ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 14, 2009-10-13 09:30

מאיר שטרית: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.

מאיר שטרית: ברוכים הבאים.

מאיר שטרית: אני שמח שהפגרה מאחורינו ואנחנו חוזרים למשטר עבודה רגיל.

מאיר שטרית: אני מקווה שכולכם נהניתם מהפגרה, אני נהניתי כי כאופוזיציונר היה לי חופש פעם ראשונה אחרי הרבה שנים.

מאיר שטרית: הנושא שעל סדר היום הוא פעילות מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים אשר בתמיכת משרד המדע והטכנולוגיה.

מאיר שטרית: דיברנו במושב הקודם של הכנסת על כך שנביא את הנושא לדיון ביחד עם נושאים אחרים שיובאו במשך המושב הזה לדיון בוועדה, וזאת אנחנו עושים.

מאיר שטרית: אני אתן כמובן את רשות הדיבור לשר המדע ולאנשי משרד המדע כדי שיציגו את הנושא ולאחר מכן נפתח את הדיון.

מאיר שטרית: אני חושב שהנושא הוא מעניין כשלעצמו, הוא משיג תוצאות די מעניינות ויהיה מעניין לשמוע על תוצאות קונקרטיות של המחקרים שנעשו במרכזי המחקר והפיתוח האלה.

מאיר שטרית: אני חושב שזה יהיה מעניין מאוד לוועדה להקשיב, לשמוע ולקבל דוגמאות לגבי ההישגים, ואם יש הישגים, מה הושג במקומות האלה.

דניאל הרשקוביץ: אני שמח על הדיון בנושא החשוב הזה.

דניאל הרשקוביץ: הגיע מנכ"ל המשרד והוא מי שאמור להציג את הנושא.

דניאל הרשקוביץ: אני אומר רק משפט אחד לפתיחה ולאחר מכן מנכ"ל המשרד יציג את הנושא.

דניאל הרשקוביץ: כל מה שאומר, יהיה משפט אחד.

דניאל הרשקוביץ: המו"פים האזוריים, בראייה שלי, זאת אחת הפעילויות החשובות ביותר של משרד המדע והטכנולוגיה למרות שמבחינת ההיקף הכספי של המשרד, זאת אחת הפעולות הקטנות.

דניאל הרשקוביץ: זאת ממש פעולה שהיא חשובה מאוד מכל היבט.

דניאל הרשקוביץ: אני אתן למנכ"ל המשרד, שר-שלום ג'רבי, שזו גם ההזדמנות לברך אותו על הפעם הראשונה שהוא מופיע בפני ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת.

מאיר שטרית: הוא סוף כל סוף אושר?

דניאל הרשקוביץ: יש עוד איזה דיון בבג"ץ.

מאיר שטרית: הוועדה מאשרת אותו.

דניאל הרשקוביץ: אני בטוח שאחרי היום, היא תאשר אותו.

מאיר שטרית: אני צריך קודם כל להזכיר בשמחה את העובדה שפרופסור עדה יונת זכתה בפרס נובל.

מאיר שטרית: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת אתה, אליה נזמין את האנשים הרלוונטיים, כדי לכבד את המעמד של קבלת פרס נובל במדע, דבר שלא הולך ברגל, בעיקר לא בכימיה.

מאיר שטרית: היא גם האישה הראשונה שזכתה בפרס לכימיה והאישה הראשונה מישראל שזכתה בפרס.

מאיר שטרית: זה באמת יוצא מן הכלל ואנחנו נקיים ישיבה מיוחדת לכבוד קבלת הפרס הזה, שאני חושב שכולנו צריכים להיות גאים בו.

מאיר שטרית: אדוני השר, יש לי שאלה, אחרי שקראתי את החומר לקראת הישיבה.

מאיר שטרית: מהו תקציב משרד המדע?

מאיר שטרית: בניירות של מרכז המחקר והמידע של הכנסת מופיע שתקציב משרד המדע הוא 82 מיליון שקלים.

דניאל הרשקוביץ: לא.

מאיר שטרית: אני זוכר שהממשלה אמרה שהיא מגדילה את התקציב ב-160 מיליון שקלים בשנה.

דניאל הרשקוביץ: לא, ב-60 אחוזים.

דניאל הרשקוביץ: סדר גודל של 60 אחוזים.

דניאל הרשקוביץ: התקציב היום הוא בין 130 ל-140 מיליון שקלים.

מאיר שטרית: זה הסכום שמופיע בתקציב האוצר.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו קיבלנו תקציב עבור חובות עבר לארגונים בינלאומיים.

שר-שלום ג'רבי: התקציב הזה הוא לא לעבודה השוטפת מבחינת המשרד.

שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, היו לנו חובות לארגונים בינלאומיים שאנחנו לא שילמנו אותם במשך הרבה שנים, וזה גרם לבעיה שוטפת בעבודה.

שר-שלום ג'רבי: לכן השר ביקש תקציב מיוחד לזה ואכן קיבלנו תוספת עבור זה.

מאיר שטרית: אם כן, התקציב של המשרד היום הוא 132 מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: לא לפעילות שוטפת.

מאיר שטרית: לא, בכלל.

שר-שלום ג'רבי: כן.

מאיר שטרית: בשנה הבאה אתם יכולים לומר שזה הבסיס.

שר-שלום ג'רבי: נכון.

מאיר שטרית: מה התקציב בשנת 2010?

שר-שלום ג'רבי: אני אתייחס לזה בהמשך.

מאיר שטרית: 132 מיליון שקלים.

דניאל הרשקוביץ: כן.

שר-שלום ג'רבי: לא, רוצים להוריד לנו.

שר-שלום ג'רבי: יש את הקיצוץ הרוחבי, אבל אני אתייחס לזה בהמשך.

מאיר שטרית: בסדר.

מאיר שטרית: אני רק רציתי להתייחס למספר שהופיע אצלי במסמכים.

מאיר שטרית: חשבתי שהסכום גבוה יותר.

דניאל הרשקוביץ: מאחר וכבר החזרת לי את רשות הדיבור, אני חושב שזאת ההזדמנות לברך את פרופסור עדה יונת.

דניאל הרשקוביץ: זאת באמת זכייה מאוד מכובדת.

דניאל הרשקוביץ: התרומות שלה הן פנטסטיות.

דניאל הרשקוביץ: כל הארץ מדברת על ריבוזומים ואכן ההישג הוא פנטסטי ויש לו כבר יישומים חשובים בתחום הרפואה, בתחום האנטיביוטיקה, אבל ברור שגם שיהיו יישומים בחקר הסרטן כי בסך הכל היא פענחה את המבנה של הריבוזום וזה המנגנון שיוצר את החלבונים שהם בעצם החלק החי בתאי גופנו.

דניאל הרשקוביץ: אני רוצה לציין שעדה יונת בשבילי – ואני ציינתי זאת כבר בכמה הרצאות שנתתי מאז הזכייה – מודל לעוד דבר נוסף, מבלי להבין מה זה ריבוזומים.

דניאל הרשקוביץ: היא עובדת על הנושא הזה כבר יותר מ-30 שנים.

דניאל הרשקוביץ: במשך 15 השנים הראשונות של עבודתה, התייחסו אליה כאל שוטה הכפר.

דניאל הרשקוביץ: היא הלכה בדרך ואמרו לה שטובים וגדולים ממנה הלכו בה ואין שום סיכוי להצליח.

דניאל הרשקוביץ: היא גונתה ממש.

דניאל הרשקוביץ: הדבר הזה פגע בקידום שלה במכון ויצמן.

דניאל הרשקוביץ: היא עלתה לדרגה של פרופסור מן המניין יחסית בגיל מאוחר.

דניאל הרשקוביץ: אולי שיא האירוניה הוא שהשניים שקיבלו ביחד אתה את הפרס, הם היו שניים שלפני עשרים שנים כתבו מאמרים נגדה אבל ידעו לקפוץ על העגלה כשהיא הוכיחה את הייתכנות.

דניאל הרשקוביץ: באמת ברכות חמות לפרופסור עדה יונת.

דניאל הרשקוביץ: זה הישג גדול.

מאיר שטרית: כאשר למדתי מיקרו-ביולוגיה בשנה א' באוניברסיטה – אני מדבר על שנת 1964 - הריבוזום היה עדיין חלקיק בתא שעוד לא ברור מה תפקידו.

דניאל הרשקוביץ: מה הוא עושה.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: אדוני המנכ"ל, בבקשה, רשות הדיבור שלך.

שר-שלום ג'רבי: תודה רבה, בוקר טוב.

שר-שלום ג'רבי: ברשות השר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אורחים.

שר-שלום ג'רבי: אני קודם כל רוצה להודות לך על כינוס הוועדה בתחילת מושב החורף וגם על העלאת הנושא החשוב הזה של מרכזי מחקר ופיתוח אזורי שאני יודע שהוא קרוב מאוד ללבך.

שר-שלום ג'רבי: בישיבות שקיימנו בכל נושא של צמצום הפערים במדע וקהילה ונגישות המדע.

שר-שלום ג'רבי: השר שלנו גם הוא מייחס לנושא הזה חשיבות רבה מאוד.

שר-שלום ג'רבי: אני רוצה לעדכן אותך, למרות שאתה מעודכן וחלק מהחברים שיושבים כאן נסעו לפסטיבל מדע לאומי ראשון שקיימנו.

שר-שלום ג'רבי: פסטיבל המדע הזה התקיים בחול המועד סוכות והייתה לו הצלחה גדולה מאוד.

שר-שלום ג'רבי: הגיעו לכנס אלפי משפחות מרחבי הארץ, לאו דווקא מאזור הפריפריה, שלמדו להכיר מה זה מרכז מחקר ופיתוח אזורי.

שר-שלום ג'רבי: אני מודה, אני גר במצפה יריחו, ויש לנו מרכז מחקר ופיתוח ים המלח, שנציגיו נמצאים כאן אתנו, אבל אף פעם לא ידעתי שיש מרכז מחקר ופיתוח כזה.

שר-שלום ג'רבי: הציבור לא יודע שיש מרכזי מחקר ופיתוח.

שר-שלום ג'רבי: אני חושב שהצלחנו להביא לזה שהציבור ייחשף לזה והייתה הצלחה גדולה מאוד.

שר-שלום ג'רבי: השר כבר הנחה אותי שבעזרת השם בחול המועד פסח אנחנו נקיים את פסטיבל המדע השני.

שר-שלום ג'רבי: לפסטיבל המדע הראשון הייתה הצלחה גדולה מאוד, היו פרסומים רבים ואנשים הגיעו אליו.

שר-שלום ג'רבי: אני גם מודה לכל מרכזי המחקר והפיתוח שנענו לבקשה.

שר-שלום ג'רבי: כמו כן הקמנו בבית הנשיא ביתן גדול מאוד של משרד המדע והטכנולוגיה ומי שהיה בבית הנשיא בחול המועד סוכות חשב שתקציב משרד המדע והטכנולוגיה וההיקף שלו הוא בין המשרדים הגדולים ביותר.

שר-שלום ג'רבי: הבאנו לוויינים וחוקרים.

שר-שלום ג'רבי: היה באמת יוצא מן הכלל.

שר-שלום ג'רבי: אני חושב, אם מותר לי לומר בשקט, שהיינו אטרקציה של המשרדים, אבל אני לא אובייקטיבי.

שר-שלום ג'רבי: באמת היה מאוד מכובד ומאוד טוב.

שר-שלום ג'רבי: שוב, אני רוצה לומר תודה.

שר-שלום ג'רבי: ברשותך, בשבוע שעבר נפטר יעקב ארזי, מנהל מיגל קריית שמונה.

שר-שלום ג'רבי: אני מאמין שרוב החברים כאן מכירים אותו.

שר-שלום ג'רבי: איש שעשה רבות, עשה שינוי ועשה פלאים במיגל, במרכז המחקר והפיתוח שבקריית שמונה.

שר-שלום ג'רבי: מכאן אנחנו שולחים את תנחומינו למשפחה.

מאיר שטרית: גם של הוועדה.

שר-שלום ג'רבי: ודאי.

שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, לפני שאנחנו נדבר על מרכזי המחקר והפיתוח, אני אתן סקירה בזריזות על חזון המשרד ועמדותיו.

שר-שלום ג'רבי: אני אעשה זאת במהירות ואחרי כן נגיע ללב העניין.

שר-שלום ג'רבי: ישראל כמדינה קטנה צריכה להשקיע במחקר ופיתוח נקודתית.

שר-שלום ג'רבי: כולנו מבינים שעם המשאבים המצומצמים שיש לנו – ואנחנו ניכנס לזה בהמשך – דרושה יד מכוונת מקצועית.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להתפרס, לבחון ולדון בכל נושא ונושא, ולכן צריכה להיות יד מכוונת.

שר-שלום ג'רבי: משרד המדע והטכנולוגיה ייעצב ויוביל את מדיניות המחקר והפיתוח בישראל, לרבות קביעת סדרי עדיפויות לאומיים.

שר-שלום ג'רבי: כידוע לך, יש לנו גם את המולמו"פ שגם בנושא הזה ישבנו.

שר-שלום ג'רבי: הוא עוזר לנו בסדרי עדיפויות, הוא מייעץ לשר והוא מייעץ לממשלה לגבי סדרי עדיפויות שלנו.

שר-שלום ג'רבי: המשרד ידאג לתשתיות אנושיות ופיזיות בתחומים המדעיים, יביא למודעות ויקרב את המדע לפריפריה הגיאוגרפית והדמוגרפית כאשר למרכזי המחקר והפיתוח יש חלק גדול בכך.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו נאמר בדיוק מה המטרה של מרכזי המחקר והפיתוח, למה הם מוקמים דווקא בפריפריה, אבל בהחלט יש להם חלק גדול מאוד בכל הנושא של צמצום הפערים.

שר-שלום ג'רבי: המשרד יאדיר את שמה של ישראל וימנף את היתרונות היחסיים שלה.

שר-שלום ג'רבי: מטרות משרד המדע והטכנולוגיה: גיבוש מדיניות מחקר ופיתוח בדגש על תחומי עדיפות לאומיים, פיתוח תשתיות המחקר והפיתוח בישראל בהון אנושי ובסביבת המחקר, הובלת תחום החלל וקידום קשרי החוץ-מדעיים.

שר-שלום ג'רבי: לפני כחודש הייתי בהודו כדי לקדם חסמים של לוויין הטאובק שתקוע כבר שנה, וברוך השם הצלחנו לשחרר את זה ובעזרת השם בדצמבר הלוויין ישוגר בהודו ואני מקווה מאוד שזה באמת יתקיים.

שר-שלום ג'רבי: קיימנו במשך שבוע, ביחד עם צביקה קפלן, ראש סוכנות החלל, דיונים בהודו והדיונים היו מאוד מוצלחים.

שר-שלום ג'רבי: קירוב אוכלוסיות חדשות וצעירות למדע בדגש על הפריפריה הגיאוגרפית והדמוגרפית, מתן שירות יעיל ואיכותי לקהילת המדע בארץ.

שר-שלום ג'רבי: עכשיו אני נכנס ללב העניין לשמו התכנסנו כאן והוא מהו מרכז מחקר ופיתוח אזורי.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו קודם כל צריכים לדעת שמרכזי המחקר והפיתוח נמצאים בפריפריה.

שר-שלום ג'רבי: המרכז, מרכז המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: ירדתי עכשיו במעלית, פגש אותי חבר כנסת ואמרתי לו שאתה עכשיו מקיים ישיבה בנושא מו"פ אזורי אבל הוא לא ידע מה זה מו"פ ושאל אותי מה זה מו"פ.

שר-שלום ג'רבי: אני מתאר לעצמי שכולם יודעים, אבל בכל זאת מחובתי לומר כאן שמרכז מו"פ הוא מרכז מחקר ופיתוח.

שר-שלום ג'רבי: המרכז מבצע מחקרים יישומיים הייחודיים לאותו אזור.

שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, תפקידו של המרכז לחקור את אותו אזור.

שר-שלום ג'רבי: אם אנחנו לוקחים, סתם דוגמה, את מו"פ מרכז ים המלח – אני צריך קשרים אתם כי הם נותנים לי את הדרך לנסוע לאזור אילת ואם לא יהיו לי קשרים אתם, הם יחסמו לי את הדרך ממצפה יריחו – שם יש מו"פ יוצא מן הכלל והוא חוקר את אותו אזור.

שר-שלום ג'רבי: מרכזי המחקר מבצעים מחקרים לפתרון בעיות האזור.

שר-שלום ג'רבי: אם דיברנו על ים המלח, יש למשל את הנושא של הבולענים והם חוקרים את אותו אזור.

שר-שלום ג'רבי: המחקר עוסק במגוון רחב של נושאים בשונה ממשרדי ממשלה אחרים כמו חקלאות ובריאות שהם מתעסקים דווקא בתחום האחריות שלהם.

שר-שלום ג'רבי: אם זה חקלאות, רק בחקלאות, ואם זה בריאות, רק בבריאות.

שר-שלום ג'רבי: למרכזי המחקר והפיתוח האזוריים יש דרור וחופש לחקור כל דבר וכל נושא בתנאי שהוא קשור ורלוונטי לאותו אזור.

שר-שלום ג'רבי: משרד המדע מעודד שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה כמו חקלאות, בריאות ופיתוח הנגב והגליל.

שר-שלום ג'רבי: אני חייב לציין את שיתוף הפעולה עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, עם השר סילבן שלום ואורנה המנכ"לית שלו שבאמת הם מאוד מאוד מעונינים לשתף פעולה ואנחנו במערכת יחסים טובה מאוד.

