העורף, וגני הילדים המוכרים ממוגנים באותה מידה שגני הילדים של העירייה ממוגנים.

דוד בוסקילה: יש גם חלק, שבעה זוגות גנים של העירייה, 14 מתוך 27, עדיין לא ממוגנים, שהם לא חינוך חרדי.

דוד בוסקילה: הם חינוך ממלכתי וממלכתי-דתי.

דוד בוסקילה: אבל הם לא ממוגנים כי קצב המיגון שנותן משרד החינוך ופיקוד העורף הוא תלוי בהם, לא בנו.

דוד בוסקילה: ולכן אין פה כוונה.

דוד בוסקילה: הכול מבוצע במסודר דרך פיקוד העורף בעניין.

חיים אמסלם: תודה, אדוני ראש העיר.

חיים אמסלם: הרב גפני, בבקשה.

משה גפני: תודה, אדוני היושב ראש.

משה גפני: ביקשתי את הדיון הזה מיושב ראש הוועדה, ואני מודה לך שאתה מקיים.

משה גפני: גם שלחתי לו מכתב.

משה גפני: אני מתנצל שאיחרתי בכמה דקות, אך זה היה בגלל נסיבות פה בבניין, שהייתי צריך להיות שם.

משה גפני: אני רוצה לספר לכם, לפני שלוש שנים ומשהו אני העליתי במליאת הכנסת את המיגון בבית ספר "יסודי התורה" שמנה אז כ-350 תלמידים.

משה גפני: וענה לי אז סגן שר הביטחון אפרים סנה במליאת הכנסת: אנו עושים את המיגון, יש בעיה בחצר- -

שמעון פרץ: מיגנו שם.

משה גפני: יש לי חסינות, כלומר אני יכול לומר דברים לא נכונים, ולך אסור... ובי"ת, היות שאני מכיר את הסוגייה הזו היטב, אני מציע לך לא להתערב בעניין הזה, כי עשיתי על זה דוקטורט.

משה גפני: יכול להיות שארשום אצלי ברזומה של הכנסת, כמו שיש כאלה שעושים, תואר שלך דוקטור.

משה גפני: אז אני מציע שתקשיב לי, כי אני יודע בדיוק מה קרה, ויש מזל שאני לא מישהו אחר בכנסת, אחרת הייתי מקים על זה ועדת חקירה, ויכול להיות שמישהו היה הולך לבית סוהר.

משה גפני: ענה לי אפרים סנה, סגן שר הביטחון: מערכת הביטחון כשלה.

משה גפני: היא טעתה במיגון.

משה גפני: עשו מיגון לא נכון.

חיים אמסלם: לא תקני.

משה גפני: לא תקני, ואי אפשר היה להכניס את הילדים, והיה כשל.

משה גפני: לכן אל תגיד שמיגנו.

משה גפני: מה שקרה מאז, אמר לי אז אלוף פיקוד העורף ואמר לי ראש העיר הקודם, ואז הייתי בקשר גם עם שר הביטחון, גם עם סגנו, עם ראש העיר, עם אלוף פיקוד העורף – זה הגיע עד הרמטכ"ל.

משה גפני: זה הפך להיות נושא, כי היה פה כשל.

משה גפני: מערכת הביטחון לא נכשלת באופן כזה דרמטי, ואז התחלתי לחשוד, אולי כי זה בית ספר "יסודי התורה".

משה גפני: התברר לי שזה לא נכון.

משה גפני: אז בוא נוריד את העניין הזה, אבל נדבר רק על הנושא עצמו.

משה גפני: ואז נאמר, שבאחת השנים לתחילת שנת הלימודים יהיה בית ספר חדש.

משה גפני: במסגרת האשכול שבונים חמישה בתי ספר יבנו גם בית ספר חדש, כי הקודם היה מיושן, המיגון היה כושל, אין אפשרות גם למגן את זה, כי זה בנוי בצורה קשה מאוד.

משה גפני: שאל אותי אז אלוף פיקוד העורף: מה אתה מציע לעשות?

משה גפני: האם אתה מציע שהתלמידים שימשיכו ללמוד שם, ואנחנו ננסה לעשות את העבודות האלה, או שיעברו למקום אחר?

משה גפני: אמרתי לו: אני רוצה שהתלמידים ימשיכו ללמוד שם.

משה גפני: הוא חזר אליי אחרי יומיים, אמר: אין אפשרות.

משה גפני: אם התלמידים נשארים שם, אנו לא יכולים לבנות את הבניין.

משה גפני: וגם אין אפשרות, כי המקום לא ממוגן.

משה גפני: תוצאת הדברים היתה שהעבירו את הילדים לחזון יחזקאל, ולתחילת שנת הלימודים היה צריך להיות מבנה חדש, ובא לציון גואל.

משה גפני: עברה עוד שנת לימודים ועוד אחת ועוד אחת, וההורים הפסיקו לשלוח גם את הילדים, או שהוציאו אותם משדרות וחיפשו חינוך חרדי במקום אחר, וחלק מהתלמידים, היום באמת יש 150 תלמידים.