שר-שלום ג'רבי: הם עומדים לתקצב לטובת המו"פ ולתת כסף לעניין כאשר עם מו"פ ים המלח יש כבר מגעים.

מאיר שטרית: נכון להיום הם לא מתקצבים שום דבר.

שר-שלום ג'רבי: נכון להיום הם לא מתקצבים אבל יש היענות גדולה ובשבוע הבא או השבוע יש לנו ישיבה עם אורנה המנכ"לית.

שר-שלום ג'רבי: ישבנו כבר עם השר סילבן שלום.

שר-שלום ג'רבי: יש היענות גדולה ואני בטוח ומשוכנע שהם יפעלו.

שר-שלום ג'רבי: אני כמובן אעדכן בנושא.

שר-שלום ג'רבי: תנאים בסיסיים לפעילות מרכז מחקר ופיתוח.

שר-שלום ג'רבי: מה התנאים הבסיסיים בכלל כדי להקים מרכז למחקר ופיתוח.

שר-שלום ג'רבי: קודם כל, מיקומו של מרכז המחקר והפיתוח חייב להיות בפריפריה.

שר-שלום ג'רבי: הוא חוקר את האזור כמו מרכז מחקר ופיתוח רמת הגולן שחקר את האזור ומצא שהגידולים הטובים ביותר לאזור הם כרמים ונטיעת עצי תפוח, או מרכז מחקר ופיתוח ים המלח כפי שהצגתי קודם לכן.

שר-שלום ג'רבי: החוקרים חייבים להיות תושבי האזור, וזה תנאי.

מאיר שטרית: הדרוזים יודעים את זה כבר מאתיים שנים.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו גילינו את זה רק בשנות ה-80, אבל יש גם זנים מיוחדים שמגדלים במקום.

שר-שלום ג'רבי: הם גידלו יהונתן וגרנד - אני מושבניק לשעבר – אבל יש זנים חדשים וטובים שהשוק שלהם גם הרבה יותר חזק למרות שתפוח יהונתן הוא מאוד טעים.

שר-שלום ג'רבי: החוקרים חייבים להיות תושבי האזור.

שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, חוקר-מדען שגר בתל-אביב לא יכול להיות חוקר במרכז מחקר ופיתוח.

שר-שלום ג'רבי: תנאי הכרחי שהוא יהיה חוקר, שהוא יגור באזור.

שר-שלום ג'רבי: התוצאות חייבות להיות לטובת האזור של אותו מרכז מחקר ופיתוח.

שר-שלום ג'רבי: יעדי מרכזי המחקר והפיתוח האזורי.

שר-שלום ג'רבי: יצירת בסיסי מחקר ופיתוח מקומיים, ייזום מחקר ופיתוח במשאבים מקומיים בעלי ערך מדעי וכלכלי כאשר אנחנו בכלל שואפים שהתוצאות של המחקרים תהיינה כלכליות לאותו אזור.

שר-שלום ג'רבי: אם אנחנו לוקחים למשל את המחקר והפיתוח שהיה בגוש קטיף, כל הנושא של ירקות ללא תולעים, זה המחקר והפיתוח שלנו כאשר מרכז המחקר והפיתוח שלנו חקר וגילה ומזה כולנו יודעים שתושבי האזור הרוויחו כסף רב ועדיין הם מרוויחים.

שר-שלום ג'רבי: עידוד אינטגרציה חברתית וחשיפת אוכלוסיות הפריפריה למדע.

שר-שלום ג'רבי: השר הציב כיעד מרכזי של המשרד צמצום פערים וקירוב המדע לקהילה.

שר-שלום ג'רבי: בהנחייתו של השר קיבלנו על עצמנו שכל מי שמקבל מלגה – אם אלה פרחי מדע או אם אלה מלגות דוקטורנטים שאפשר להגיע לסכום של כ-200 אלף שקלים – יהיה חייב לתת שעות בקהילה.

שר-שלום ג'רבי: לא יהיה מצב שאדם, אם זה פרח מדע או דוקטורנט שמקבל תקציב ממשרד המדע, יקבל כסף בלי לתת שעות לקהילה, בלי שייתן הרצאות, ויעזור למשפחות חלשות.

שר-שלום ג'רבי: אני יודע שזה נושא מאוד קרוב ללבך וגם דיברנו על זה.

שר-שלום ג'רבי: השר הנחה אותנו שזה יהיה תנאי כדי לקבל מלגה.

שר-שלום ג'רבי: פיתוח תשתית לקליטת מדענים ישראלים ועולים באזורי הפריפריה.

שר-שלום ג'רבי: עידוד שיתוף פעולה בין חוקרים בפריפריה לחוקרים ממרכז הארץ.

שר-שלום ג'רבי: יש מחקרים משותפים של מרכז המחקר והפיתוח עם חוקרים שנמצאים באוניברסיטאות.

מאיר שטרית: אם הבנתי נכון, כל מרכז מחקר ופיתוח צריך להיות קשור למוסד אקדמאי כלשהו.

שר-שלום ג'רבי: כל מרכז מחקר ופיתוח חייב להיות קשור למוסד אקדמאי.

יולי תמיר: מי בוחן את הצעות המחקר או את הצעות העבודה המדעית שמציע המרכז?

שר-שלום ג'רבי: במשרד המדע יש ועדות שיפוט.

שר-שלום ג'רבי: אני אתייחס לזה עוד מעט, לגבי המחקרים הספציפיים שקשורים למרכזי המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו עוסקים במחקרים שרק מרכזי המחקר והפיתוח יכולים להגיש את ההצעות.

שר-שלום ג'רבי: שוב, זה כדי לעודד תחרות ולעודד מצוינות.

שר-שלום ג'רבי: לאוניברסיטאות אין רשות והן לא יכולות להגיש לטובת המחקרים האלה.

שר-שלום ג'רבי: אני אתייחס לזה, כי אם הן יגישו, מטבע הדברים – אני מקווה שזה ישתנה – הן יותר חזקות ויש להן משאבים הרבה יותר גדולים ולכן הן יכולות להצליח.

שר-שלום ג'רבי: את פעילות המרכזים מלווה ועדה ציבורית, ועדת הקבע למחקר והפיתוח האזורי.

שר-שלום ג'רבי: נמצא אתנו פרופסור בנטל מאוניברסיטת חיפה שהוא יושב-ראש ועדת הקבע מזה שש שנים.

שר-שלום ג'רבי: אני חייב לומר ששאלתי, כאשר נכנסתי לתפקידי, מה השכר שלהם ואיך משלמים להם, פר ישיבות, פר דיונים, פר נסיעות, פר זמן, ואמרו לי שהתנאי היחידי שלא תמיד המשרד עומד בו הוא שייתנו להם סנדביצ'ים כשהם מסתובבים במרכזי המחקר והפיתוח ומישהו מחברי הוועדה אוהב סנדביץ עם טונה.

שר-שלום ג'רבי: באמת הכל נעשה בהתנדבות וזה המקום לומר תודה רבה גם לפרופסור בנטל וגם לחברי הוועדה.

שר-שלום ג'רבי: חברי הוועדה הם בסך הכל 12 אנשים במספר.

שר-שלום ג'רבי: הם כוללים את נציגי משרדי הממשלה, אנשי אקדמיה ונציגי ציבור.

שר-שלום ג'רבי: יש שני מסלולים לתמיכה במרכזי המחקר והפיתוח האזוריים: המסלול הראשון הוא תמיכה בפעילות שוטפת של המרכז כאשר פעילות שוטפת זה אחזקה, רכישת ציוד, חשמל, מים, שכירות למרות שעד כמה שאני יודע לא קיימת שכירות בגלל שמי שנותן את השכירות בדרך כלל זאת הרשות.

שר-שלום ג'רבי: אני מדבר על כל האחזקה השוטפת.

שר-שלום ג'רבי: זה המסלול הראשון בו אנחנו תומכים.

שר-שלום ג'רבי: המסלול השני הוא מימון מחקרים תחרותיים כאשר אנחנו יוזמים מחקרים תחרותיים בין מרכזי המחקר והפיתוח ומי שיכול להגיש אותם אלה רק מרכזי המחקר והפיתוח ואנחנו מקווים לעבות ולהגדיל את התקציב לכך.

שר-שלום ג'רבי: כאן הגענו לנושא התקציב.

שר-שלום ג'רבי: תקציב מרכזי המחקר והפיתוח הוא בסך הכל 15.8 מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: זה כל התקציב של מרכזי המחקר והפיתוח וזה לאחר הגדלה שהשר הצליח להשיג של כמיליון שקלים ממשרד האוצר.

שר-שלום ג'רבי: הסכום של 15.8 מיליון שקלים הוא לאחר המיליון שקלים שנוספו לנו.

שר-שלום ג'רבי: אגב, כפי שידוע לכם, והתייחסתי, יש קיצוץ רוחבי של שני אחוזים בשנה הזאת וארבעה אחוזים בשנה הבאה, והשר הנחה אותי שמרכזי המחקר והפיתוח לא ייפגעו אף לא בשקל אחד בקיצוץ הזה.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו צריכים לשבור את הראש היכן אנחנו מקצצים ואיפה נקצץ את שני האחוזים ואת ארבעת האחוזים הנוספים, שזה בסך הכל קיצוץ של שישה אחוזים בשנה הבאה.

שר-שלום ג'רבי: כאמור, מתוך החשיבות שהשר מייחס למרכזי המחקר והפיתוח, מתוך החשיבות שהשר מייחס לצמצום הפערים בחברה, קיבלתי ממנו הנחיה שלא לפגוע אף לא בשקל אחד במרכזי המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: למרות זאת, תבינו כמה הסכום כאן הוא סכום זעום.

שר-שלום ג'רבי: התמיכה השוטפת במרכזי המחקר והפיתוח, בסך הכל 10.7 מיליון שקלים כאשר מתוך הסכום הזה שמונה מיליון שקלים מהווים תמיכה למיגל.

שר-שלום ג'רבי: מיגל היא אימפריה בלתי רגילה והלוואי שכל מרכזי המחקר והפיתוח יגיעו לסדר גודל כזה.

שר-שלום ג'רבי: במיגל יש כ-140 עובדים כאשר שני שליש מהם הם חוקרים בעלי תואר דוקטור.

שר-שלום ג'רבי: 2.7 מיליון שקלים הולכים ליתר מרכזי המחקר והפיתוח ואכן זה סכום זעום והוא פשוט בגדר בושה.

שר-שלום ג'רבי: 4.5 מיליון שקלים הולכים למימון מחקרי מחקר ופיתוח תחרותיים, זה מה שאמרנו לגבי המחקרים שאנחנו עושים רק למרכזי המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: 600 אלף שקלים הולכים למימון מרכזי מחקר ופיתוח בהקמה.

שר-שלום ג'רבי: מרכז מחקר ופיתוח בהקמה, הפירוש הוא מחקר ופיתוח בניסיון.

שר-שלום ג'רבי: לכל מרכז מחקר ופיתוח שמקימים, יש תקופת ניסיון של שנתיים והוא צריך לעמוד בקריטריונים כמו העסקת שלושה חוקרים במשרה מלאה כאשר הם בעלי תואר דוקטור, ותמיכת הרשות המקומית ב-10 אחוזים.

שר-שלום ג'רבי: היום ה-600 אלף שקלים מחולקים באופן ש-400 אלף שקלים מקבל מרכז מחקר ופיתוח ים המלח והוא מקבל את הסכום הזה כי יש לו עוד שתי זרועות כאשר זרוע אחת היא בערבה והזרוע השנייה בחבל אילות.

שר-שלום ג'רבי: מרכז המחקר והפיתוח השני הוא בחורה.

שר-שלום ג'רבי: אחרי שנתיים המשרד בודק האם הם עומדים בקריטריונים, האם הם עומדים במחקרים שהם מגישים ומבקשים את המאזנים.

שר-שלום ג'רבי: אם הם עומדים בכל, הם נכנסים להיות חלק והם שווים בין שווים במניין מרכזי המחקר והפיתוח, כאשר יש איזושהי נקודה ויש התניה של 10 אחוזים שהרשות חייבת לתת למרכז המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: והיא נותנת?

שר-שלום ג'רבי: אם הרשות לא נותנת 10 אחוזים, מרכז המחקר והפיתוח ייסגר.

שר-שלום ג'רבי: בעברי הייתי פוליטיקאי ולצערי אנחנו יודעים שלא לכל ראשי הערים איכפת ממרכזי המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: לא תמיד יש להם כסף.

שר-שלום ג'רבי: נכון.

שר-שלום ג'רבי: לא תמיד יש להם כסף.

שר-שלום ג'רבי: אם נהיה אמיתיים, אם ראש רשות – ותרשה לי לומר שאתה היית ראש רשות מצוין – יודע לנצל את מרכז המחקר והפיתוח שלו, הרי זה יהלום שבכתר והוא יכול לעשות מזה מטעמים, הוא יכול להוביל את המדע בקהילה שלו והוא יכול לעשות יוזמות בלתי רגילות.

שר-שלום ג'רבי: החכמה היא ליצור את הקשר ולא תמיד יש קשר בריא, נכון וטוב בין הרשות לבין מרכז המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: אני עובר, וגם השר עובר, בין מרכזי המחקר והפיתוח ואנחנו נפגשים עם ראשי הרשויות כדי לחבר את הקשר וכדי שיהיה קשר בריא.

שר-שלום ג'רבי: בכל מקרה, את ההתניה של ה-10 אחוזים אנחנו רוצים ואני עובד עכשיו עם משרד המשפטים כדי להוריד את זה כי יכול להיווצר מצב שראש רשות לא אוהב את מנהל המחקר והפיתוח בגלל שהוא לא תמך בו, והוא יאמר שהוא מחליט שאת ה-10 אחוזים הוא לא מעביר, ואז, בגלל הקריטריונים שאנחנו הצבנו לעצמנו, אני צריך לסגור את מרכז המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: זה הרי לא יעלה על הדעת.

שר-שלום ג'רבי: את ההנחיה וההוראה שהרשות המוניציפאלית צריכה לתת לפחות 10 אחוזים, אנחנו נעמוד עליה אבל אנחנו רוצים להוריד את זה כתנאי להמשך הפעילות של מרכז המחקר והפיתוח כי לא יעלה על הדעת שבגלל כל מיני פוליטיקות פנימיות, המרכז ייסגר.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו יודעים שבמקומות הקטנים, ומרכזי המחקר והפיתוח הם תמיד בפריפריה, הפוליטיקות הן גם לפעמים פוליטיקות גדלות מאוד.

מאיר שטרית: לא רק זאת.

מאיר שטרית: אני מאמץ את דבריך כיוון שבדרך כלל כל הסיפור הזה של מצ'ינג עובד ממש הפוך והוא לרעת החלשים.

מאיר שטרית: כאשר הממשלה אומרת שהיא מוכנה לתת תקציב למי שמשלם נגיד 10 אחוזים או 20 אחוזים מהתקציב, למי שיש, הוא מקבל פעמיים.

מאיר שטרית: הוא מקבל גם את התוספת של הממשלה ואת מה שיש לו, אבל מי שאין לו, הוא לא מקבל כלום.

מאיר שטרית: הדוגמה הבולטת ביותר, במחקר של דוקטור בן-בסט שהוצג במכון הישראלי לדמוקרטיה, השקעות למשל בחינוך, תקציב החינוך או הרווחה, מסתבר, הרשויות בהן נמצאות האוכלוסיות שהן גבוהות כלכלית, מקבלות תקציבים פי שבע לתלמיד מאשר מקבלות האוכלוסיות החלשות כי באופן טבעי אותן רשויות יכולות ליזום פרוייקטים שמשרד החינוך מציע, פרוייקטים שמציע משרד הרווחה ולממן את החלק שלהן, כך שהן מקבלות תוספת.

מאיר שטרית: במקומות שאין להם כסף לממן, לא מקבלים כלום.

מאיר שטרית: לכן העניין הזה של קביעת מצ'ינג כאלמנט שאם הוא לא קיים, המחקר והפיתוח ייסגר, הוא באמת שטות מוחלטת בעיניי ואתה צודק בגישה שלך ואני מחזק את ידיך כי אני חושב שזה נכון.

מאיר שטרית: ראש רשות שיש לו עניין, אם יש לו באמת אמצעים, שייתן, ואם הוא לא ייתן, לא קורה שום אסון.

מאיר שטרית: יותר חשוב שיפותח שם מדע ולא חשוב אם ראש הרשות אוהב את זה או לא אוהב את זה, אם הוא חלק מזה או לא חלק מזה.

מאיר שטרית: אם הוא רוצה ויש לו כסף, יעשה.

מאיר שטרית: אם הוא לא רוצה, שלא יעשה.

מאיר שטרית: עדיין לממשלה יש אחריות בתחומים האלה ואני חושב שלא צריך להטיל את זה על הרשויות המקומיות שגם כך מצבן של רבות מהרשויות, בעיקר בפריפריה, הוא לא בדיוק מן המשופרים וחלקן בקושי משלמות שכר.

שר-שלום ג'רבי: נכון.

שר-שלום ג'רבי: אגב, גם התייחסתי ואמרתי שהשר הוסיף מיליון שקלים לטובת מרכזי המחקר והפיתוח כך שעכשיו גם מרכזי המחקר והפיתוח יקבלו.

יולי תמיר: הנתונים שקיבלנו ממרכז המידע והמחקר הם אחרים.

שר-שלום ג'רבי: אולי יש שם פחות מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: בוודאי שיש ירידה.

יולי תמיר: אני מדברת על ירידה.