משה גפני: נכון ששלושה בתי ספר נבנים.

משה גפני: מה שלא נבנה זה "רבין" ו"יסודי התורה".

דוד בוסקילה: לא.

משה גפני: המכרז יצא כבר?

דוד בוסקילה: כן.

משה גפני: אדוני ראש העיר, אתה יכול לומר לי שקבלן זכה ובאמת מתחילים לבנות?

דוד בוסקילה: ככל שהדברים תלויים בי כראש עיר, אני נתתי את הסכמתי לתנאי המכרז.

דוד בוסקילה: המכרז יצא.

משה גפני: אדוני ראש העיר, היות שאני נותן לך את כל הקרדיט, ואנו מדברים הרבה, ואני מקווה שבאמת ההבטחה שלך, בניגוד להבטחות שהיו בעבר, שבתחילת שנת הלימודים יהיה בניין חדש, ההבטחה הזו תקוים – אני מאוד מקווה.

משה גפני: אני הרי לא נגדך.

משה גפני: אני הייתי סבור כל הזמן ששדרות היא מקום שנמצא בקונצנזוס.

משה גפני: למשל, יש לנו תוכנית הבראה על רשת הגנים.

משה גפני: במשרד החינוך היתה הסכמה שבשדרות לא יסגרו את הגן.

משה גפני: שדרות זה משהו אחר.

משה גפני: לשדרות מתייחסים משרדי הממשלה, הכנסת – כולם מתייחסים אחרת.

דוד בוסקילה: כבר לא.

משה גפני: אתה בהתייחסות, נכון להיום – יכול להיות שמפסיקים לאט-לאט לעזור לשדרות, אבל עדיין עוד מדברים שעוזרים לשדרות.

משה גפני: וכשאני שומע שיש ילדים, בגלל שהם חרדיים, הם צריכים לצאת מחוץ לעיר, הם צריכים ללמוד בחזון יחזקאל, ואני הייתי שם פעמיים – הם לא מקבלים את מלוא השירותים.

משה גפני: על כל פנים, לא הייתי בתקופת הכהונה שלך אלא בקדנציה הקודמת.

משה גפני: עצם העובדה שהם שם זה דבר נורא.

משה גפני: מדינת ישראל, מוכת הקסאמים בשדרות, בית ספר שלם לא לומד בעיר, כי כל המערכות כשלו – החל ממשרד הביטחון דרך עיריית שדרות, דרך משרד החינוך, דרך החברה למשק וכלכלה.

משה גפני: כשלו בלהעניק לילדים האלה חינוך, שהם נמצאים שם למעלה משמונה שנים תחת קסאמים.

משה גפני: אז החמאס הצליח להבריח אותם משדרות.

משה גפני: בושה למדינה שזה המצב.

משה גפני: ואני לא מאשים איש, כי אם הייתי צריך להאשים מישהו, יש לי את מי.

משה גפני: והייתי שולח אותו גם לבית סוהר, אבל אני לא עושה את זה.

משה גפני: זו התנהלות של לשבת כאן בוועדת החינוך ולומר הכול בסדר?

משה גפני: כלום לא בסדר.

משה גפני: כלום.

משה גפני: בושה למדינה.

משה גפני: אז במקרה ילדים חרדים, מה לעשות, אבל אין ילד אחד נוסף חוץ מהילדים של "יסודי התורה" שלומד מחוץ לשדרות שלוש שנים.

משה גפני: אלא אם כן יש כאלה שרוצים לצאת כי אין מוסדות מתאימים בשבילם, שאתם באמת מסיעים אותם.

משה גפני: אבל ילד בבית ספר יסודי, אין לו מקום?

משה גפני: אז אל תשבו פה ותגידו – אני לא מאשים אותך.

משה גפני: אני לא מאשים איש.

משה גפני: אל תגידו הכול בסדר.

משה גפני: לפחות תגיעו חיוורים.

משה גפני: תגידו: יש בעיה, צריך להתמודד אתה.

משה גפני: אתה ראש העיר, אתה אחראי על הילד הזה שנוסע לחזון יחזקאל.

משה גפני: על כל פנים, אדוני ראש העיר, זו בושה וזה בית הספר היחיד שהילדים לא לומדים בתוך שדרות.

משה גפני: אני לא מתכוון לשתוק על העניין הזה אלא אם כן באמת זה ייושם, ואני מעריך אותך ומכבד אותך, ומקווה שמה שאתה אומר יבוצע.

משה גפני: זה לא תלוי רק בך, אבל אתה בעל הבית.

משה גפני: אתה צריך לקחת את המנהיגות ולומר: החברה למשק וכלכלה – גם אתם אני מדבר, ושר החינוך מעורב בזה באופן אישי.

משה גפני: אני לא יכול לדבר בשמו, אבל זה לא בסדר.

משה גפני: מאז היו עוד כמה דברים, ולכן גם ביקשתי את הדיון הזה.

משה גפני: אז התברר שמהתקציב התוספתי, החינוך החרדי – חלקו מקבל וחלקו לא מקבל.