יולי תמיר: כאן רואים תקציב יציב, אבל ב-2009 רואים שהוא יורד.

שר-שלום ג'רבי: יש ירידה.

שר-שלום ג'רבי: בשנת 2006 הייתה ירידה גדולה מאוד במרכזי המחקר והפיתוח בכלל ובתקציב משרד המדע.

שר-שלום ג'רבי: הייתה ירידה גדולה מאוד.

שר-שלום ג'רבי: אולי יש פער של כמיליון שקלים בין מה שאני מציג כאן לבין מה שיש אצלך, כי אולי זה לא מעודכן למיליון שקלים שהשר השיג מהאוצר.

שר-שלום ג'רבי: אני לא יודע איזה נתונים את מחזיקה אבל אם זה פער בסדר גודל של כמיליון שקלים, הם אולי לא מעודכנים ולא יודעים שהשר הצליח להשיג עוד מיליון שקלים לטובת מרכזי המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: מה זה מחקר ופיתוח בדואי?

שר-שלום ג'רבי: זה מרכז בחורה.

שר-שלום ג'רבי: זה מרכז ניסיוני.

שר-שלום ג'רבי: יש שני מרכזי מחקר ופיתוח ניסיוניים שהם בהקמה.

שר-שלום ג'רבי: התייחסתי לזה בשקף הקודם.

שר-שלום ג'רבי: יש שני מרכזי מחקר ופיתוח בהקמה והמשמעות של ההקמה היא ניסיון.

שר-שלום ג'רבי: יש מרכז מחקר ופיתוח ים המלח ויש מרכז מחקר ופיתוח בחורה, בנגב, למגזר הבדואי.

שר-שלום ג'רבי: יש כאן פריסה ארצית של מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים, למעשה מקריית שמונה בצפון ועד חבל אילות בדרום.

שר-שלום ג'רבי: אתה רואה כאן בכל המגזרים – בקריית שמונה, בשפרעם, באריאל, בדרום הר חברון, במצפה רמון, בים המלח ובחורה, כמו שהדגשתי.

שר-שלום ג'רבי: לסיכום.

שר-שלום ג'רבי: תוכנית המחקר והפיתוח האזורית הנה בעלת חשיבות לאומית מבחינה חברתית, מדעית וכלכלית.

שר-שלום ג'רבי: פעילות מרכז המחקר והפיתוח האזורי מצמצמת פערים בין המדע לקהילה וחושפת את המדע לרובדי האוכלוסייה השונים.

שר-שלום ג'רבי: מרכז המחקר והפיתוח האזורי מספק תעסוקה למדענים ולעוסקים במחקר באזור הפריפריה.

שר-שלום ג'רבי: התקציב הקיים אינו ריאלי ואינו עונה על הצרכים הבסיסים ובהנחייתו של השר אנחנו עושים הכל כדי להגדיל את המחקר והפיתוח, וציינתי שהמחקר והפיתוח לא יקוצץ ולא ייפגע.

שר-שלום ג'רבי: אני בטוח שיושב-ראש הוועדה שלנו, שגם היה שר אוצר בעברו, הנושא של צמצום הפערים בחברה והנגשת המדע לקהילה קרוב ללבו, אני מקווה מאוד שהוא גם יעזור לנו בהשגת תקציבים.

שר-שלום ג'רבי: אגב, לא מדובר במאות מיליוני שקלים אלא מדובר במיליוני שקלים בודדים.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו כאן מרימים את מרכזי המחקר והפיתוח בצורה בלתי רגילה להישגים בלתי רגילים ואני באמת מבקש את עזרתכם הרבה כדי להשיג את הסכומים הזעומים שלא קשה להשיג עם עבודה טובה מול האוצר.

שר-שלום ג'רבי: אני בהחלט מבקש את עזרתך אדוני היושב-ראש.

שר-שלום ג'רבי: בשנות קיומו סיפק מרכז המחקר והפיתוח האזורי תוצאות מדעיות שקיבלו הכרה בינלאומית וזכו להצלחה כלכלית.

שר-שלום ג'רבי: דיברנו כבר על גידול ירקות ללא חרקים.

שר-שלום ג'רבי: מרכז המחקר והפיתוח האזורי זוכה להתעניינות גוברת מצד מדינות אחרות כמודל לחיקוי ומדובר בהונגריה, בטייוואן, במדינות אפריקה ועוד מדינות אחרות.

מאיר שטרית: כאשר יש פיתוח כזה שמצליח והופך ליישומי, החברה שמקבלת את הפיתוח הזה ומשתמשת בו, היא משלמת בחזרה איזה שהם החזרים או תמלוגים למחקר והפיתוח?

דוד מנדלוביץ: לא.

מאיר שטרית: למה לא?

דוד מנדלוביץ: זאת מדיניות כללית של משרד המדע שאנחנו לא גובים תמלוגים אלא נותנים את התמלוגים למוסדות המחקר עצמם לפיתוח עצמי.

מאיר שטרית: אני מדבר על מרכז המחקר והפיתוח ולא על משרד המדע.

דוד מנדלוביץ: מרכז המחקר והפיתוח מקבל, אבל לא המשרד.

מאיר שטרית: לא שאלתי על המשרד.

מאיר שטרית: מרכז המחקר והפיתוח כן מקבל תמלוגים מהמצאות שיושמו.

דוד מנדלוביץ: כן, מרכז המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: רצוי שלא יהיה משרד המדע שיקבל.

דניאל הרשקוביץ: זאת בדיוק המדיניות שלנו.

מאיר שטרית: אם זה יהיה משרד המדע, האוצר יקצץ את זה מהתקציב.

מאיר שטרית: לכן עדיף שיהיה מרכז המחקר והפיתוח ולא משרד המדע.

שר-שלום ג'רבי: זאת שאלה טובה וקיבלת תשובה טובה וזה נכון.

שר-שלום ג'רבי: נמצאים אתנו מנהלי מרכזי המחקר והפיתוח שאני מתאר לעצמי שגם תיתן להם לדבר.

מאיר שטרית: בהחלט.

שר-שלום ג'רבי: ההישגים שלהם הם גם בתחומים החברתיים והכלכליים.

שר-שלום ג'רבי: אני שוב מודה לך גם על כל שיתוף הפעולה שיש בינינו, על הכימיה שיש בינינו, ואני באמת מקווה ומצפה שהתקציב יגדל ואני מקווה שמאוד שתעזור לנו בזה.

שר-שלום ג'רבי: תודה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: הייתי רוצה לתת הזדמנות לכל מנהלי מרכזי המחקר והפיתוח ושכל אחד יציג את עצמו ואת המרכז שלו ויספר מה ההישגים של המרכז שלו עד היום.

מאיר שטרית: אם היו הישגים מיוחדים, להבליט את האורות.

מאיר שטרית: אם יש צללים או בעיות, אני גם אשמח לשמוע עליהם.

דניאל הרשקוביץ: אני מציע שתיתן את רשות הדיבור למדען הראשי.

דוד מנדלוביץ: אני אהיה קצר.

דוד מנדלוביץ: אני רוצה לתבל את הדברים שאמר המנכ"ל ולהביא קצת דוגמאות וקצת נתונים.

דוד מנדלוביץ: קודם כל, לגבי שלושת העקרונות הבסיסיים שמנחים את כל מרכזי המחקר והפיתוח, ובאמת הם עוברים כחוט השני בכל מרכז ומרכז.

דוד מנדלוביץ: הפעילות נעשית באזור עצמו, היא נעשית על ידי אנשי האזור, תושבים שגרים באזור, והיא נעשית ברוב המקרים גם בנושאי מחקר שקשורים לאזור, כך שאנחנו למעשה משיגים שלוש מטרות בבת אחת.

דוד מנדלוביץ: משרד המדע והטכנולוגיה רואה בכל המפעל הזה של מחקר ופיתוח אזורי כהמשך ישיר למה שאנחנו רואים בתחילת ימי המדינה, כחלוציות וכחזון ההתיישבות של המדינה.

דוד מנדלוביץ: אנחנו מבינים שלא מספיק ליישב מקומות ספר אלא צריך גם לדאוג לרמה הולמת של מדע וטכנולוגיה באותם אזורים, וזה מה שאנחנו מנסים לעשות.

דוד מנדלוביץ: אני אנסה לתת כמה דוגמאות שיראו כיצד בתקציבים הזעומים שהוזכרו כאן הושגו באמת הישגים יוצאים מן הכלל.

דוד מנדלוביץ: הוזכרו התקציבים ואני חושב שיש שתי דרכים לעזרה מיידית למרכזי המחקר והפיתוח, והם באמת זקוקים לעזרה מיידית כי רובם הם על סף קריסה מבחינה כלכלית.

מאיר שטרית: רוב מרכזי המחקר והפיתוח על סף קריסה?

דוד מנדלוביץ: רוב מרכזי המחקר והפיתוח נמצאים במצב קשה.

דוד מנדלוביץ: אני בטוח שכאשר נעשה את הסבב, הדוברים יפתחו בקריאת עזרה נואשת ואני באמת רוצה לומר שזה מעומק הלב ולא למטרות משא ומתן.

דוד מנדלוביץ: זאת פשוט קריאת עזרה מעומק הלב.

דוד מנדלוביץ: צריך להוסיף את התקציב והתוספת הטובה ביותר שאנחנו יכולים לתת להם – ואת זה אני אומר אחרי שהתייעצתי עם כל מרכזי המחקר והפיתוח וגם עם ועדת הקבע – זה לדאוג למרכזי המחקר והפיתוח לחזון ולהמשך הדרך כדי שהם יוכלו להביא אנשים טובים לאורך זמן.

דוד מנדלוביץ: מדובר ביצירת תקנים לחוקרים עבור מרכזי המחקר והפיתוח למספר שנים קדימה.

דוד מנדלוביץ: מרכז מחקר ופיתוח שיודע מה יקרה השנה אבל לא יודע מה יקרה בשנה הבאה, מתקשה להביא חוקר ברמה גבוהה שיבוא וישב באזור ים המלח למשל.

מאיר שטרית: כולם עובדים על חוזה.

דוד מנדלוביץ: הם עובדים על חוזה, אבל מרכז המחקר והפיתוח לא יכול להתחייב שלוש שנים קדימה כי הוא לא יודע מה יהיה.

יולי תמיר: החוזה הוא רב-שנתי?

יולי תמיר: החוזה הוא לשלוש שנים?

יולי תמיר: מה המצב כרגע?

דוד מנדלוביץ: המצב כרגע הוא שכל מרכז מחקר ופיתוח מסתדר איך שהוא יכול.

דוד מנדלוביץ: הוא נותן חוזה, החוזה לפי מה שהוא יכול לחתום.

שר-שלום ג'רבי: יש חוזים רק של שנה.

שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, יש חוזים במרכזי מחקר ופיתוח, מביאים את החוקר מתל-אביב לים המלח והוא חוקר שנה, צריכים לשכנע אותו לבוא ומבטיחים שהוא בטוח יגיע, אבל לא בטוח שיהיה לו המשך תעסוקה או שיהיה כסף או תקציב להמשך תעסוקה של החוקר הזה.

שר-שלום ג'רבי: זאת בעיה קשה מאוד להביא את האנשים והרבה פעמים, לא נעים לומר, מנהלי מרכזי המחקר והפיתוח מבטיחים הבטחות אבל הם לא בטוחים שיש להן כיסוי וזה בגלל הבעיה התקציבית.

דוד מנדלוביץ: מרכזי המחקר מביעים בפנינו את הסוגיה הזאת ואני לגמרי מזדהה אתה.

דוד מנדלוביץ: עומדת בפניהם שאלת הביצה והתרנגולת.

דוד מנדלוביץ: כל עוד לא נביא חוקרים איכותיים, אנחנו נתקשה לזכות במחקרים איכותיים, אבל אנחנו לא יכולים להביא חוקרים איכותיים כי אין לנו את היכולת להתחייב.

דוד מנדלוביץ: אני חושב שאם משרד המדע יוכל להקצות לכל מרכז מחקר ופיתוח בין תקן אחד לשני תקנים, ואלה תקנים זולים, כי זה לא תקן ש לפרופסור באוניברסיטה אלא הוא עולה שליש מאשר באוניברסיטה.

דוד מנדלוביץ: סימה עשתה עבודה טובה על זה ודיברנו גם בוועדת הקליטה לנסות לשלב את הנושא עם קליטת תושבים חוזרים.

דוד מנדלוביץ: זה יכול להיות דבר נפלא מבחינת מרכזי המחקר והפיתוח.

דוד מנדלוביץ: התקציב השנתי שנדרש כאן הוא בין שניים לשלושה מיליון שקלים.

מאיר שטרית: הקציבו מאות מיליוני שקלים למדענים חוזרים.

דוד מנדלוביץ: לצערי עדיין מרכזי המחקר והפיתוח לא ראו מהדבר הזה אפילו נייר.

מאיר שטרית: הכל דיבורים.

שר-שלום ג'רבי: גם משרד הקליטה לא קיבל.

מאיר שטרית: לא יאומן.

שר-שלום ג'רבי: אתמול ישבתי עם מנכ"ל משרד הקליטה וגם הוא לא קיבל.

שר-שלום ג'רבי: לא רק זה אלא גם התוכנית של קמע עומדת להיסגר והם במשבר קשה מאוד.

מאיר שטרית: לקראת סוף נובמבר נקיים ישיבה בנושא.

דניאל הרשקוביץ: הייתה ישיבה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

מאיר שטרית: הכל דיבורים.

מאיר שטרית: בתקופת הפגרה ועדת המדע קיימה ישיבה ואז הודעתי שלקראת סוף נובמבר נקיים ישיבה כדי לוודא ששנת 2009 סגורה.

מאיר שטרית: בשנת 2010 הרי המצב עוד לא סגור וחשוב לסגור את 2010.

יולי תמיר: גם 2009 לא סגור.

מאיר שטרית: ב-2010 יהיה יותר חמור.

שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, ישבתי אתמול עם מנכ"ל משרד הקליטה, דימה, והוא אמר לי – אתמול בחרנו את המדען הראשי של משרד הקליטה ודיברנו על תוכנית קמע – שיש בעיה קשה מאוד.

שר-שלום ג'רבי: המדען הראשי שבחרנו בא מפרוייקט קמע בבר-אילן ויש בעיה עם התוכנית הזאת.

שר-שלום ג'רבי: אני אומר את הדברים כדי שנבין גם על מה אנחנו מדברים.

מאיר שטרית: הוא פינה את התקן שלו בבר-אילן.

שר-שלום ג'רבי: חצי תקן.

דוד מנדלוביץ: תקציב של שניים עד שלושה מיליון שקלים יכול לתת אפשרות לפיתוח איכותי מאוד מבחינת כוח אדם.

דוד מנדלוביץ: אם הוועדה תוכל לסייע לנו בזה, נשמח.

יולי תמיר: קצת לא ברור מה שאתה אומר.

יולי תמיר: בסך הכל התקציב עכשיו הוא 2,7 מיליון שקלים.

יולי תמיר: אתה אומר שאם התקציב הזה יובטח למשרד כתקציב סגור תלת-שנתי, זה הכסף עליו אתה מדבר או שאתה מדבר על תוספת?

דוד מנדלוביץ: לא, על הסכום הזה אני רוצה להוסיף כי הכסף הזה מיועד לתקורה הקבועה.

יולי תמיר: אתה מדבר על תוספת.

דוד מנדלוביץ: כן.

דוד מנדלוביץ: אני מדבר על תוספת, על תקציב תלת-שנתי כדי שנוכל לתת למרכזי המחקר והפיתוח את היכולת להתחייב בחוזים תלת-שנתיים ארוכי טווח.

דוד מנדלוביץ: אני רוצה לדבר על דוגמה אחרת שלדעתי היא על סף חלם בנושא מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים.

דוד מנדלוביץ: פרופסור יולי תמיר שאלה את השאלה הנכונה שהיא מי אמון על האיכות המדעית של מה שהם עושים.

דוד מנדלוביץ: הם לא עושים מחקר נחות אלא אם עושים מחקר ברמה שלדעתי עומד בכל קריטריון אקדמי אוניברסיטאי מקובל.

דוד מנדלוביץ: על כך אמונה ועדת הקבע שלמעשה בוחרת את המחקרים מבין הבקשות ומשרד המדע תורם את חלקו במיון והערכה של המחקרים.

דוד מנדלוביץ: לצערי חלק מהגופים המממנים במדינת ישראל לא מוכנים לקבל הצעות ממרכזי המחקר והפיתוח האזוריים.

מאיר שטרית: זה נתון לשיקולם אם לקבל?

דוד מנדלוביץ: האקדמיה הישראלית למדעים לא מקבלת.

מאיר שטרית: מה לא מקבלת?

מאיר שטרית: בעיקרון הם לא מקבלים?

דוד מנדלוביץ: הם לא מקבלים בקשות.

מאיר שטרית: הם מקבלים רק מהאוניברסיטאות.

דוד מנדלוביץ: רק ממוסדות אקדמיים.

שר-שלום ג'רבי: המוזר הוא שנציגים במשרד המדע יושבים בקרנות הקיימות והקרנות הללו לא נותנות אפשרות למרכזי המחקר והפיתוח להגיש מחקרים ולקבל כספים משם.

שר-שלום ג'רבי: עכשיו אנחנו יושבים עם כל מנהל קרן וקרן ובודקים.

שר-שלום ג'רבי: סימה אחראית על מרכזי המחקר והפיתוח וגם על נושא הקרנות וביקשתי לבדוק מי הנציגים של משרד המדע בכל קרן וקרן, כדי פשוט לעשות מהפכה כך שמרכזי המחקר והפיתוח יוכלו להגיש מחקרים בדיוק כל אוניברסיטה.

שר-שלום ג'רבי: יותר מזה, אני רוצה אפילו לבקש מהקרנות סכום מסוים שיהיה לטובת מרכזי המחקר והפיתוח, כמו שאנחנו עושים את המחקרים שאפשר להגיש רק על ידי מרכזי המחקר והפיתוח, כי הרי לא יעלה על הדעת שמרכז המחקר והפיתוח יעמוד מול אוניברסיטה כי הרי הוא לא יכול להתמודד מולה.

מאיר שטרית: זה יותר בעייתי שיקציבו סכום מסוים כי יאמרו לך שהם אמורים לממן מחקר על בסיס תחרותי בלבד אבל אין שום סיבה שלא ייתנו הזדמנות.

יולי תמיר: יש כאן שאלה של מקור הכסף ולכן זאת שאלה חוקית.

יולי תמיר: הכסף שמגיע מתקציב ההשכלה הגבוהה, יש לו יעדים בחוק.

יולי תמיר: זה שינוי חקיקה ולא לדבר עם ראשי הקרנות ולא לדבר עם ראשי ה-ות"ת וראשי המועצה להשכלה גבוהה.

יולי תמיר: יש כאן שאלה עקרונית.

יולי תמיר: החוק אומר שהתקציב שבא להשכלה הגבוהה הולך על פי חוק, וטוב שזה כך.

מאיר שטרית: לא כל הקרנות הן כאלה.

מאיר שטרית: יש קרנות שהכסף שלהן מגיע ממקורות אחרים.

שר-שלום ג'רבי: יש כספים ממדינות, מקרנות בינלאומיות.

יולי תמיר: הקרנות הבינלאומיות חותמות את ההסכם שלהן בחלק גדול מהמקרים עם הקרנות הישראליות שיש להן את המגבלות האלה.

יולי תמיר: בעיקרון ההגבלה הזאת לא הייתה דבר רע כי אתה לא רוצה שכל מיני גופים שרלטנים פתאום יתחילו לבוא ולומר שגם הם רוצים.

יולי תמיר: המחקר והפיתוח, כיוון שהוא דבר מוכר, צריך להכניס אותו לחוק.

יולי תמיר: צריך לעשות כאן שינוי מסודר.

יולי תמיר: אי אפשר סתם לבוא לראשי הקרנות ולומר להם שיכניסו את המחקר והפיתוח.

יולי תמיר: זה לא הולך כך.

יולי תמיר: צריך לבדוק את זה.

יולי תמיר: אני לא עד כדי כך מתמצאת בפרטים, אבל צריך לבדוק את זה.

שר-שלום ג'רבי: קיבלנו את הערתך החכמה.

שר-שלום ג'רבי: תודה.

אריה מורן: תהיה להם בעיה נוספת הרבה יותר קשה שהיא מובנית גם במשרד המדע.

אריה מורן: אחת הבעיות של כל מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים היא שהדרך שבה הם מתוקצבים, התקציב לא בא מראש אלא הוא בא בדיעבד.

אריה מורן: התוצאה היא שמרכזי המחקר והפיתוח צריכים לממן את המחקר עד שהם מקבלים את הכסף.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: בקרנות הלאומיות הכסף בא בדיעבד?

אריה מורן: בקרנות הלאומיות, ה-ISF נותן הודעה לאוניברסיטה והאוניברסיטה מקצה קרדיט לחוקר ובדיעבד הקרן משלמת את הכסף.

מאיר שטרית: אבל הקרנות המשותפות לא עובדות כך.

אריה מורן: כולן עובדות כך.

מאיר שטרית: הקרנות הבינלאומיות, למשל ישראל-גרמניה.

אריה מורן: כולן עובדות כך.

שר-שלום ג'רבי: הן נותנות מקדמה.

אריה מורן: אולי הן נותנות מקדמה.

אריה מורן: אני דיברתי עם כל מרכזי המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: ה-ג'יפ למשל נותן מקדמה למחקר.

שר-שלום ג'רבי: אתה צודק במה שאתה אומר שאתם סופגים סכום מכובד מאוד עד שמקבלים את הכסף בחזרה, אבל אני חושב שהחכמה כאן היא לבוא במגע ולדבר.

שר-שלום ג'רבי: אני חושב שלא ראי זה כראי זה.

שר-שלום ג'רבי: לא ראי מרכז מחקר ופיתוח כמו אוניברסיטה.

שר-שלום ג'רבי: מרכז מחקר ופיתוח שאין לו ממה לחיות, אפשר לנסות להגיע בהידברות כך שמרכז המחקר והפיתוח יוכל לקבל.

שר-שלום ג'רבי: גם אנחנו נבוא בדברים עם האוצר, אם תהיה לנו הבטחה מקרן בינלאומית כזאת ואחרת שמקבלים כסף.

שר-שלום ג'רבי: אנחנו יכולים לבוא לאוצר ולבקש את הסכום הזה עבור מרכז המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: גם אוריקה עובד כך?

אריה מורן: אוריקה זה משהו אחר.

אלכס גורדון: אוריקה זה משהו אחר.

אלכס גורדון: זה מחקר ופיתוח תעשייתי והוא עובד לפי מודל אחר.

מאיר שטרית: מותר גם להם להגיש למחקר ופיתוח.

אלכס גורדון: אין שום בעיה.

אריה מורן: הבעיה היא שמשרד המדע עובד כך.

אריה מורן: מרכזי המחקר והפיתוח מתלוננים על כך שמשרד המדע משלם בדיעבד.

אריה מורן: התוצאה היא שהם צריכים למצוא מאיזשהו מקור כסף לממן את פעילותם.

אריה מורן: התוצאה יכולה להיות אבסורדית, שבדצמבר הם מקבלים את הכסף והם צריכים תוך חודש להוציא את כולו ולעשות זאת עד תחילת השנה כי אחרת הכסף ילך לאיבוד.

אריה מורן: זה דבר שהוא בידי משרד המדע.

אריה מורן: משרד המדע יכול לנסות לשנות את הכללים האלה וזה יקל מאוד מאוד.

אריה מורן: את זה שמעתי מכל מנהלי המרכזים.

מאיר שטרית: אתה מדבר על התקציב השוטף.

אריה מורן: התקציב השוטף של מרכזי המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: תכף נשמע את מנהלי מרכזי המחקר והפיתוח.

דוד מנדלוביץ: אני רוצה לתת כמה דוגמאות להצלחות כי אני חושב שזה ייתן את המבט הטוב ביותר על איכות אותם המרכזים.

דוד מנדלוביץ: הוזכר פרוייקט המחקר של גוש קטיף בעניין ירקות ללא תולעים.

דוד מנדלוביץ: מזה יצאה פעילות שכולנו מתברכים בה היום.

דוד מנדלוביץ: אני חושב שהם היו חלוצים עולמיים בעניין הזה ויצאה מזה גם תועלת.

מאיר שטרית: מה היקף התמלוגים שהם משלמים למרכז המחקר והפיתוח?

דוד מנדלוביץ: אני לא יודע.

שר-שלום ג'רבי: סימה, את יודעת?

דוד מנדלוביץ: זה נושא שיכול להיבדק.

דוד מנדלוביץ: אני רוצה לציין דוגמה נוספת דווקא מבחינת האיכות המדעית שהיא יוצאת מן הכלל.

דוד מנדלוביץ: יש קבוצה שנמצאת במחקר ופיתוח קצרין ברמת הגולן, קבוצה של עולים ממדינות חבר העמים שמתמחה בתצפיות אסטרונומיות.

דוד מנדלוביץ: הקבוצה פיתחה יכולת יחידה במינה בעולם.

דוד מנדלוביץ: גם משרד הביטחון, נאט"ו וגופים נוספים משתמשים בהם כיועצים כדי לבצע מדידות ותחזיות אסטרונומיות.

דוד מנדלוביץ: אני חושב שהקבוצה הזאת בפני עצמה מהווה מוקד ידע עולמי ונותנת איכות גבוהה לאותו מרכז מחקר ופיתוח ברמת הגולן.

דוד מנדלוביץ: אני רוצה לציין מחקר שנעשה חלקו במימון בינלאומי בנושא תעלת הימים על ידי מרכז המחקר והפיתוח האזורי בים המלח והערבה.

דוד מנדלוביץ: זה מחקר שאולי הקדים את הדיון הציבורי שקיים בנושא תעלת הימים, אבל הוא משמש את מקבלי ההחלטות היום.

דוד מנדלוביץ: הדוגמה שהיא אולי עם האפקט התעשייתי הרב ביותר היא דוגמה שנעשתה על ידי מחקר ופיתוח שנמצא בשפרעם על ידי אגודת הגליל.

דוד מנדלוביץ: שם חקרו נושאים שקשורים להקשיית שמן זית במרגרינה, נושא שנוסה על ידי הרבה אנשים בעולם ללא הצלחה, אבל הם הצליחו.

דוד מנדלוביץ: ההצלחה הזאת יצרה חברה ששמה אנזימוטק, חברה שהפכה להיות למרכז תעסוקה של 70 אנשים.

דוד מנדלוביץ: מהתמלוגים הם בנו מרכז מחקר ופיתוח מצויד כהלכה.

דוד מנדלוביץ: אנחנו ביקרנו במקום לפני שבועיים.

דניאל הרשקוביץ: אגודת הגליל היא הבעלים של החברה שהוקמה ולכן הם השתמשו ברווחים והם בנו מרכז מחקר ופיתוח.

דוד מנדלוביץ: אני רוצה לציין שזה דבר שאפילו באוניברסיטאות מוצאים באופן מאוד נדיר מקרה כזה.

דוד מנדלוביץ: זה מרכז שבנה את עצמו בזכות הדבר הזה.

דוד מנדלוביץ: אנחנו ביקרנו שם ובאמת זה היה מאוד מרגש.

דוד מנדלוביץ: הם ייסדו את הבניין ויצאו לדרך חדשה בזכות מה שהיה.

מאיר שטרית: הם הזמינו אותי לביקור ואני מתכוון לבקר שם.

דוד מנדלוביץ: צריך גם לזכור שהם מעסיקים עשרות עובדים באזור שהוא לא תמיד אזור שיש בו תעסוקת יתר, כך שיש לזה יתרון גדול.

דוד מנדלוביץ: אני אסיים כאן את דבריי.

מאיר שטרית: תודה רבה.

בנימין בנטל: רקע היסטורי קצר.

בנימין בנטל: הרעיון הועלה על ידי פרופסור נאמן זיכרונו לברכה כאשר הוא היה שר המדע.

בנימין בנטל: לפי מיטב ידיעתי מרכז המחקר והפיתוח הראשון הוקם בקצרין ב-1983.

בנימין בנטל: במהלך השנים הייתה בדיקה של, נקרא לזה, האידיאולוגיה.

בנימין בנטל: קודם כל היה מעשה ורק אחר כך הייתה ההלכה.

בנימין בנטל: הוקמו מספר ועדות שבדקו את רעיון המחקר והפיתוח האזורי ואת הצדקתו.

בנימין בנטל: הוועדה הראשונה, לפי מיטב ידיעתי, הייתה ועדת בירג בתחילת שנות ה-90.

בנימין בנטל: יהודית בירג אחר כך עמדה שוב בראש ועדה שאני כבר הייתי שותף לה, ועדה שבדקה את המחקר והפיתוח בגולן באופן ספציפי, ב-1995.

בנימין בנטל: לאחר מכן הוקמה ועדה נוספת שאני עמדתי בראשה והיו בה בין השאר חברים פרופסור גרוסמן ופרופסור ספריאל.

בנימין בנטל: כל הוועדות האלה שאלו את עצמן את אותה שאלה והיא האם יש הצדקה לעניין הזה של מחקר ופיתוח אזורי בטריטוריה הקטנה שעומדת לרשותנו במדינת ישראל.

בנימין בנטל: התוצאה החד-משמעית של כל הוועדות האלה הייתה כן וזה בגלל המגוון העצום גם הטריטוריאלי, גם השינויים הגיאוגרפיים, אבל – וזה נושא מאוד חשוב שאני רוצה להדגיש והוא לא הודגש מספיק – בגלל נושא הייחוד הדמוגרפי.

בנימין בנטל: כלומר, ההבנה שלנו של מה זה פריפריה, היא בפירוש איננה הבנה גיאוגרפית בלבד.

בנימין בנטל: אני חושב שהנושא הבדואי מהווה דוגמה מצוינת.

בנימין בנטל: המרכז יושב בחורה, במרחק קצר מאוד מאוניברסיטת בן-גוריון ובכל זאת הוא כמובן מרכז – אמור להיות, אם הוא יקום – מחקר ופיתוח אזורי לפי כל הקריטריונים וזה בגלל הייחוד הדמוגרפי של האוכלוסייה בה הוא אמור לטפל.

בנימין בנטל: מעבר לכך אנחנו כמובן משופעים למזלנו בכוחות טובים מאוד בתחום המדעי.

בנימין בנטל: לא כולם מוצאים את מקומם באוניברסיטאות וכל הוועדות חשבו שיש לנצל את עודף ההיצע הזה ולקשור את המדענים האלה לאזורים הפריפריאליים כדי להביא את המדע לפריפריה ולקדם את הפריפריה בעזרתם.

בנימין בנטל: הוזכרו כבר מרכזי המחקר והפיתוח שאמורים להיות בעלי זיקה הדוקה לאזורים.

בנימין בנטל: אני לא בדיוק מסכים עם הרעיון שהאזורים לא צריכים להביע באיזושהי דרך את העניין שיש להם במרכזים האלה, ואני חושב שזה מאוד חשוב שהקשר הזה יהיה הדוק.

בנימין בנטל: אם המודל יהיה מודל של להכריח אותם לשלם או לא, אפשר למצוא דרך אחרת, אבל אני לא הייתי מוותר על זה בשום פנים ואופן כי אני חושב שכך אנחנו מאבדים חלק גדול מהמשמעות של הפעילות של מרכזי מחקר ופיתוח אזורי באזורו.

בנימין בנטל: המפעל הזה מתנהל במשרד המדע תוך הסתמכות על ועדה מקצועית שאני עומד בראשה שנקראת ועדת הקבע למחקר ופיתוח אזורי.

בנימין בנטל: הוזכר כבר ההרכב של המדענים ואנשי הציבור ואומר שאנו עובדים בהתלהבות רבה אבל בהתנדבות מוחלטת מתוך הכרה בחשיבות המפעל הזה והניסיון לתמוך בו.

בנימין בנטל: אנחנו נעזרים עזרה אדירה באנשי משרד המדע - בראשם גברת סימה גיאלצ'ינסקי היושבת לשמאלי.

בנימין בנטל: אני באמת שמח לציין את עבודתה היוצאת מהכלל לאורך השנים – והמדענים הראשיים, כולל המדען הראשי המכהן כרגע פרופסור מנדלוביץ כאשר כולם הביעו עניין וגילו מעורבות מאוד גדולה במפעל הזה.

בנימין בנטל: נאמר כבר שהמפעל הזה זוכה לעניין בינלאומי.

בנימין בנטל: אני מבין שאנחנו עומדים באיזשהו קשר עם אונסק"ו והם רוצים ללמוד את המודל מתוך כוונה אולי להשתמש בו במדינות אחרות.

בנימין בנטל: המודל הוא ייחודי.

בנימין בנטל: אני חקרתי את העניין הזה בזמנו, ואכן באמת אין לו מקבילה בעולם בצורה בה הוא מתנהל בארץ.

בנימין בנטל: יש פה משהו מאוד ייחודי וחבל מאוד לאבד אותו.

בנימין בנטל: כאן אני מגיע לעניין התקציבי כמובן.

מאיר שטרית: זה בגלל שאנחנו מדינה גדולה והאזורים מרוחקים.

בנימין בנטל: ועדת הקבע אמורה לתת המלצות למשרד המדע לגבי הקצאה תקציבית.

בנימין בנטל: לוועדה הזאת אין מעמד סטטוטורי אבל המשרד מתייחס אליה כאילו יש לה מעמד סטטוטורי ומקבל את המלצותיה ללא סייג.

בנימין בנטל: כאשר התכנסנו, מצאנו את עצמנו עם 1.9 מיליון שקלים, בינואר שנה זאת, לחלוקה בין שבעה מרכזי מחקר ופיתוח אזוריים.

מאיר שטרית: אתה מדבר על תקציבים תחרותיים.

בנימין בנטל: לא.

בנימין בנטל: תקציב שוטף.

מאיר שטרית: התקציב השוטף לא קבוע לאורך השנים?

בנימין בנטל: לא.

קריאה: הוא כל הזמן יורד.

בנימין בנטל: הוועדה החליטה שהיא מוחה ולא מוכנה להקצות את הכסף.

בנימין בנטל: אמרנו שבצורה כזאת אי אפשר להמשיך לתפקד וכתבנו מכתב גם לשר ואמרנו שזהו, אנחנו בצורה כזאת פשוט שובתים כי כך אי אפשר לקיים את המפעל הזה.

בנימין בנטל: כפי ששמעתם, היו מאמצים מאוד כבדים של המשרד והושג סכום נוסף של מיליון שקלים, אבל עדיין הסכום הזה הוא נמוך כפי שראיתם מהנתונים שעומדים לפניכם.

מאיר שטרית: נמצא כאן נציג אגף התקציבים באוצר?

ענת לוי: הם התנצלו שהם לא יכולים להגיע.

מאיר שטרית: הם מתנצלים כל הזמן.