משה גפני: הסעות הגנים – חלקו מקבל, חלקו לא מקבל, או לא מקבל בכלל.

משה גפני: ההסעות מחוץ לעיר – מופלה לרעה.

משה גפני: על כל פנים, ביקשתי את הדיון מיושב ראש ועדת החינוך, אני חושב שעל דבר כזה צריך לדון, ולא כדי להקניט.

משה גפני: ואז התברר לי, דיברתי עם הרצל שאובי.

משה גפני: הוא אמר לי שהיתה פגישה עם העירייה, ראש העיר עם מנהל האגף לחינוך חרדי.

משה גפני: הנושאים האלה הסתדרו, כולם או חלקם.

משה גפני: אני אומר לך באופן חד משמעי: המחוקק קבע לפני מספר חודשים במליאת הכנסת בקריאה שנייה ושלישית שהסמכות להחזיק שרת ומזכירה וטלפון וכל הדברים האלה היא בידיך.

משה גפני: זה חוק שאני ביקשתי להעביר אותו, סיעת יהדות התורה העבירה אותו, זה תיקון לחוק נהרי.

משה גפני: אני אמרתי גם בסיעה וגם במליאת הכנסת, בניגוד להצעת חוק שנוגעת לממשלה, מה שאתה מצליח להעביר פה ברוב – יש לך חוק.

משה גפני: הממשלה, תפקידה לבצע.

משה גפני: אבל להעביר חוק על 252 רשויות שכולן יבצעו בדיוק אותו דבר – אני לא חושב שזה נכון.

משה גפני: אני לא חושב שצריך להטיל על השלטון המקומי לעשות דברים – במקום, זה לא נכון.

משה גפני: לכן העברנו חוק שאתה המוסמך להחליט על שרת ומזכירה ועל טלפון וכל הדברים האלה.

משה גפני: אני לא יודע מי היועצים שלך.

משה גפני: אני מוכן להתנדב לשבוע.

משה גפני: ואז אתה פונה למשרד החינוך ואומר: יש לי בית ספר יסודי, הוא שייך לרשת החינוך העצמי.

משה גפני: הוא מתוקצב על ידי משרד החינוך על השרתים והמזכירות.

משה גפני: אני מבקש ממשרד החינוך, יושב פה פינסקי, והוא יאשר את מה שאני אומר – אם הוא לא יאשר, אני הולך לתקן את החוק – אני מבקש לא להעביר את תקציב השרתים והמזכירות, לא להעביר לרשת אלא להעביר לעיריית שדרות, כי זה עובדים שלה, ואז אתה לא יכול לטעון שיש אפליה לרעה או לטובה.

משה גפני: מה שאתה מתוקצב ממשרד החינוך, אתה מתוקצב גם עבור בית הספר הזה, ולהפך.

משה גפני: העובד הוא עובד שלך, אתה רשאי להכניס אותו, אתה רשאי להוציא אותו, כמו שאתה עושה עם כל עובדי עיריית שדרות.

משה גפני: אני מתנגד לזה שהילדים החרדיים יופלו לטובה.

משה גפני: אם יש דבר כזה, תקצץ.

משה גפני: אם לא, אם הם מופלים לרעה, תוסיף.

דוד בוסקילה: מאה אחוז.

חיים אמסלם: לגבי בית ספר "יסודי התורה", ולא רק הוא, אני מבין, יתר בתי הספר שאמורים להיבנות.

חיים אמסלם: הוועדה הזמינה לכאן את השלטון המקומי והחברה למשק וכלכלה של מרכז השלטון המקומי.

חיים אמסלם: אנו לא מעוניינים שיהיה כאן פינג פונג בין ראש העיר לבין חברה למשק לבין פיקוד העורף.

משה גפני: הם באו?

חיים אמסלם: לא.

משה גפני: אני אקיים דיון בוועדת הכספים.

משה גפני: תאמין לי, אני אטפל בהם.

חיים אמסלם: אני רוצה שיהיה רשום כאן לפרוטוקול שהם הוזמנו.

חיים אמסלם: אנו נעקוב אחרי הנושא הזה.

חיים אמסלם: ראה, ראש העיר, אמרת לפרוטוקול שבתשע"א יהיה בית ספר, ואנו רוצים שיהיה, ואנו מקבלים את דבריך בכל הכנות.

חיים אמסלם: אנו גם רוצים לעזור לך.

משה גפני: יהודית, מי הוזמן?

יהודית גידלי: פיני קבלו הוזמן, ולא נתן לי שום שם אחר.

משה גפני: אני עדיין יושב ראש ועדת הכספים?

משה גפני: פיני קבלו יבקש בוועדת הכספים – בסדר גמור.

חיים אמסלם: הייתי רוצה לשמוע את פיקוד העורף.

יהודה כפיר: שמי יהודה כפיר, אני מטפל בנושא של מיגון מוסדות החינוך בשדרות ובעוטף עזה.

יהודה כפיר: אנו בפיקוד העורף עושים מרב המאמצים כבר מספר שנים למגן את האוכלוסייה, ובעיקר את התלמידים בשדרות ובעוטף עזה, גם התלמידים החרדיים – אין אצלנו הבדלה בנושאים האלה.

יהודה כפיר: התהליך עצמו של כל המיגון סבל מחילוקי דעות לגבי עצם מהות המיגון.

משה גפני: אנחנו מוגבלים בהבנה.

משה גפני: אנו לא דנים על המיגון.

משה גפני: התקיימו לגביו דיונים, גם בוועדת חוץ וביטחון, גם בוועדת הכספים.

משה גפני: לפני מספר שבועות העברנו בוועדת הכספים הרבה כסף למיגון בשדרות, לבתי הספר, על פי בקשה שלכם ושל משרד האוצר.

משה גפני: הדיון הוא אחד.

משה גפני: אתה יכול להגיד מה קרה ב"יסודי התורה"?

משה גפני: זה הנושא.

יהודה כפיר: בהחלט.

יהודה כפיר: משתמע מדבריך כביכול, למשל, של"יסודי התורה" היה איזשהו יחס מיוחד.

חיים אמסלם: הרב גפני אמר שהיה כאן כשל מאוד גדול לגבי המיגון, ואני רוצה לשאול, האם הכשל הזה חזר בצורה אחרת, במקום אחר, או זה שם- -

יהודה כפיר: אני לא רוצה לקרוא לזה כשל.

יהודה כפיר: היה בתהליך הזה של מיגון - ועדי הורים בעיקר פנו לבתי המשפט, לבג"ץ, שנתן את דברו בעניין, ושינה את קונספט המיגון שלפיו מוגנו מוסדות חינוך בשדרות.

משה גפני: נכון שמיגנו ב-14 מ"מ במקום ב-18?

משה גפני: אנחנו לא יודעים שהיה בג"ץ?

משה גפני: אנחנו לא יודעים שההורים פנו לבית המשפט, ביקשו מיגון מהמדינה?

משה גפני: "יסודי התורה" זה הנושא.

יהודה כפיר: "יסודי התורה" מוגן לפי תפישה שאומרת שהתלמידים יוצאים מהכיתות שלהם לתוך חצרות מוגנות.

יהודה כפיר: זו היתה התפישה, ולפי זה מוגן.

חיים אמסלם: רק שם היתה התפישה הזו?

יהודה כפיר: לא, גם במקומות אחרים.

יהודה כפיר: בסופו של דבר התפישה הזו לא התקבלה על ידי בג"ץ, בניגוד להמלצת המדינה, ובכלל זה פיקוד העורף, וכתוצאה מזה גם "יסודי התורה" וגם בתי ספר אחרים הגיעו למצב שניתן ללמד בהם, אבל הם לא- -

חיים אמסלם: יש מיגון ואינו מיגון.

יהודה כפיר: יש מיגון ברמה א' ויש מיגון ברמה ב'.

יהודה כפיר: בכל מקרה, מצאו פתרונות לכל בתי הספר, נמצאו פתרונות כאלו ואחרים.

יהודה כפיר: למשל, יש בתי ספר שבהם, כמו ב"יסודי התורה", הוחלט שהתלמידים לא ילמדו באותו מוסד אלא יועתק למקום אחר, שהוא מחוץ לגזרה.

יהודה כפיר: יש עוד בית ספר, "שער הנגב", בית הספר היסודי – גם הועתק למקום אחר.

יהודה כפיר: אני מתייחס כרגע לכל הגזרה.

משה גפני: אני מדבר על שדרות.

משה גפני: שדרות זה עיר, ישוב.

משה גפני: אתה מדבר על מועצה אזורית.

משה גפני: כששם בית הספר עובר ממקום למקום, מדובר על מושבים.

משה גפני: אז במקום שזה יהיה בישוב כזה, זה יהיה בישוב אחר.

משה גפני: השאלה, מה שהיושב ראש שאל אותך, האם בשדרות יש עוד בית ספר שלומד מחוץ לעיר?

יהודה כפיר: בשדרות אין עוד בית ספר כזה.

יהודה כפיר: אני לא חושב שזה עיקר העניין.

משה גפני: זה עיקר העניין.

משה גפני: זה ועדת חינוך, לא חוץ וביטחון.

דוד בוסקילה: אני אגיד לך למה רק בית ספר "יסודי התורה" יצא החוצה.

דוד בוסקילה: המגרש שהותר לבנייה בית ספר "יסודי התורה", וזה טעות גם של "יסודי התורה" וגם של העירייה, שאיתרו את הבניין באותו מקום שהיה בית הספר בנוי.

יהודה כפיר: בכל מקרה, הפתרון הזה שניתן אז, שהוא לא ניתן דווקא על ידי פיקוד העורף – לא היינו מעורבים, למעט העובדה שאמרנו שאנו לא נוכל לאשר את הלימודים בבית הספר במתכונת שהיתה אז, הפתרון שהוצע הוא שבית הספר יעבור בהסכמת כולם – יעבור לתקופה קצרה האפשרית למחוץ לגזרת האיום.