בנימין בנטל: כרגע אנחנו מדברים על שבעה מרכזים כאשר מיגל איננו כלול בתקציב השוטף כיוון שהוא מתוקצב מתוקף תקנה ממשלתית.

בנימין בנטל: עומדים להצטרף, אם הכל יהיה כשורה, עוד שני מרכזים שזה אותו מרכז בדואי שהזכרנו כבר והמרכז של ים המלח והערבה שכאמור כרגע הוא בהקמה.

מאיר שטרית: מה הרעיון להגדיל את מספר המרכזים כאשר הכסף לא מספיק למי שקיים?

בנימין בנטל: זאת בדיוק הבעיה.

בנימין בנטל: השאלה כמובן נשארת בחלל האוויר.

מאיר שטרית: אולי תצמצמו את המספר.

בנימין בנטל: אני לא בעל הכסף.

בנימין בנטל: ברור שהמצב הזה הוא בלתי אפשרי אלא אם כן יהיה כאן שינוי מהותי בנושא הזה.

בנימין בנטל: בנוסף לכך, כבר הוזכר המחקר והפיתוח התחרותי כאשר הסכום הוא מיליון וחצי שקלים בשנה ואני רוצה להדגיש את זה.

בנימין בנטל: 4.5 מיליון שקלים מתפרסים על שלוש שנים, כך שכל שנה עומד סכום של מיליון וחצי לחלוקה, לתקצוב מחקרים שנמשכים שלוש שנים.

סעדיה גוזלן: למועצה המקומית חורה יש תקציב יותר גדול.

בנימין בנטל: נכון.

מאיר שטרית: בצדק.

מאיר שטרית: צריך לפנות אשפה, לשלם משכורות, לתת חינוך.

מאיר שטרית: זה עולה כסף.

בנימין בנטל: אנחנו עשינו חשבון קטן לגבי עלות סבירה של מרכז מחקר ופיתוח אזורי על בסיס של הנתונים של המרכז לחקר הגולן.

בנימין בנטל: אנחנו מדברים על מרכז מחקר ופיתוח אזורי שיש בו שלושה חוקרים.

בנימין בנטל: להערכתנו, וזאת באמת הערכה מאוד שמרנית, כדי לתחזק מרכז כזה, נדרש סכום שנתי של מיליון ו-200 אלף שקלים, שזה סכום מאוד זעום.

בנימין בנטל: גם אני העדתי בפני אותה ועדה להחזרת מדענים עולים עם המיליארדים שנשפכים שם על הנייר ואמרתי שיעזבו את המיליארדים כי אנחנו מדברים על 250 אלף שקלים למימון מדען במרכז מחקר ופיתוח אזורי.

בנימין בנטל: אני חושב שלא לקחו אותי ברצינות אבל אלה הם המספרים שנמצאים על הנייר.

בנימין בנטל: אנחנו באמת מדברים על תקציבים זעומים מאוד שאתם אפשר למנף מפעל לתפארת.

בנימין בנטל: הגירעון התקציבי הוא אדיר.

בנימין בנטל: סיימנו עכשיו את הכנת הנתונים ורק כדי לשמר את הקיים, אם אנחנו כוללים את שני המרכזים שיצטרפו בשנה הבאה, נצטרך לסדר גודל של 12 מיליון שקלים.

בנימין בנטל: כולל המיליון שקלים שנוספו כרגע, יש לנו 7.4 מיליון שקלים.

בנימין בנטל: השאלה היא מאיפה יבוא ההפרש, ולי אין תשובה.

בנימין בנטל: זה, כאמור, רק כדי לשמר את הקיים.

מאיר שטרית: התקציב הוא 7.4 מיליון שקלים לשנת 2009.

בנימין בנטל: כן.

בנימין בנטל: זה התקציב שעומד לרשותנו.

מאיר שטרית: כולל המיליון שקלים.

בנימין בנטל: כן.

בנימין בנטל: כולל המיליון שקלים.

בנימין בנטל: המסקנה היא עגומה מאוד.

בנימין בנטל: המצב הזה כמובן הוא איננו בר-קיימא.

בנימין בנטל: אנחנו כוועדת אנשי ציבור שאמורה להמליץ למשרד המדע על המשך הפעילות, נמצא את עצמנו עומדים בפני דילמה מאוד קשה ונצטרך לומר או שאנחנו סוגרים את המרכזים או בכלל מחסלים את המפעל הזה.

מאיר שטרית: אני לא מבין כאן משהו במספרים.

מאיר שטרית: המנכ"ל, אתה אמרת קודם שתמיכה שוטפת במרכזי המחקר והפיתוח היא 10.7 מיליון שקלים מתוכם 8 מיליון שקלים תמיכה במגה-מו"פ, במיגל.

מאיר שטרית: זה אומר שמה שנשאר כאן זה סכום של 2.7 מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: סך הכל 2.7 מיליון שקלים.

קריאה: זה היה 1.7 מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: זאת בושה.

מאיר שטרית: שאלתי קודם מה ההגיון להרחיב את מספר המרכזים כאשר התקציב שקיים לא מספיק לקיים את המרכזים הקיימים.

מאיר שטרית: מה ההגיון להרחיב עוד?

מאיר שטרית: יכול להיות שאין הגיון להרחיב ולומר שכל עוד אין תקציב, נסגור.

מאיר שטרית: יכול להיות שעדיף לעשות ארבעה מרכזים שיתפקדו יותר טוב מאשר עשרה מרכזים שאף אחד מהם לא יכול לתפקד.

שר-שלום ג'רבי: אדוני היושב-ראש, קודם כל נדע שבהתחלה, כאשר ביקשנו את המיליון שקלים, אנחנו ביקשנו אותם כדי להקים מחקר ופיתוח חדש.

שר-שלום ג'רבי: זה היה בהתחלה, לפני שנכנסנו ולמדנו לעומק את העניין.

שר-שלום ג'רבי: ביקשנו מיליון שקלים לטובת הקמת מרכז מחקר ופיתוח חדש.

שר-שלום ג'רבי: לאחר שראינו את הנתונים והבנו, הבנו – כמו שאתה אומר – שלא צריך ולא שייך עכשיו ולכן את המיליון שקלים האלה חילקנו למרכזי המחקר והפיתוח.

שר-שלום ג'רבי: אגב, למשל מרכז מחקר ופיתוח ים המלח לא קיבל תוספת בתוך המיליון שקלים האלה כי הוא עדיין בהקמה.

שר-שלום ג'רבי: זאת אומרת, רק מרכזי המחקר והפיתוח האחרים, מה שנקרא מן המניין, קיבלו.

שר-שלום ג'רבי: בהחלט אנחנו עכשיו במגמה לא לפתוח מרכזים חדשים.

מאיר שטרית: תודה רבה פרופסור בנטל.

מאיר שטרית: אני מציע שנשמע עכשיו את מנהלי המרכזים השונים ואני מבקש שכל אחד יציג את עצמו, יספר קצת על המרכז שלו, יאמר מה קורה אצלו ומה מצבו, האם היו למרכז שלו הישגים ואם היה איזשהו דבר משמעותי, לציין אותו.

מרים ביליג: אני מנהלת מרכז המחקר והפיתוח של שומרון ובקעת הירדן.

מרים ביליג: יש לי כאן מצגת שבמהירות אציג אותה.

מרים ביליג: אנחנו תחת החסות של המרכז האוניברסיטאי אריאל וגם בזה יש בעיה.

מרים ביליג: יש החלטה שהיא לפי הקריטריונים האומרת שככל שהמחקר והפיתוח רחוק יותר מהמרכז האקדמי שנותן את החסות, הוא מקבל תקציב יותר גדול.

מרים ביליג: אנחנו יושבים בתוך המרכז האוניברסיטאי וזאת מסיבות היסטוריות וביטחוניות ולדעתי יש כאן חוסר הגיון בגלל שבעצם גם המרכז הזה הוא מרכז של פריפריה והיה צריך לחזק את המרכז הזה יחד עם המחקר והפיתוח ולא לתת למרכז אקדמי אחר שייתן לו את החסות.

מרים ביליג: לדעתי כאן יש עיוות והייתי מאוד שמחה אם היה אפשר לתקן אותו לטובתנו.

מאיר שטרית: כמה זמן קיים המרכז הזה?

מרים ביליג: לפי דעתי המרכז קיים משנת 1988.

מרים ביליג: במשך 18 שנים עמד בראשו דוקטור יעקב אשל זיכרונו לברכה ובשנה האחרונה אני עומדת בראשו.

מרים ביליג: מבחינה תקציבית, בגלל שמדובר בתחרות, יש לנו שנה עם כמעט חוסר פעילות והשנה אני סופגת את מה שנעשה או לא נעשה בשנים קודמות.

מרים ביליג: אנחנו מקבלים תמיכה ממשרד המדע בסכום של כ-200 אלף שקלים.

מאיר שטרית: מאיפה יש לכם את יתר התקציב?

מרים ביליג: יתר התקציב הוא מהמועצות האזוריות ולאו דווקא מהרשות בה כרגע אנחנו יושבים, מועצת אריאל, שטוענת שאין לה תקציב.

מרים ביליג: אנחנו מנסים לפחות שיזמינו מחקרים מאתנו ואני מתחילה ליצור איזשהו שיתוף פעולה למרות שעדיין אני לא יכולה לומר משהו לגביו.

מאיר שטרית: בכל 18 השנים לא היה אף יישום טכנולוגי שהצליח?

מרים ביליג: לא, בוודאי שיש.

מאיר שטרית: כאן לא כתוב לי שום דבר.

מאיר שטרית: כתוב אפס.

מרים ביליג: אחת ההצלחות שאנחנו יכולים להצביע עליה היא מיצוי של נסירה קוצנית ממנה אנחנו עושים – בניסוי – תרופה נגד מחלת הסוכרת.

מרים ביליג: כרגע זה בשלב שעל עכברים הוכח שזה עובד בצורה מאוד מאוד טובה ואנחנו רוצים להמשיך ולפתח את זה לתרופה לבני אדם.

שר-שלום ג'רבי: התרופה הזאת מאוד לא טעימה.

שר-שלום ג'רבי: כשאמרתי שהיא לא טעימה, אמרו לי להוסיף סוכר.

מרים ביליג: גם מצמח הלבונה יש ניסויים בנושאים של תרופות נגד דיכאון.

מאיר שטרית: אבל זה לא הגיע לכלל יישום.

מרים ביליג: המחקרים היו מחקרים יותר אזוריים.

מרים ביליג: אחת הבעיות הקשות של האזור שלנו היא שאנחנו לא יכולים ליהנות מכל מיני קרנות כמו שנהנים מרכזים אחרים.

מרים ביליג: ניסינו להגיש הצעות ל-BMB, ובעצם נזרקנו החוצה.

מרים ביליג: אנחנו לא יכולים לקבל תקציבים מהאיחוד האירופי, אנחנו לא יכולים לקבל כל מיני תקציבים בגלל הסמיכות האקדמית ובגלל המיקום שלנו.

מרים ביליג: אני הייתי מבקשת בעניין הזה לעשות כפי שנעשה במשרד המסחר והתעשייה בזמנו כאשר נתנו למפעלים של איו"ש שלא יכלו ליהנות מההקלות בנושא של מסים, כאשר הממשלה או המשרד המתאים השיג איזשהו תקציב מיוחד לצורך העניין הזה.

מרים ביליג: מעבר לזה חסר לנו כוח אדם.

מרים ביליג: אנחנו רוצים לעשות כאן פעילויות במחקר ופיתוח, פסטיבל מדע למשל.

מרים ביליג: אני בעצמי עובדת כמעט בהתנדבות.

מרים ביליג: שמרתי על המשרה האקדמית שלי כדי שאני אחסוך את תקן המנהל ואני עובדת עם הדלק שלי ועם הרכב שלי בשטח מסוכן והרכב לא ממוגן.

מרים ביליג: אני חושבת שבעניין הזה, זה בלתי סביר.

מרים ביליג: לפחות תקצו עוד אנשים שיוכלו להרים את הדברים שהם אפשריים כי אנחנו רוצים לעשות הרבה מאוד שיתופי פעולה עם הפלשתינאים ואני מקבלת את זה מראשי מועצות אתם אני מסתובבת.

מרים ביליג: הייתי בהר אדר למשל, וחשבנו ביחד על ניצול של המים שמשתמשים בישוב להשקיה של החקלאות הפלשתינאית באזור.

מרים ביליג: ראש המועצה אמר שככל שיהיה יותר שיתוף פעולה, יהיה יותר שקט.

מרים ביליג: אנחנו רוצים להרים פרוייקט מהסוג הזה, אבל אין לי תקציבים לזה ואין לי כוח אדם.

מרים ביליג: יושב לידי דוקטור קובי אנקר שהוא חוקר צעיר.

מרים ביליג: הוא רכז הטבע וזאת דוגמה נפלאה שמראה איך מחקר ופיתוח קולט חוקר שסיים פוסט דוקטורט באוניברסיטת תל-אביב.

מרים ביליג: תציג את עצמך.

יעקב אנקר: מאוד בקצרה כי אני לא מנהל המרכז כך שכנראה אין לי מנדט.

יעקב אנקר: למעשה אני תושב האזור.

יעקב אנקר: זה לא שהחזירו אותי לאזור פריפריאלי אלא אני גדלתי במושב שנמצא בפריפריה ובמסגרת לימודיי נפתחה האופציה הזאת.

יעקב אנקר: עמדה בפניי האופציה לבחור או לעשות פוסט שני בחוץ לארץ במקום כלשהו או להיכנס למרכז המחקר והפיתוח.

יעקב אנקר: גם בגלל שאני מאוד נהנה מהחיים במקום בו אני חי וגם בגלל שאני רואה בזה חשיבות אולי ציונית, החלטתי ללכת לשם.

מאיר שטרית: מה תחום הלימודים שלך?

יעקב אנקר: יש לי דוקטורט מאוניברסיטת תל-אביב בגיאו-פיזיקה ועשיתי פוסט דוקטורט מרחוק.

אריאל כהן: הוא למד באוניברסיטה העברית לתואר בוגר.

יעקב אנקר: כן.

יעקב אנקר: אריאל כהן היה מורה שלי.

יעקב אנקר: למדתי לתואר ראשון ושני באוניברסיטה העברית, במכון ללימודי כדור הארץ.

יעקב אנקר: אני מרכז את המחקר הסביבתי ואני רוצה לציין שאנחנו מגישים להמון קרנות תחרותיות.

יעקב אנקר: אני חצי שנה במחקר והפיתוח ובגלל התקציב המשוגע שהיה, שכל הקולות הקוראים ל-2009 יצאו בחודש-חודשיים האחרונים, אני הגשתי שלוש קרנות של משרד החקלאות, קרן של תשתיות והרי לינקולן סורציום, שזה משהו משותף בינלאומי שאנחנו כן יכולים להגיש אליו.

יעקב אנקר: כמו שציין מנכ"ל משרד המדע, יש איזה סוג של העדפה מקלקלת לגבינו כי ל-ISF אני לא מגיש כי אני יודע שאין לי סיכוי לקבל כי יעדיפו מישהו שנמצא באוניברסיטה.

יעקב אנקר: משרד החקלאות, מטבע הדברים, מעדיף להשאיר את התקציב במוסדות מחקר של משרד החקלאות.

יעקב אנקר: אם ראיתם, יש לנו כבר קרן תחרותית, מחקרי קרקע ומים של משרד התשתיות.

יעקב אנקר: זה בעצם מחקר שממשיך כאשר התחלתי בו בשנה שעברה בתל-אביב והוא עבר אתי לאריאל.

יעקב אנקר: חשוב לציין שכאשר עשיתי מיפוי של יעדי המחקר באזור המחקר שאני אמון עליו, גיליתי דבר שכבר ידעתי אותו לפני כן.

יעקב אנקר: גיליתי שאנחנו יושבים על מאגר מי התהום הכי חשוב של מדינת ישראל.

יעקב אנקר: המאגר הזה מזוהם כל שנה כמעט ב-80 מיליון מטרים מעוקבים של ביוב ורמות טיהור שונות לא טובות.

יעקב אנקר: כל הפעילות המחקרית, כל הצעות המחקר שהגשתי, למעט אחת, עוסקות בשיפור המצב ובלימוד המצב.

יעקב אנקר: לימוד המצב התחיל כבר על ידי קודמיי, כאשר דוקטור מוטי כהן אפיין איזה סוג של משוואת חידור.

יעקב אנקר: מה שאנחנו עושים עכשיו בגלל מחסור בתקציב הוא שאנחנו משמרים את הקיים וממשיכים לדגום את מה שנדגם בעבר כדי לקחת את זה עוד שלב קדימה במידה שנקבל תקציב.

מאיר שטרית: הבעיה שם היא לא מחקר.

מאיר שטרית: יש יכולת לעשות טיהור שניוני ושלישוני למים אלא שאין מי שמקים את זה מהצד הפלשתינאי והם מזרימים את זה גולמי.

יעקב אנקר: הבעיה הגדולה שלנו היא שיש לנו ישובים קטנים שלא משתלם לטהר את המים שלהם וגם את הישובים הגדולים שמתעלים, למעשה אי אפשר להשיב את המים שלהם כי המים שלהם מתועלים בדרום השרון, בשפדן, אבל הם לא מושבים לאזור.

יעקב אנקר: הם בעצם נגרעים ממאזן המים של ההר.

יעקב אנקר: אנחנו מפתחים עכשיו טכנולוגיות שיטפלו בישובים שתפוקת השפכים שלהם היא עד 150 מטרים מעוקבים ביום ועושים זאת בשתי שיטות שונות.