יהודה כפיר: זה הפתרון שהוחלט עליו, והוא בוצע, במסגרת פתרונות לכלל בתי הספר בשדרות, כאשר הכוונה היתה לבנות את בתי הספר מחדש.

יהודה כפיר: הבנייה של בתי הספר החדשים היא לא דרך משרד הביטחון או פיקוד העורף אלא במתכונת של בניית בתי ספר רגילים, אלא בהנחיה מקצועית של פיקוד העורף.

יהודה כפיר: בכל מקרה, לצערי, בשדרות נוצר מצב, כמו שציין ראש העיר, שיש עיכוב בבניית בתי הספר, כלומר בכל בתי הספר יש עיכוב, והוא מקשה על כל בתי הספר.

יהודה כפיר: אין כאן חשיבות לחרדי או שאינו חרדי.

יהודה כפיר: הוא מקשה על כל התלמידים בישוב.

יהודה כפיר: כמובן, הפתרון שניתן לבית ספר "יסודי התורה" הוא הפתרון שהיכול להיות שהוא גובה מחיר גבוה מהאוכלוסייה ומתלמידי בית הספר והוריהם, כמובן.

יהודה כפיר: יכול להיות שזה יותר קשה לעמוד בגזרה הזו מאשר בתי ספר אחרים, אבל הכוונה היתה באמת לסיים את העבודות כמה שיותר מהר, ולצערי, בשדרות חל העיכוב המשמעותי ביותר בגלל בעיות משפטיות כאלו ואחרות שאני לא רוצה להיכנס אליהן, אני גם לא מכיר אותן, והן לא באחריות פיקוד העורף.

יהודה כפיר: יכול להיות שאחד הפתרונות זה באמת לראות איך מקדמים, נניח, את "יסודי התורה" מעבר לבתי ספר אחרים, איך מקדמים את הבנייה של בית הספר שלו בצורה יותר מהירה בגלל הבעייתיות, שהוא בעצם נמצא מחוץ- -

חיים אמסלם: תוכל לומר לנו שלפחות בכל מה שקשור אליכם, לפיקוד העורף, לכל התהליך של בניית "יסודי התורה" ויתר בתי הספר שאני מבין, שכנראה זה הולך בצמוד, לא יהיה מצדכם סיבה מיוחדת לעכב?

יהודה כפיר: בתהליך עצמו של הבנייה הוחלט שבבתי הספר החדשים שנבנים מחדש – הם ייבנו ככל בית ספר אחר בארץ, למעט העובדה, כמובן, שהם נבנים לפי פרוגרמת מיגון שאנו קבענו אותה, ואנו מלווים את הפרויקט מהבחינה הזו כדי לאשר את המיגון.

יהודה כפיר: זה הכול.

יהודה כפיר: מבחינתנו, אין שום עיכוב.

משה גפני: הנושא המרכזי זה העירייה והחברה למשק וכלכלה.

חיים אמסלם: מצד העירייה שמענו כאן את ראש העיר.

שמעון פרץ: זה לא נכון.

שמעון פרץ: יש ויכוח מתמשך, גם פיקוד העורף הוא צד אליו, הנושא של מיגון – חלון בליסטי, לא חלון בליסטי.

שמעון פרץ: כאשר יש חוות דעת שאומרת:

שמעון פרץ: כן חלון בליסטי מפיקוד העורף, יש אנשים שטוענים בפיקוד העורף שלא צריך חלון בליסטי ואפשר להסתפק בהגנה אחרת – זה דורש מיליונים נוספים לבתי הספר.

שמעון פרץ: לאחרונה יצא מכרז על אותו מתחם של השלושה.

שמעון פרץ: היה ויכוח עם משרד החינוך על תוספת תקציבית לקבלן שזכה, והדברים האלה לא נסגרים- -

משה גפני: זה אמור להיסגר אצל מנכ"לית משרד ראש הממשלה, וזה לא נושא הדיון.

משה גפני: הלוואי שאני כבר אגיע לחלון הבליסטי.

משה גפני: אני רחוק משם.

משה גפני: יש דיון אצל אייל גבאי, אני בתוך העניין הזה, צריך תוספת למכרז בגלל מה שאתה מעלה.

משה גפני: לא רלוונטי לדיון הזה.

דוד בוסקילה: אנחנו מבחינתנו כעירייה, אין עיכוב מבחינתנו.

דוד בוסקילה: החברה למשק וכלכלה מבחינתי יכולה היתה להתחיל לבנות את זה לפני חודש.

חיים אמסלם: תודה.

חיים אמסלם: מר שאובי, בבקשה.

הרצל שאובי: שמי הרצל שאובי, חבר מועצת העיר.

הרצל שאובי: אני מלווה את המגזר החרדי בשדרות כבר שנים, יחד עם ראש העיר 20 שנה.

הרצל שאובי: לעתים יש לי ויכוחים עם ראש העיר.

הרצל שאובי: באנו לפה לברר דבר בעייתי, כי הוויכוחים בעירייה הולכים ומתגברים בנקודות מסוימות.

הרצל שאובי: בסך הכול התקציבים הרגילים מועברים.

הרצל שאובי: התקציבים הרגילים – שרתים, מסביב, כל מה שקשור מסביב- -

קריאה: מועברים פי חמישה ממה שמתקצב משרד החינוך- -

משה גפני: אני מציע לכם, אתם רוצים לשבת אתי ליד השולחן, אני מתחייב מראש, אני נותן ליושב ראש פתק שאם זה בהעדפה, תקצצו.

משה גפני: אם זה בפחות, תוסיפו.

משה גפני: אל תהיו גיבורים.

הרצל שאובי: תקציב תוספתי.

הרצל שאובי: מדינת ישראל נתנה ב-2006 7 מיליון שקלים, ב-2007 4.3 מיליון שקלים.

הרצל שאובי: הלך וירד למיליון ו-200 שקלים.

הרצל שאובי: במשך כל השנים האלה התקציב התוספתי פסח על המגזר החרדי.

דוד בוסקילה: תתייחס לתקופה שלי.

הרצל שאובי: כולם יודעים – דוד בוסקילה ראש עיר חדש.

הרצל שאובי: בתקופה שלו יש נכונות, אבל יש מוקשים בדרך.

הרצל שאובי: מכל התקציב התוספתי המגזר החרדי קיבל עצמות.

הרצל שאובי: משרד החינוך אומר: זה העירייה.

הרצל שאובי: העירייה אומרת: משרד החינוך.

הרצל שאובי: לא מגיע לכם.

הרצל שאובי: אתם לא מקבלים מאצלנו.

הרצל שאובי: קסאמים יורדים בשדרות על כולם במידה שווה, ולא יכול להיות שאם מגיע הכסף ממדינת ישראל, ממשלת ישראל לטובת שדרות, הוא יפסח על המגזר הזה.

הרצל שאובי: במגזר הזה, על פי הנתונים של משרד החינוך, יש קרוב ל-15 אחוז תלמידים.

הרצל שאובי: זה אמור להיות סכום גדול, שאגורות ממנו הגיעו למגזר החרדי.

הרצל שאובי: על זה אני בא וצועק.

הרצל שאובי: רק בהתערבותו של הרב משה גפני- -

משה גפני: לא.

משה גפני: התערבותו של ראש העיר.

הרצל שאובי: אתה פנית למנהלת המחוז.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: אני העוזר של ראש העיר.

הרצל שאובי: לפני שהוא נבחר אתה התערבת.

הרצל שאובי: הכניסו את המגזר החרדי.

הרצל שאובי: בתקציב האחרון שמונח לפניי נכנס המגזר החרדי – אמנם לא באותו יחס של 15 אחוז, אבל ברוך השם, הוא בפנים.

הרצל שאובי: אני מבקש לתקן את העוול הזה של השנים האלה.

קריאה: מה אתה רוצה?

קריאה: רטרואקטיבית לקבל 10 מיליון למגזר החרדי?

משה גפני: יהיה דיון בשדרות.

הרצל שאובי: מה שאני מבקש, בתקציבים הבאים שתהיה אפליה מתקנת.

הרצל שאובי: אני מדבר על החוסר של ה-7 מיליון ו-4 מיליון.

משה גפני: את זה תוכלו לסגור שם.

הרצל שאובי: דבר נוסף, הנושא של הסעות.

הרצל שאובי: יש בשדרות שני בתי ספר יסודיים.

הרצל שאובי: באחד משרד הביטחון משלם את ההסעות שלו לחזון יחזקאל.

הרצל שאובי: השני, הרשת משלמת הסעות של בית ספר "עטרת אסתר", אין עם זה בעיה.

הרצל שאובי: יש בעיה בשנתיים האחרונות עם הגנים.

הרצל שאובי: גני טרום חובה – המדינה משלמת.

הרצל שאובי: גני חובה – המדינה משלמת עבור ההסעות של הגנים שלהם.

הרצל שאובי: גני טרום חובה – המדינה לא משלמת.

הרצל שאובי: על פי החלטה של שרת החינוך, יש החלטה שכל ילדי הגנים בשדרות הוסעו, והעירייה הסיעה את כל הילדים.

הרצל שאובי: משום מה, בשנתיים האחרונות היתה בעיה לשלם למגזר החרדי.

דוד בוסקילה: בשנה שאני מכהן הם מוסעים?

הרצל שאובי: לא.

הרצל שאובי: אתה מקבל נתונים שגויים.

דוד בוסקילה: למה אתה אומר שלא?

דוד בוסקילה: כולם נמצאים במכרז.

דוד בוסקילה: מה שמוסע בממלכתי וממלכתי דתי מוסע אצלכם.

דוד בוסקילה: טרום חובה לא מוסע גם בממלכתי.

דוד בוסקילה: למה שיוסע אצלך?

דוד בוסקילה: זה לא נכון.

הרצל שאובי: אני פניתי לשוש איפרגן, שיגעתי אותה.

הרצל שאובי: היא אמרה: היתה תקנה תקציבית מיוחדת, צריכים להסיע את כולם.