יעקב אנקר: המרכז האוניברסיטאי עומד להשקיע בזה משהו כמו 600 אלף שקלים בשלב ראשון.

יעקב אנקר: זאת בעיה שאין לה תשובה.

מאיר שטרית: יש עוד מתקנים שיוצאים מהם מים נקיים.

יעקב אנקר: בסדר, אבל העלות שלהם היא מאוד מאוד גבוהה.

יעל מאור: אני מנהלת את המרכז למדע ים המלח והערבה.

מאיר שטרית: כמה זמן הוא קיים?

יעל מאור: לפני שנתיים, במאי 2007 – כמו שהוזכר כאן, זה מרכז בהקמה – חיברו כאן שני מרכזי מחקר ופיתוח אזוריים.

יעל מאור: היה מרכז מחקר ופיתוח חצבה בערבה התיכונה ומרכז מחקר ופיתוח ים המלח ובשלוחה הדרומית של מועצה אזורית אילות שביקשו בעבר להקים מחקר ופיתוח אזורי, חיברו אותם אלינו.

יעל מאור: כך שהיום אתם יכולים לראות בשקף השני זה מרכז מחקר ופיתוח שבעצם יושב מאילות עד צפון ים המלח.

יעל מאור: אנחנו קוראים לו מחקר ופיתוח כביש 90 כי נראה לי שהוא המרכז הכי ארוך.

יעל מאור: למעשה אנחנו מחקר ופיתוח ים המלח שהוקם ב-1993 והוכר על ידי משרד המדע, מחקר ופיתוח חצבה שהיה בן חמש שנים, ולמעשה אנחנו, מזמן האיחוד, מוכרים כמחקר ופיתוח בהקמה.

יעל מאור: הרבה מהפעילות שלנו, אנחנו כבר הבאנו אותה מהפעילות בעבר.

יעל מאור: נדרשנו להתחבר למרכזי המחקר והפיתוח האחרים כי כמחקר ופיתוח ים המלח לא עמדנו בתנאי הסף.

יעל מאור: תנאי הסף היו שלושה חוקרים ואנחנו לא הצלחנו לעמוד בתנאים האלה בגלל מגבלות תקציביות.

יעל מאור: לקראת המבחן שנעשה בסוף השנה קלטנו שני חוקרים, כל אחד בחצי משרה, אבל זה לא היה בתנאי הסף ולכן התפרקנו.

יעל מאור: כבר דיברו כאן על חשיבות המחקר והפיתוח האזורי והיא קיימת אצלנו כאשר מאז 1993 התמקדנו במחקרים בתחום המרפא, בכל הנושא של מחלות עור וים המלח.

יעל מאור: מהבחינה הזאת נתנו תמיכה מאוד משמעותית לאזור, למועצה, לגורמי השיווק באזור, כך שבאמת האמירה שסוגרים אותנו הייתה עבורנו בעבר מכה מאוד קשה ולכן אנחנו גם מודים למשרד המדע שהעלה את הרעיון לשלב את השלוחות השונות ולהקים מרכז מחקר ופיתוח משותף.

יעל מאור: בהקמה של המחקר המשותף אנחנו התחייבנו לתשעה חוקרים בסוף השנתיים.

יעל מאור: אני רוצה לומר שעם ההתלהבות שלנו ועם הרעיון שזה חשוב לנו, גם לנו וגם לראשי המועצות, אמרנו שאנחנו נעמוד בזה אבל היום אנחנו מסיימים שנתיים ואנחנו לא עומדים בקריטריון של תשעה חוקרים במשרה מלאה ואחת הסיבות לכך – זה כבר נאמר כאן – היא בעיות תקציביות.

יעל מאור: גם התקציבים שהגיעו ממשרד המדע הגיעו באיחור, כך שאתה לא יכול להעסיק חוקר ולומר לו שתשלם לו משכורת בעוד חצי שנה.

יעל מאור: אני לא רוצה לחזור על הבעיות שהועלו כאן, אבל גם אנחנו עמדנו מולן.

יעל מאור: אנחנו נמצאים בנחיתות מול מוסד אקדמי, גם מבחינת התנאים שאנחנו נותנים, גם מבחינת קרנות השתלמות וגם בוודאי – וזה הכי חשוב – מבחינת התקן כאשר אנחנו לא יכולים להתחייב לאורך זמן.

מאיר שטרית: מה התקציב השנתי שלכם?

יעל מאור: התקציב השנתי שלנו הוא 3 מיליון שקלים.

מאיר שטרית: איזה חלק מגיע ממשרד המדע?

יעל מאור: ממשרד המדע מגיעים 800 אלף שקלים, כאשר זה בשיתוף עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל.

מאיר שטרית: את יתרת הכסף אתם מקבלים מהרשויות?

יעל מאור: מהמועצות האזוריות.

יעל מאור: אנחנו שותפים לארבע מועצות אזוריות והמועצות האזוריות שיכולות, תומכות מעבר למה שהן צריכות ובאמת נותנות הרבה.

יעל מאור: הן מאוד מעורבות, יושבות בוועד המנהל והתמיכה היא באמת מאוד גדולה.

יעל מאור: הנושא של קליטת חוקרים, התקן שהוזכר כאן והגדלת התקציב, הוא מאוד חשוב.

יעל מאור: אני רוצה להוסיף ולומר שאנחנו מדברים כאן בפריפריה וזה לא רק לקלוט אדם לעבודה כמו שקורה במרכז הארץ אלא זה אומר שמשפחתו עוברת לאזור ולעבור לפריפריה זה לא פשוט.

יעל מאור: הוא צריך למצוא מקום עבודה לבן הזוג ולומר לו שיבוא כי נעסיק אותו ובשנה הבאה הוא יהיה אחראי לחפש מקורות המימון שלו מקרנות מחקר, זה כמעט חסר סיכוי לעשות.

יעל מאור: היום אני לא רואה איך אנחנו מצליחים לעמוד בתקן.

יעל מאור: יחד עם זאת, הפוטנציאל של מחקרים ושל עבודה הוא מאוד גדול ורחב ובאמת המגבלה היא מגבלה תקציבית.

מאיר שטרית: מצאו מה הבעיה של בולענים?

מאיר שטרית: מה גורם להיווצרות הבולענים?

יעל מאור: גם את זה אנחנו חוקרים וגם כאן אני לא אכנס לעניין.

חנן גינת: אני מהערבה הדרומית, חבל אילות.

חנן גינת: אני רוצה להוסיף כמה דגשים מעבר למה שאמרה יעל.

חנן גינת: אני המנהל המדעי של מרכז מדעי ים המלח והערבה.

חנן גינת: בנושא של קשרים עם ירדן.

חנן גינת: יש לנו גבול משותף באורך של 200 קילומטרים ואנחנו עובדים על זה קשה.

חנן גינת: בשבוע האחרון הייתי פעמיים בעקבה לשיתוף פעולה חינוכי.

מאיר שטרית: במה זה שייך למחקר?

חנן גינת: חינוך.

חנן גינת: איך לשפר את החינוך המדעי.

חנן גינת: זאת אומרת, בעיקר החינוך המדעי בפריפריה.

חנן גינת: איך להביא את המדע לבתי הספר בפריפריה.

חנן גינת: יש לנו למשל פרוייקט ניטור אקלימו ואקולוגי בבתי הספר כאשר הפרוייקט הזה משותף למרכז מדע רמון ובתמיכה של משרד המדע ובתמיכה של קרן איקה כאשר הרעיון בעצם לומר איך משלבים את הנושא של השינוי האקלימי, אם הוא קיים או לא קיים, מה ההשלכות האקולוגיות וכולי.

חנן גינת: בביקורכם הבא באילת תסתכלו בערבה הדרומית, ירידה של 60 אחוזים בכמות הגשם במשך 15 השנים האחרונות.

חנן גינת: אגב, זאת לא תמונת המצב בישראל בכלל.

חנן גינת: אני גיאולוג.

מאיר שטרית: מה עם ירדן?

מאיר שטרית: דיברת על ירדן.

מאיר שטרית: הם שותפים?

מאיר שטרית: הם עושים משהו בבתי הספר שלהם?

חנן גינת: כן.

חנן גינת: שיתוף הפעולה עם ירדן כולל את זה שהם עושים משהו בבתי הספר ועושים משהו בחינוך הלא פורמלי בירדן.

חנן גינת: אנחנו מתחילים עכשיו מחקר במימון של יד הנדיב, מחקר בפעילות משותפת עם תלמידים מירדן.

חנן גינת: אני חושב שזה חלק מהעניין.

חנן גינת: אני אישית הייתי מנהל בית הספר האזורי בערבה ואני נדנדתי משנת 1999 שנצטרף למרכזי המחקר והפיתוח האזוריים.

חנן גינת: אני לא מתבייש לומר ציונות בכנסת.

חנן גינת: לי הציעו להיות באוניברסיטה בירושלים, במחלקה לגיאולוגיה, אבל ויתרתי על זה מתוך רצון לחיות בפריפריה.

חנן גינת: אני חושב שמרכזי המדע הם התשובה למי שרוצה לחיות בפריפריה, שזה מאוד חשוב לנו במושגים הציוניים, ולהמשיך בפעילות המדעית.

יעל מאור: מעבר לקליטת חוקרים, אנחנו מדברים כאן על קליטה של סטודנטים לתארים מתקדמים, דוקטורנטים.

יעל מאור: בהמשך למה שאמר חנן, זה מאפשר לנו לקלוט גם בנים שנולדו באזור ורוצים לחזור לאזור ולא לעסוק בחקלאות אלא במדע.

יעל מאור: המלגות, גם כאן אנחנו כמובן מוגבלים בתקציב, אבל סיוע במלגות לדוקטורנטים שיגורו באזור ויעסקו בחקר האזור, מאוד יעזור.

מאיר שטרית: לאיזה מוסד אקדמאי אתם קשורים?

יעל מאור: אנחנו תחת אוניברסיטת בן-גוריון.

אמיר קיטרון: אני מנהל מרכז למחקר ופיתוח אזורי יהודה שעוסק במרחב בין ירושלים לבאר-שבע ומאגד בתוכו ארבע מועצות מגוש עציון ועד דרום הר חברון.

אמיר קיטרון: משנת 1998 אני מנהל וממקימי מרכז המחקר הזה.

אמיר קיטרון: אני רוצה להוסיף ולומר מה חשיבות מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים ולמה בכלל צריך אותם.

מאיר שטרית: את זה כבר שמענו.

מאיר שטרית: אני רוצה לדעת מה עושים במרכז שלך.

אמיר קיטרון: אני מיד אספר.

מאיר שטרית: על הפילוסופיה, כבר דיברנו.

מאיר שטרית: עזוב את זה.

מאיר שטרית: תאמר לי מה השיג המרכז שלכם בעשר השנים האחרונות.

אמיר קיטרון: זה מתחבר לדברים שרציתי לומר, למה בכלל צריך לעסוק במחקר פריפריאלי.

אמיר קיטרון: זה משום שבמסגרת אוניברסיטאית, מה שמניע חוקר במידה רבה זאת ההצטיינות האקדמית שלו, פריצת תחומים מדעיים אוניברסליים, בעוד שבתחום המקומי, האוריינטציה היא איך לפתח את אותו אזור ואיך להשקיע באותו אזור.

אמיר קיטרון: לכן מכאן אולי החשיבות של עיסוק מקומי.

אמיר קיטרון: האזור שאנחנו נמצאים בו הוא על סף מדבר יהודה.

אמיר קיטרון: מדבר יהודה, יש בו מאפיינים מאוד ייחודיים.

אמיר קיטרון: יש בו מפל אקלימי חד בין הרי חברון למשל שהם גבוהים, קרירים וגשומים בחורף ולא בין הגבוהים בארץ, אקלים ים תיכוני מובהק, לבין אזור עין גדי שהוא חם וערבתי.

אמיר קיטרון: המרחק הוא רק שלושים קילומטרים.

אמיר קיטרון: אנחנו אפיינו שהנתון הזה הוא יוצר הרבה הזדמנויות ייחודיות לאזור הזה כאשר האחד הוא בנושא הצומח.

אמיר קיטרון: יש מפגש נדיר של צומח שמגיע מכיוון ים תיכוני גבוה, קריר וגשום, לבין אזור ערבתי וגם מצד דרום של ערבות לס של באר-שבע, שזה יוצר עושר אדיר בחלק מהאזורים שלא מופה ולא היה מוכר, כאשר למשל בגבעה מסוימת באזור הישוב מעון אפיינו על גבעה אחת 15 זנים שונים של מרווה למשל וזה יצר ראשית תרבות וגידול, ניסיון לגדל צמחים כאלה, צמחים שיש להם גם היבטים של מרפא, ושנית, הקמת חברה מקומית שאנחנו החוקרים הקמנו אותה והיא נקראת "עשבי קדם" ומועסקים בה שלושים עובדים תושבי האזור וגם תושבי דימונה וערד.

אמיר קיטרון: החברה הזאת כיום תומכת בכ-100 אלף שקלים בשנה בפעילות מרכז המחקר ועוד רוכשת ציוד בסדר גודל דומה לטובת מרכז המחקר.

אמיר קיטרון: על הקנה הקמת חברה של הדברה ביולוגית וזאת הודות להורמונים צמחיים שיש באזורים כאלה שמתמודדים עם המצוקה האקלימית וזאת ההתמחות שלנו.

אמיר קיטרון: אנחנו מתמחים בעיקר בחקר קבוצות הורמונים שהתגלו לפני כשלושים שנים בארצות-הברית כאשר אף קבוצה בארץ היום לא חוקרת אותם.

מאיר שטרית: הורמונים צמחיים?

אמיר קיטרון: הורמונים צמחיים שמווסתים תגובת צמחים.

אמיר קיטרון: הם נקראים בסינוס סטרואידים וכיום מוכרים בעולם שישים כאלו, אבל הם התגלו רק לפני שלושים שנים בארצות-הברית ויש להם קרובי משפחה שנקראים אקדיזונים שדומים להם במבנה והם משפיעים על ממלכת החי, החרקים, אבל הם נמצאים גם בצמחים.

אמיר קיטרון: יש לזה השלכות למשל למרפא כי ההורמונים האלה מסתבר שהם לעתים יכולים להחליף קורטיזון בלי תופעות הלוואי שלו, שזה חלק ממה שמיוצר בחברה הזאת.

מאיר שטרית: זה פותח כבר?

אמיר קיטרון: כן.

אמיר קיטרון: אנחנו משווקים.

אמיר קיטרון: החברה הזאת משווקת ומוכרת כיום ב-1,5 מיליון דולר לשנה וכאמור, מעסיקה שלושים עובדים וזה מתפתח מאוד יפה.

מאיר שטרית: יפה.

מאיר שטרית: למה אני צריך לבוא לישיבת הוועדה כדי לשמוע עליכם?

מאיר שטרית: תפרסמו, דברו, ספרו.

אמיר קיטרון: במקרה אתה רכשת פעם מוצרים שלנו.

מאיר שטרית: באמת?

מאיר שטרית: איך אתה יודע שרכשתי?

אמיר קיטרון: כי הייתה ישיבת ממשלה והשר מודי זנדברג סיפר על משהו לשיער שאנחנו פיתחנו.

אמיר קיטרון: אני רואה שאתה לא מתפלא.

מאיר שטרית: האמת היא שאני לא זוכר.

מאיר שטרית: אם הייתם מוציאים משהו לשוק הזה, הייתם מיליארדרים ולא מיליונרים.

אמיר קיטרון: גם בתחום הקוסמטיקה, להורמונים האלה יש השלכות על נושא של אנטי-אג'ינג לעור.

אמיר קיטרון: יש קו שלם של קוסמטיקה שגם נמכר היום בצרפת והוא על טוהרת האורגני ובלי כימיקלים וכן הלאה.

אמיר קיטרון: זאת דוגמה.

אמיר קיטרון: יש מדינות כמו תאילנד שיש רשות לאומית לקידום מחקרים על צמחי מרפא, על כל נושא של צמחי מרפא כאשר בסך הכל מחצית התרופות הכימיות התגלו בתוך צמחים.

אמיר קיטרון: בישראל, למרות שהיא קטנה, בגלל המגוון הגיאוגרפי והמעברים החדים, יש בה 3,000 צמחים מקומיים והרבה מאוד ידע על תכונות מרפא שלא נחקר.

אמיר קיטרון: הצמחים האלה לא נמצאים בפרמקופאות שהן בסיס לתרופות או בסיס למוצרי טיפוח בעולם וגוף ציבורי כלשהו צריך להשקיע בזה כי צמח הוא לא יהיה נחלה בלעדית של אף חברה.

אמיר קיטרון: מרכז המחקר שלנו משקיע בפיתוח צמחים מקומיים כמו אחילאה ריחנית שהוא צמח מובהק של מדבר יהודה, קטלה חריפה, אזובית המדבר שהוא אנדמי לאזור שלנו וכל מיני חברות אחרות עכשיו יוכלו להשתמש בנתונים הפרמקולוגיים על הצמחים האלה כדי להכניס אותם למוצרים שלהן.

אמיר קיטרון: דבר שני הוא שלמדנו לגדל אותם ואנחנו מעודדים חקלאים בצפון הבקעה ובכל מיני אזורים בארץ לגדל אותם, בין היתר עבור המפעל הזה.

אמיר קיטרון: לאזור הזה יש השלכות אקולוגיות כי המעבר החד הזה הוא מהווה מעין מעבדה מקומית להתחממות הגלובלית.