משה גפני: דוד, לפני שבאת גם היושב ראש אמר וגם אני – אמרנו שאם יש אפליה לטובה, אנו מתנגדים לה.

משה גפני: אם אומר ראש העיר שגני טרום חובה לא מוסעים בממלכתי, לא יוסעו גם בחרדי.

משה גפני: אם מוסעים בחובה בממלכתי, יוסעו גם בחרדי.

חיים אמסלם: הרב גפני, בנקודה הזו אני רוצה רגע שנעצור.

חיים אמסלם: הגברת שוש איפרגן, סגנית מנהלת אגף לחינוך מוכר שאינו רשמי, את יכולה לענות על המחלוקת הזו?

שוש איפרגן: אני יודעת מהפניות שפנו אליי המסיעים בעצמם שאת הכסף הם לא קיבלו.

יהודית גידלי: אבל את ההסעות הם מבצעים?

קריאה: זה עבור שנים קודמות.

שוש איפרגן: השנה הילדים מוסעים, לא היתה אליי שום פנייה.

שוש איפרגן: ניסיתי לבדוק איפה ניתן להעביר את התשלום למסיע עבור אותן שנים שבהן הצהירה שרת החינוך דאז, ואחריה גם הבאה אחריה.

משה גפני: בתקופתו של דוד בוסקילה מסיעים.

משה גפני: זה אומר ראש העיר.

משה גפני: מה שקרה בשנתיים הקודמות – הם התחייבו למסיעים.

משה גפני: הרי מסיעים לכולם.

משה גפני: הרי שרת החינוך אמרה: יש מסיעים לכולם.

משה גפני: הם לקחו מסיעים, והמסיעים הסיעו.

משה גפני: באה עיריית שדרות, ואומרת: אני לא משלמת.

חיים אמסלם: אתה ועדת כספים- -

משה גפני: כל דבר ועדת כספים?

שוש איפרגן: ההחלטה של מנכ"ל משרד החינוך שאותם מסיעים יעבירו את הקבלות של ההסעות לרשות המקומית שתאשר אותם- -

קריאה: הם לא יכולים- -

קריאות: - -

שוש איפרגן: היא תאשר שההסעות האלה אכן בוצעו.

שוש איפרגן: הקבלות האלה תעבורנה למחוז הדרום במשרד החינוך והן תשולמנה.

שמעון פרץ: כל השנים?

שמעון פרץ: אחורה?

שוש איפרגן: אני מדברת על השנים אחורה.

חיים אמסלם: יש לכם גם בשורה.

חיים אמסלם: מר שאובי, בבקשה תמשיך.

הרצל שאובי: שאלה נוספת בנושא של השתתפות העירייה.

הרצל שאובי: מקובל שהעירייה משתתפת באגפים מסוימים ב-25 אחוז מתקציב העירייה בנושאים של חינוך מסוימים.

הרצל שאובי: אם יש בתי ספר מקיפים, העירייה משתתפת בגירעון בסכומים גדולים.

הרצל שאובי: אני רוצה לדעת אם יש איסור שהעירייה תשתתף בגירעון של בתי ספר למוכר שאינו רשמי.

חיים אמסלם: תודה.

שמעון פרץ: אני רוצה לסכם את דבריי בקצרה.

שמעון פרץ: אני מרגיש קצת נפגע.

שמעון פרץ: אני חושב שאני כגזבר העירייה שממונה על הקופה הציבורית, אני חושב שאני הלכתי לקראת המגזר החרדי לאורך כל השנים, בכל מה שרק ניתן, וגם נאבקתי כדי שיקבלו את המגיע להם ואף יותר, ולמה אני אומר "אף יותר" – נכון, אתה צודק, מר גפני, שהם לא צריכים לקבל יותר, אבל לפעמים בגלל שמדובר באוכלוסייה קטנה במקום גדול, הנושא של ההוצאות הקבועות מתחלקות אחרת, ולכן חשבנו אז שצריך לתת להם קצת יותר בהשוואה לבתי ספר גדולים.

שמעון פרץ: כל נושא המיגון של בתי הספר ובנייתם – עיריית שדרות זעקה כל השנים גם לגבי המיגון הראשוני שהיה.

שמעון פרץ: אנו אלה שתבענו לבנות בתי ספר חדשים ממוגנים, כי זה בכי לדורות.

שמעון פרץ: זה השקעה של מאות-מיליונים בשדרות שהלכו לריק.

שמעון פרץ: מדינת ישראל בסוף החליטה לבנות, וכל ההליך של העיכוב הוא לא עיכוב שנבע מעיריית שדרות, כולל מה שקורה היום.

שמעון פרץ: מבחינתנו, כל האישורים לכל המוסדות ניתנו.

שמעון פרץ: הבעיה קיימת, ופה אני פונה אליכם, מבקש את עזרתכם – אנו יוצאים למכרזים היום.

שמעון פרץ: לא ייסגרו מכרזים עם הקבלנים, כיוון שהתקציבים של משרד החינוך לא סגורים, בהתאם לנתוני הזכייה יש בעיה, ויש גם בעיה על מרכיבי מיגון.

שמעון פרץ: פה תיתנו את הדעת כדי שבתשע"א נוכל לפתוח את בתי הספר החדשים.

חיים אמסלם: תודה.

חיים אמסלם: בבקשה.

גואל אליאס: אני מנהל בית ספר "יסודי התורה".

גואל אליאס: הכול עוכב לגבי נושא הבנייה עד שכשדוד בוסקילה, ראש העיר, הגיע, בדיוק גם פרצה מלחמת עפרת יצוקה.

גואל אליאס: הוא עזר לנו להיקלט בתוך המקלטים.

חיים אמסלם: אתה מציין אותו לשבח.

גואל אליאס: כן.

גואל אליאס: זה דבר ראשון.

גואל אליאס: באתי לפה גם בשביל זה.

גואל אליאס: מצד שני, נושא הבנייה – אני נכנסתי באמצע.

גואל אליאס: אני ממהנדס העיר שמעתי שבינתיים משכ"ל לא קיבל את נושא "יסודי התורה".

גואל אליאס: זו השאלה שלי, האם באמת אנו מתכוננים בתשע"א לחזור- -

חיים אמסלם: עד כמה שהבנו, אין ל"יסודי התורה" מעמד שונה מיתר אותם בתי ספר שמנסים לקדם, והוועדה כאן תעקוב.

חיים אמסלם: תודה.

חיים אמסלם: ראש העיר, בבקשה.

דוד בוסקילה: אני רוצה לומר שאנו באמת מבחינת ההסתכלות שלנו, ההסתכלות שלי לפחות ושל חבריי למועצה, אני לא חושב שלא ניתן ולא צריך באמת לפגוע או להפלות אוכלוסייה בגלל דרך ההתנהלות שלה.

דוד בוסקילה: אנו עושים הכול כדי שאפליה כזו לא תהיה.

דוד בוסקילה: היום, ואני אומר את זה פעם נוספת לפרוטוקול, כל האחריות על יציאה ועמידה במכרז יצאה משדרות, עם כל האישורים שנדרשו לחברה למשק וכלכלה כדי לצאת לבניית בתי הספר ולבצע אותם במועד.

דוד בוסקילה: מבחינת תקופת הזמן, יש הזמן לעמוד בביצוע.

דוד בוסקילה: צריך לצאת לזה מייד, ואנו מבחינתנו נתנו אור ירוק.

דוד בוסקילה: זה באשר לבנייה.

דוד בוסקילה: באשר לדבר השני, גם במקומות שבתי הספר, וטענתי בתי הספר מופלים לטובה, הם לא מופלים לטובה כי אני רוצה להפלות אותם לטובה, כי לא ניתן בתקציבים שנקבעו במשרד החינוך לגבי שרתים ומזכירים ועובדות ניקיון להחזיק רבע מזכירה ורבע עובדת ניקיון – זה לא פותר את הבעיה.

דוד בוסקילה: אז אני מחזיק עובדת ניקיון ומזכירה ואב בית, כי זה צריך להיות בבית ספר.

דוד בוסקילה: זה – אני לא מחזיק בבתי ספר אחרים כי הם יותר גדולים.

דוד בוסקילה: אז את הקוטן של בתי הספר "יסודי התורה" ו"עטרת אסתר" אנחנו מכפרים על זה בעזרת תיקון עיוותים, ולכן אני אומר – כל דבר שמערכת החינוך החרדית מופלית בו לרעה, אני מוכן לעמוד מולו ולתת לו את התשובה.

חיים אמסלם: תודה.

משה גפני: אני מציע לך, הגזבר, מר פרץ, תמחוק מהפרוטוקול, כשאמרה שוש איפרגן שמוכנים לשלם רטרואקטיבית, האם דואגים לכל החינוך בשדרות, כי אז תישאל השאלה, וזה לא דוד בוסקילה, שהוא ראש מועצה חדש, אתה גזבר ישן, למה לא שילמת את ההסעות של הגנים?

קריאה: -

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: זה לא לדיון.

חיים אמסלם: תודה רבה.

חיים אמסלם: תם הדיון, אקריא לפניכם את הודעת הוועדה; הוועדה רשמה לפניה את הודעת ראש עיריית שדרות, לפיו בית ספר "יסודי התורה" ייפתח בשנת הלימודים תשע"א, בכל מה שקשור לעירייה.

חיים אמסלם: הוועדה תמשיך לעקוב אחר הביצוע.

חיים אמסלם: הוועדה הביעה מורת רוח מהיעדר נציגות השלטון המקומי שהוזמנו ולא הופיעו לדיון.

משה גפני: החברה למשק וכלכלה.

חיים אמסלם: החברה למשק וכלכלה, של השלטון המקומי.

חיים אמסלם: הוועדה מביעה שביעות רצונה על הודעת משרד החינוך, כי נמצא סוף-סוף הפתרון גם לגבי השנים שעברו.

חיים אמסלם: תודה רבה, הישיבה נעולה.