אמיר קיטרון: על ידי מעקב אחר מה קורה לאותו צמח, ככל שמתקדמים - כל קילומטר הוא כבר שונה מאוד אקלימית באזור הזה, מזרחה או מערבה - מתאפשר לבנות מודלים בנושא של מדבור.

אמיר קיטרון: יש לנו קבוצה של אקולוגים שעובדים על הנושא הזה.

אמיר קיטרון: כפי שקודם ציין גם המדען הראשי, פרופסור מנדלוביץ, וציין זאת גם פרופסור מורן, יש באמת בעיה של התמודדות עם גיוס כספים למחקרים כאלה כיוון שמעבר לכל החסרונות שהוזכרו כאן, שהחוזה הוא שנתי וכן הלאה, גם מה שנקרא בלשון האקדמית כסף רך, לאנשים האלה אין משרות קבועות.

אמיר קיטרון: כאשר אנחנו מתמודדים על כל קרן מחקרית אחרת, אנחנו תמיד נהיה בנחיתות מול אוניברסיטה שמעבר ליוקרה שלה שהיא אוניברסיטה, חלק גדול מן החוקרים שם לא צריכים לגייס את הכסף להעסקה שלהם כי זה כבר נתון מראש ואילו אצלנו אנחנו בנחיתות ואנחנו עדיין צריכים לממן את החוקר מתוך קרן המחקר.

אמיר קיטרון: לכן אני מחזק את ידי קודמיי שאמרו כאן שחשוב גם ליצור תקנים וגם להרחיב את הבסיס הכלכלי.

אמיר קיטרון: לפני חמש שנים יצא לי לבקר במזרח גרמניה כאשר הממשלה שם אפיינה שהושקעו כספים, הון עתק, לשיקום מבנים, לשיקום שכונות, כמו שגם בארץ עשו שיקום שכונות וכן הלאה, במזרח גרמניה, אבל עדיין החלקים הטובים באוכלוסייה המשיכו לנדוד כל הזמן למערב גרמניה.

אמיר קיטרון: הם שמו לב שאם משקיעים כסף קטן מאוד במחקר מדעי ויוצרים קבוצות מצוינות במקומות מסוימים שיש להם על רקע יתרון יחסי מקומי כלשהו, זה מצליח להשאיר אוכלוסיות מובילות, אוכלוסיות שגם כלכלית דוחפות את האזור, גם חינוכית מעלות אותו.

אמיר קיטרון: אני חושב שברוח הזו, ברוח מה שנאמר כאן, שלמרות שהמדינה קטנה, יש בה מגוון כל כך אדיר, גם גיאוגרפי, גם אנושי, גם של משאבים אחרים דמוגרפיים וכן הלאה, אולי בהשקעה של עוד כמה מיליונים אפשר יהיה למנף פה כל מיני אזורי פריפריה ואוכלוסיות פריפריה בארץ ולתת להן מנוף כלכלי שלא ניתן היה לתת אותו באמצעים אחרים.

מאיר שטרית: אתה אומר שאתם הצלחתם לפתח סטרואידים.

אמיר קיטרון: לא, לא פיתחנו אותם.

אמיר קיטרון: הקדוש ברוך הוא ברא אותם, אבל אנחנו מצאנו אותם ואנחנו חוקרים אותם.

מאיר שטרית: אתם יכולים להפיק אותם.

אמיר קיטרון: נכון.

מאיר שטרית: היום הבעיות הקשות בסטרואידים שיש להם שימושים רבים ברפואה, אלה באמת תופעות הלוואי החמורות שלהן.

מאיר שטרית: זה היה דבר אדיר.

אמיר קיטרון: השנה רשמנו על זה פטנט, על אחד היישומים ואנחנו נציע אותו לחברת התרופות, אבל יש תהליך שמי שעוסק בזה יודע שהוא תהליך ארוך.

מאיר שטרית: ודאי.

מאיר שטרית: של FDA.

אמיר קיטרון: הוכחת רעילות, שזה לא מסרטן וכן הלאה.

אמיר קיטרון: אנחנו בשלבים האלה.

מאיר שטרית: זה מה שבעצם עושות חברות התרופות כאשר הן משקיעות את כל הכסף הדרוש לכל המבחנים הקליניים והאחרים.

אמיר קיטרון: כבר נאמר כאן קודם על ידי דוקטור מרים ביליג מאריאל, והם עושים שם מחקר על חומרים לסוכרת, שלוקח זמן עד שמבודדים את החומר הפעיל והרעילות.

אמיר קיטרון: אנחנו בשלבים כאלה על כל מיני רכיבים כי יש השלכות למשל על חומרים נגד סרטן הערמונית, סוכרת וכל מיני דברים בקבוצות כאלה של חומרים.

אמיר קיטרון: אלה השקעות גדולות שצריך לגייס חברות מבחוץ להשקיע ולראות את העניין.

אמיר קיטרון: רק אחרי תנאי סף מסוימים חברות גדולות ירצו להיכנס לזה.

בכר עוואודי: אני מנכ"ל אגודת הגליל שמפעילה את המחקר והפיתוח בגליל במכון למחקר יישומי.

בכר עוואודי: המחקר התחיל ב-1995 ורק לפני שבועיים חנכנו את המבנה החדש.

מאיר שטרית: המבנה הוא בשפרעם?

בכר עוואודי: כן.

בכר עוואודי: דרומה.

בכר עוואודי: יש לנו שבע מעבדות ואנחנו מעסיקים טכנולוגים והנדסאים שעוסקים בתחומי הסביבה והאנרגיה, בפיתוח מערכות לטיפול בשפכים כפריים לשימוש חוזר בחקלאות המקומית וגם שפכים חקלאיים ותעשייתיים.

בכר עוואודי: אנחנו עוסקים בייעול תהליכי הפקת ביו-גז במערכות ויש לנו על זה גם חברה בחממה.

בכר עוואודי: שימוש בפסולת החקלאית ליצירת אטנול וגם מיקרו פרו-גז סביבתי.

בכר עוואודי: יש לנו עוד זרוע אחת שהוא מרכז לצורכי מרפא ייחודי שיש בו 300 צמחי מרפא ייחודיים בארץ מהם צמחו מחקרים בתחום של צמחי מרפא.

בכר עוואודי: זה כולל את השימוש בידע עממי וגם ידע קדום, כולל מחקר היסטורי על שימושים בצמחי מרפא כתרופות.

מאיר שטרית: תן לי דוגמה של משהו שעובד.

בכר עוואודי: יש את ה-זלוע למשל שהוא תפס תאוצה.

בכר עוואודי: זה ויאגרה טבעית וזה תפס תאוצה במדינות ערב ובקטאר יש חברה שקמה בנושא.

בכר עוואודי: יש גם כמה תרופות לסוכרת.

מאיר שטרית: אני לא יודע מי מכם ביקר במרוקו, אני ביקרתי במרוקו פעמים רבות כי נולדתי שם, אבל אחת התופעות במרוקו היא שאתה מסתובב בשווקים בכל הערים הגדולות ואתה רואה בתי מרקחת טבעיים.

מאיר שטרית: אתה רואה חנות עם מאות, ואני לא מגזים, צנצנות עם כל מיני עשבים וכל מיני דברים בפנים, ואתה שואל את המוכר למה זה או איזה תרופות יש לו, ולכל דבר שיש לך, לו יש תרופה.

מאיר שטרית: פעם הייתי שם עם משלחת גדולה וביקרנו בחנות הזאת ושאלתי אותו אם יש לו עשב שפועל כמו ויאגרה.

מאיר שטרית: הוא אמר שיש לו.

מאיר שטרית: אמרתי לחברים שהיו אתי שהוא אומר שיש לו עשב כזה, ומי שרוצה, יכול לקנות.

מאיר שטרית: הלכתי מהחנות.

מאיר שטרית: כאשר חזרתי, כולם קנו.

מאיר שטרית: יש שם באמת דבר מדהים.

מאיר שטרית: אתה רואה שפע של צמחים.

מאיר שטרית: כולנו יודעים שאלה שתרופות סבתא, אבל זה באמת עובד.

מאיר שטרית: יש למשל גרגרי שומר ומי שיש לו כאב בטן, זה תמיד עובד.

מאיר שטרית: מדובר בגרגרי שומר וזאתר.

בכר עוואודי: כמון.

מאיר שטרית: כמון יכול לעזור.

מאיר שטרית: מרתיחים את זה עם מים, שותים כוס אחת, וזה מנקה לך את הבטן טוטלית.

מאיר שטרית: ניסיתי את זה באופן אישי לא פעם אחת וזה עובד יוצא מן הכלל.

מאיר שטרית: יש הרבה תרופות כאלה שאני חושב שלא נחקרו במחקר מדעי לכל האורך ולדעתי אם מישהו היה מטפל במחקר הצמחי, מפתח תרופות כאלה, הופך אותן ועוד עושה את כל הקליניקה וכולי, זה יכול היה לעשות שינוי גדול מאוד בתרופות כי אלה תרופות מחומרים טבעיים שהנזק הכימי שלהן הוא אפסי מכיוון שאין תופעות לוואי.

אריה מורן: אגב, זאת טעות לחשוב שהנזק שלהן הוא שולי.

אריה מורן: הוא לא בהכרח שולי.

מאיר שטרית: של צמחים?

אריה מורן: נכון.

אריה מורן: יש הרבה מאוד דוגמאות של צמחי מרפא שהנזק שלהן הוא רב, מצטבר, אבל אנשים לא יודעים את זה.

מאיר שטרית: מה למשל?

מאיר שטרית: אתה לא מדבר על הפטריות בתאילנד.

אריה מורן: לא.

אריה מורן: אני אתן לך דוגמא.

אריה מורן: בארצות-הברית מוכרים איזושהי תרכובת כרום כחומר לטיפול בסוכרת.

מאיר שטרית: זה מתכת.

אריה מורן: נכון.

אריה מורן: יש חומר כזה.

אריה מורן: זה עובד במקרה של סוכרת.

אריה מורן: זה עובד מצוין, אבל זה גם דופק את הכליה.

מאיר שטרית: ודאי, כי יש בו כרום.

אריה מורן: נכון.

אריה מורן: זאת דוגמה קיצונית.

אריה מורן: מוכרים את זה בחנויות הטבע.

אריה מורן: זה תוסף מזון וזאת לא תרופה.

אריה מורן: אתה נותן תמצית, אתה לא יודע מה יש בה בנוסף למה שעובד.

בכר עוואודי: לנו יש את חברת אמטקי שהיא על שם של אחד החוקרים הערבים שפיתחו את מדע צמחי המרפא והיא כבר עשתה אגזיט.

בכר עוואודי: אנחנו מקבלים תמלוגים והחברה פיתחה 25 מוצרים ומוכרת אותם באירופה כולל שיתוף פעולה עם חברה בדנמרק.

בכר עוואודי: רצית לשמוע גם על ההצלחות.

בכר עוואודי: יש לנו אנזימוטק, ובאמת מכרנו ב-10 מיליון דולר כאשר החלק שלנו היה 3 מיליון דולר.

בכר עוואודי: בנינו בניין לתפארת שהשר חנך אותו.

מאיר שטרית: מה בעצם אתם מוכרים?

מאיר שטרית: את הפטנט לייצור?

בכר עוואודי: רישום של פטנט עולה לך לפעמים 50 אלף דולר ואין לך את הכסף הזה לפעמים.

בכר עוואודי: אנחנו מביאים משקיעים והמשקיעים מהכסף שלהם מפתים אותנו ולוקחים את כל הקופה.

בכר עוואודי: אנחנו פיתחנו פטנט אחד והם, תוך כדי, פיתחו חמישה פטנטים.

בכר עוואודי: לו היו לנו יכולות להמשיך, היינו ממשיכים.

בכר עוואודי: אני שואל איפה נכנס כאן משרד התעשייה, אחרי שזה הופך למשהו יישומי.

בכר עוואודי: איפה הכסף של משרד התעשייה שיתמוך בנו?

מאיר שטרית: המדען הראשי.

בכר עוואודי: בדיוק.

בכר עוואודי: יש כאן קו אפור, תפר אפור ואנחנו לא מצליחים להתחבר.

מאיר שטרית: אני רוצה להביא לידיעתך, שתדע, שיש הרי מסלול אלטרנטיבי שאתה לא חייב לפנות ולבקש מענקים של המחקר אלא ללכת לכיוון של פטור ממס.

מאיר שטרית: בזמנו, בשנת 2003-2004, שינינו קצת אבל לצערי לא קיבלו את דעתי עד הסוף, אז נתניהו ואני היינו באוצר, ועמדתי הייתה שצריך בכלל לסגור את מרכז ההשקעות ולא לתת יותר מענקים אלא אפס מענקים לפיתוח תעשייתי כך שיהיה רק מסלול של פטור ממס מלא.

מאיר שטרית: לומר שאתה מקבל מס, אנחנו נותנים לך אוטומטית, בלי אישור של פקיד כלשהו.

מאיר שטרית: יש לך מפעל ואתה מצליח, אתה תשלם רק 10 אחוזים מס הכנסה וכל הדרך כולל משיכת דיבידנד.

מאיר שטרית: זה עבר חלקית כי התנהל מאבק אדיר של התעשיינים נגד האוצר ונתניהו בסופו של דבר נכנע והשאירו גם את המענקים אם כי פתחו את המסלול הזה של 10 אחוזים מס ו-15 אחוזים, תלוי באזורים בארץ, דבר שמהווה הטבה גדולה למי שמרוויח כסף.

מאיר שטרית: אם אני תעשיין ואני יודע שהמפעל שלי ירוויח, לא שווה לי לקבל את המענק אלא עדיף לי לקבל הלוואה מהבנק, להשקיע אותה, לשלם מס נמוך כי אם אני עושה רווח, אני מכסה את כל ההשקעה תוך שנה-שנתיים.

בכר עוואודי: אבל מי שנהנה מזה, זאת החברה ולא המחקר והפיתוח.

בכר עוואודי: אני כמרכז מחקר ופיתוח לא נהנה מזה.

מאיר שטרית: אתה צריך לנהל משא ומתן אתם ולהגיע לחוזה שמבטיח לך.

בכר עוואודי: למה הם צריכים אותי?

בכר עוואודי: הם הולכים למשרד התעשייה, הם לוקחים אתה כסף.

בכר עוואודי: ממני לוקחים את הפטנט ואת העבודה.

מאיר שטרית: נכון, אבל אתה אומר שאתה לא נותן את הפטנט.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת לוקחים לך את הפטנט?

מאיר שטרית: אתה רוצה את הפטנט שלי, אתה תשלם לי 25 אחוזים מכל רווח שלך.

יולי תמיר: בפעם הבאה תשלח את חבר הכנסת שטרית לנהל את המשא ומתן.

מאיר שטרית: אני אשמח.

מאיר שטרית: חינם ובהתנדבות.

בכר עוואודי: התחלנו בשנת 1995 עם חוקר אחד שעבד בקרוואן אותו מכירים החברים ממשרד המדע, אבל היום יש לנו בניין מפואר ויש לנו כמה חברות מסביב כמו אנזימוטק שהזכרתי קודם, יש לנו את חברת פלורונקס שכבר קיבלה אישור FDA בארצות-הברית והיא עוסקת בהלבנת שיניים ונרשם עליה פטנט עולמי וייחודי שתוך רבע שעה אפשר להלבין שיניים.

בכר עוואודי: אנחנו שותפים לדבר הזה דרך מחקר מסוים.

בכר עוואודי: יש לנו אצלנו באחת המעבדות, יש מעבדת טרנס-ביו-דיזל, שזאת החברה הראשונה בעולם שעשתה דיזל בתהליך ביולוגי, דרך אנזימים.

בכר עוואודי: זה יפרוץ והחוקר יקבל פרס בחודש דצמבר.

בכר עוואודי: גם זה שעשה את האנזימוטק.

בכר עוואודי: לא יצא לנו מזה משהו, אבל הקרדיט הוא שזה היה אצלנו.

מאיר שטרית: יוצא מן הכלל.

בכר עוואודי: יש לנו הצלחות.

מאיר שטרית: מה מייצרים במפעל?

בכר עוואודי: יש לנו 10 חוקרים, 8 עוזרי מחקר ושלושה אנשים שעושים אצלנו מסטר.

מאיר שטרית: מה עושים במפעל האנזימוטק?

בכר עוואודי: מייצרים שמן זית שעשו אותו ממרח חמאה.

בכר עוואודי: פיתחו גם חומר מסוים שיכול להשפיע על רמת המשכל וזה נבדק.

מאיר שטרית: אולי תביא את זה למזנון הכנסת.

בכר עוואודי: זה פטנט רשום.

בכר עוואודי: זה כולל כל מיני חומרים.

בכר עוואודי: זה נכנס כתוסף במזון ילדים ובגדול זה משפיע על רמת המשכל של הילדים.

בכר עוואודי: במפעל הזה עובדים שבעים אנשים והוא יתפתח.

בכר עוואודי: לגבי הבעיות.

בכר עוואודי: מחקר ופיתוח כזה, אני משלם משכורות שלוש פעמיים בשנה.

מאיר שטרית: מה התקציב השנתי?

בכר עוואודי: כ-4.5 מיליון וחצי.

מאיר שטרית: בשנת 2009.

בכר עוואודי: כן.

בכר עוואודי: אני משלם משכורות שלוש-ארבע פעמים בשנה, וזה גורם לי בעיה מאוד רצינית.

קריאה: כל ארבעה חודשים.

בכר עוואודי: כן.

בכר עוואודי: כל ארבעה חודשים.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת שלוש פעמים בשנה?

מאיר שטרית: מה עושים באמצע?

בכר עוואודי: זאת הבעיה.

בכר עוואודי: לא מקבלים.

בכר עוואודי: עד שמגיעים הכספים של המחקר, אני בהלנת שכר.

בכר עוואודי: צריך אמונה גדולה מאוד להחזיק אנשים שם שעושים משהו גם למען האוכלוסייה, למען הסביבה ולמען והמדע.

בכר עוואודי: צריך אמונה.

בכר עוואודי: אלה לא אנשים שבאים לעבוד אלא אלה הם אנשים באמת מיוחדים.

בכר עוואודי: התקציב שאני מקבל היום, אחרי שעכשיו התרחבנו, יש לי בעיה מסוימת.

בכר עוואודי: אם אתה מתרחב ומצליח, יש לך בעיה כי התקציב לא מספיק לך.

בכר עוואודי: אני משלם היום, אחרי ההתרחבות, 17 אלף שקלים בחודש חשמל.

בכר עוואודי: זה אומר ששני שליש מהתקציב שלי הולכים לתשלום חשמל.

בכר עוואודי: יש לי בעיה.

בכר עוואודי: התרחבתי, הצלחתי, הייתי צריך להישאר קטן.

בכר עוואודי: אני בגירעון.

בכר עוואודי: אם אני צריך לשלם 200 אלף שקלים בשנה לחשמל, אני בגירעון.

מאיר שטרית: נקודת המוצא היא שאם אתה התרחבת, יש לך סיבה כי אתה מרוויח.

בכר עוואודי: הצלחתי אבל אני בניתי.

מאיר שטרית: למה אתה לא יכול לשלם חשמל?

בכר עוואודי: אני השקעתי במבנה והשקעתי במעבדות.

בכר עוואודי: יש לנו למשל בעיות בסביבה, בעיות תורשתיות אצל המיעוט הערבי, של המופליה, השמנה וכולי, ואלה בעיות ממש תורשתיות.

בכר עוואודי: הקמנו מעבדה מאוד מצוידת אבל חסר לי תקן לחוקר.

בכר עוואודי: זה משהו ייחודי ועושים איזה מחקר, אבל צריך מימון מסוים.

בכר עוואודי: המימון השוטף - אני חושב שאני מדבר בשמם של כל מרכזי המחקר והפיתוח – יש אתו בעיה כי הוא לא מספיק.

מאיר שטרית: לאיזה מוסד אקדמי אתם שייכים?

בכר עוואודי: לאוניברסיטת חיפה.

בכר עוואודי: יש לנו בעיה להמשיך.

בכר עוואודי: יש הרבה דברים קטנים שאני צריך לטפל בהם כמו חשמל, קרנות שאני צריך לשלם, הלנות שכר לעובדים וכולי.

בכר עוואודי: זה רוצה להתחתן אבל אין לו כסף וזאת יש לה בעיות.

בכר עוואודי: אלה דברים רבים שגורמים לך להתחיל להיות גם עובד סוציאלי וזה גורם לבעיה.

בכר עוואודי: אני חושב ש-300-350 אלף שקלים שמקבלים, עם כל הכבוד למשרד המדע שעזר, זה לא סכום מספיק.

בכר עוואודי: בזכותו של משרד המדע התחלנו קטנים והיום אנחנו כל כך גדולים.

בכר עוואודי: אנחנו רוצים להמשיך ולהתרחב, אבל יש מגבלה.

מאיר שטרית: אתם מקבלים ממשרד המדע 350 אלף שקלים מתוך ה-9 מיליון?

בכר עוואודי: תקציב שוטף, כן.

בכר עוואודי: אני חושב שיחסית לגופים אחרים זה הרבה, אבל זה לא מספיק לנו לחשמל ולציוד שוטף מתכלה.

בכר עוואודי: אם יש איזו מטרה, היא לא להישאר מפעל קטן ואזורי אלא המטרה היא לצמוח ולהיות מפעל מרכזי.

בכר עוואודי: אם אתם רוצים בזה, צריך לתמוך בו.

מאיר שטרית: מרכז המחקר והפיתוח הזה הוא עמותה?

בכר עוואודי: כן.

בכר עוואודי: זאת עמותה.

מאיר שטרית: אתם לא הופכים את זה לחברה?

בכר עוואודי: לא.

בכר עוואודי: זאת עמותה ויש לנו בעיה.

יולי תמיר: זאת עמותה ללא כוונות רווח.

בכר עוואודי: כאשר אנחנו עושים אגזיט, כמו אנזימוטק, אנחנו עושים חברה מסוימת.

מאיר שטרית: אתם עושים חברה ששייכת לעמותה.

בכר עוואודי: עושים חברה ששייכת לעמותה, ואז מאבדים את סעיף 47(א), ואז אף אחד לא יכול לתרום לי.

מאיר שטרית: הוא יכול לתרום לעמותה, אבל הוא לא יכול לתרום לחברה.

בכר עוואודי: הוא לא יכול לתרום לעמותה כי העמותה קשורה לחברה.

בכר עוואודי: זאת עוד בעיה שצריך לפתור אותה.

מאיר שטרית: אם לעמותה יש חברה, אסור לה לקבל תרומות?

בכר עוואודי: כן.

קריאה: זאת עמותה ללא מטרות רווח.

בכר עוואודי: יש לי מניות בחברה.

בכר עוואודי: לפני שלוש שנים לקחו לי את האישור הזה.

מאיר שטרית: אני חולק על זה, עם כל הכבוד.

מאיר שטרית: אוניברסיטה למשל היא עמותה והיא מקבלת תרומות.

מאיר שטרית: יש לה חברות בת שכולן חברות וזה לא פוגע שום דבר ביכולת שלה לקבל תרומות.

אריה מורן: אני חושב שאתה צודק.

אריה מורן: לכל אוניברסיטה יש את החברה שלה ואותו הדבר צריך להיות אצלך.

בכר עוואודי: אבל זה מעמד אחר.

בכר עוואודי: עובדה, זה מה שקרה לי.

אריה מורן: אתה צריך לבדוק את זה מבחינה משפטית כי נראה כאן משהו לא תקין.

מאיר שטרית: כדאי לבדוק עם רואה חשבון.

מאיר שטרית: אני חושב שחוקי המס מאפשרים את זה.

מאיר שטרית: אין שום סתירה בין היותה של עמותה, עמותה - אפשר לקבל תרומות למטרות העמותה - לבין היותה בעלת חברה.

מאיר שטרית: בהחלט מותר לה להרוויח באמצעות החברה כאשר היא מקבלת תרומות בצד השני.

בכר עוואודי: אני אבדוק את זה.

אריה מורן: יכול להיות שההבדל הוא בזה שהאוניברסיטה לא בהכרח היא בעלת החברה אלא יש לה שליטה בחברה.

אריה מורן: יש איזושהי הגדרה משפטית.

יולי תמיר: האוניברסיטה היא במעמד של עמותה ציבורית והם לא.

יולי תמיר: יכול להיות שבגלל זה הם נפגעים.

אריה מורן: יכול להיות.

יולי תמיר: להם יש מעמד מיוחד כי בעצם הם גוף סמי-ציבורי .

אריה מורן: הם ציבורי לגמרי.

בכר עוואודי: זאת עמותה רשומה.

יולי תמיר: יש להם מעמד ייחודי בעניין הזה.

מאיר שטרית: עמותה רשומה והם מוכרים לפי סעיף 91 למס הכנסה.

בכר עוואודי: כן.

בכר עוואודי: אני חושב שזאת העמותה הגדולה ביותר במגזר הערבי והגדולה ביותר בצפון כולו.

מאיר שטרית: יפה.

מאיר שטרית: מעניין לברר את הנקודה הזאת.

מאיר שטרית: אני גם אתעניין באוצר.

מאיר שטרית: האוצר התנצל והוא לא הגיע לישיבה, אבל אני בכל זאת אברר את זה.

בכר עוואודי: לסיום דבריי אני רוצה לומר שאני אשמח מאוד אם תבקרו אצלנו.

מאיר שטרית: תודה רבה.

אורי מר-חיים: אני פרופסור אורי מר-חיים ואני לא המנכ"ל של מיגל.

אורי מר-חיים: אני מתנצל שהוא לא יכול היה להגיע כי הוא לא בארץ - ואנשים נוספים ממיגל משתתפים בועידת הגליל שמתקיימת היום - כך שאני מייצג אותו.

אורי מר-חיים: אני הייתי בין אלו שהקימו את מיגל לפני שלושים שנים כאשר התחלנו שם שניים-שלושה אנשים וכפי שכתוב לכם אנחנו היום מונים כ-150 אנשים על 50 דוקטורים ופרופסורים.

מאיר שטרית: כולם גרים בקריית שמונה?

אורי מר-חיים: כולם גרים באזור.

מאיר שטרית: מה זה באזור?

מאיר שטרית: חיפה זה באזור?

אורי מר-חיים: לא.

אורי מר-חיים: הכי רחוקים אצלנו גרים בכרמיאל.

אורי מר-חיים: חלק גדול מאוד מהאנשים הגיעו אלינו מאוניברסיטת תל-אביב ומכל מיני מקומות והתנאי במיגל הוא לגור בגליל.

אורי מר-חיים: אנחנו מקבלים המון בקשות להצטרף, אבל כמובן אין תקנים ואין אפשרות לקבל אנשים.

אורי מר-חיים: מצד שני, במיגל יש 14 עולים מרוסיה שנקלטו במשך השנים ונדמה לי שכולם, אחרי שקיבלו את התמיכה, נשארו במיגל, מה שלא קורה בהרבה מאוד אוניברסיטאות.

מאיר שטרית: לכם יש תקנים?

אורי מר-חיים: לאף אחד מאתנו אין תקנים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, כל החוקרים עובדים שם גם על חוזה.

אורי מר-חיים: חוזה, בוודאי.

מאיר שטרית: לא חייב להיות תקן כדי להעסיק את האנשים באופן קבוע.

מאיר שטרית: צריך שיהיה תקציב ולא תקן.

אריה מורן: התקציב הוא החשוב.

מאיר שטרית: ודאי.

מאיר שטרית: התקציב הוא זה שקובע ולא התקן.

אורי מר-חיים: תקציב הוא חשוב אבל תקן חשוב מאוד מפני שבסופו של דבר אין לך קביעות.

מאיר שטרית: הבעיה עם תקן היא שאתה שם מסמר בלי ראש.

אורי מר-חיים: זה נכון, אבל מצד שני אתה מתחיל לעשות מחקר ואתה לא יודע איפה אתה נמצא בשנה הבאה.

מאיר שטרית: נכון, לכן צריך תקציב ולא תקן.

קריאה: תקציב ארוך טווח של שנים ולא לשנתיים.

מאיר שטרית: נכון, תקציב ארוך טווח.

מאיר שטרית: ודאי.

אורי מר-חיים: מעל 80 אחוזים מהכסף מהווים כסף תחרותי.

מאיר שטרית: אתם משתתפים בתחרויות ובהצעות לקרנות הבינלאומיות?

אורי מר-חיים: יש לא מעט הצעות לאיחוד האירופי.

אריה מורן: הם מודל להגשה לקרנות הבינלאומיות.

מאיר שטרית: אתם גם זוכים?

אורי מר-חיים: כן.

אורי מר-חיים: יש לנו גם ISF שקיבלנו עכשיו.

מאיר שטרית: למה לכם מותר להשתתף ולאחרים לא?

אלכסנדרה מאיר: כן מותר להם.

מאיר שטרית: אמרו קודם שלא מרשים להם להשתתף.

יעל מאור: אני יכולה לתת דוגמה.

יעל מאור: אנחנו ביקשנו לפני חודשיים וקיבלנו תשובה.

יעל מאור: הם ביקשו לראות את רשימת המאמרים שלנו והתשתית המדעית.

יעל מאור: מן הסתם אנחנו מחקר ופיתוח צעיר, אין לנו רשימת מאמרים ארוכה, אבל לעומת זאת יש שני חוקרים שעובדים בחצי משרה באוניברסיטה וחצי משרה אצלנו, ולכן הם אמרו שהחוקרים האלה יכולים להגיש דרך האוניברסיטה.

יעל מאור: החוקרים הם בסדר, אבל אנחנו לא יכולים להגיש דרכם.

יעל מאור: אנחנו מאבדים את התקורה.

יעל מאור: הם בדקו את התשתית מסביב ולא את העובדים עצמם.

מאיר שטרית: לקרנות המדעיות יש פרמטרים שצריכים לעמוד בהם כדי להשתתף אבל לא את זה אני רוצה לברר.

מאיר שטרית: אני לא בטוח שיש עיקרון שמרכז מחקר ופיתוח לא יכול להגיש הצעה.

אורי מר-חיים: אין עיקרון, אבל בהרבה מקרים גילינו שכיוון שבוועדות, גם במערכת הישראלית בה אנחנו לא יושבים, ההסתכלות שם היא כזאת שבסופו של דבר זה לא מאפשר כל כך בקלות להגיש בקשות.

מאיר שטרית: הם מחזירים את הבקשות או עונים תשובה שלילית?

אורי מר-חיים: עונים תשובה שלילית.

יעל מאור: הם לא מאפשרים להגיש בקשה ולכן הם מצמצמים את ההגשה של גופים מסוימים.

מאיר שטרית: על זה אני שואל.

אורי מר-חיים: יש מספר קרנות שאנחנו לא יכולים להגיש אליהן והן רק למוסדות אקדמיים, כמו שאמרה קודם חברת הכנסת יולי תמיר, אבל יש הרבה מאוד קרנות שאנחנו כן מסוגלים להגיש ומיגל מצליחה באמת.

מאיר שטרית: תן לי דוגמה להצלחה של מיגל.

מאיר שטרית: יישום.

אורי מר-חיים: בפרוייקטים?

אורי מר-חיים: יש היום בבורסה של ניו-יורק חברה שיצאה מתוך מיגל למרות שלנו אין כלום ממנה.

מאיר שטרית: איזה חברה?

אורי מר-חיים: ברוטליקס.

אורי מר-חיים: היא מהווה הצלחה מאוד גדולה.

יולי תמיר: מה היא עושה?

אורי מר-חיים: היא מפיקה חלבונים מצמחים.

מאיר שטרית: הבעלים ישראלים?

אורי מר-חיים: כן.

מאיר שטרית: הם לא רוצים לתרום קצת למיגל?

מאיר שטרית: אולי צריך לפנות אליהם.

מאיר שטרית: לפעמים צריך לפנות אליהם ולומר שהם קיבלו ממכם ועכשיו, אם הם יתרמו, תתבעו אותם.

אורי מר-חיים: אני מוכרח לומר במיגל יש הרבה מאוד פעילות מול הקהילה.

אורי מר-חיים: חוץ מהעמותה לקידום החינוך המדעי שהוקמה לפני עשרים שנים ועושה הרבה עבודה למען הקהילה ורק לפני שבוע וחצי-שבועיים השר היה אצלנו במה שנקרא חכמים גם בלילה, כאשר הייתה פעילות מאוד גדולה מול הקהילה ולמיגל הגיעו מעל 2,500 אנשים.

שר-שלום ג'רבי: זה גם פרוייקט אירופאי.

אורי מר-חיים: זה פרוייקט אירופאי.

אורי מר-חיים: המנכ"ל היה באגמון, בפעילות של הפסטיבל בסוכות ומהבחינה הזאת יש לנו הרבה מאוד פעילויות מול הקהילה וגם לא מעט מול התעשייה באזור.

אורי מר-חיים: אלה פעילויות שאני חושב שיש להן חשיבות רבה.

אורי מר-חיים: במיגל אנחנו עובדים עם מינוס 200 מטרים מתחת לפני המים עד 1,200 מטרים מעל פני המים וחלק גדול מאוד, כל הפעילות של החקלאות יש לה את כל המגוון הגדול הזה שאנחנו נמצאים שם.

אורי מר-חיים: יש מעבדה אחת שיכול להיות שהיא מעבדה מספר אחת היום בארץ בנושאים של בדיקות DNA שדני ברקוביץ עומד בראשה והיא עובדת עם כל בתי החולים בארץ ובחוץ לארץ.

מאיר שטרית: מה המיוחד במעבדה הזאת?

אורי מר-חיים: היא כנראה מצליחה בנושאים של בדיקות DNA להגיע למתאם מאוד גדול בין מחלות ובין מבנה ה-DNA הגנטי.

מאיר שטרית: זאת כל המטרה של ה-DNA, לנסות לזהות אם יש גן שנושא את המחלה.

אורי מר-חיים: זה לא כל כך פשוט.

מאיר שטרית: לא אמרתי פשוט אלא אמרתי שזאת המטרה של בדיקות DNA.

אורי מר-חיים: זה נכון.

מאיר שטרית: אבל עושים אותן במעבדות רבות.

אורי מר-חיים: בארץ יש חמש מעבדות מהסוג הזה אבל בעצם רק המעבדה של מיגל עוסקת במחקרים בכיוונים האלה.

אורי מר-חיים: בחלק גדול מאוד מהכפרים הבדואים, זוגות לא יתחתנו אם בדיקת דם לא תעבור אצלנו במיגל כדי לבדוק מחלות בתוך המשפחה, אבל אני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים האלה.

אורי מר-חיים: בכל אופן, אנחנו נמצאים בתחומים שונים של אימונולוגיה, ביו-טכנולוגיה וכולי, ואנחנו קטנים.

אורי מר-חיים: פעם המדען הראשי של משרד התעשייה אמר שזה מכון ויצמן קטן, אבל אנחנו קטנצ'יק יחסית.

אורי מר-חיים: בכל זאת אני מוכרח לומר שיש בעיה של גודל הקבוצה.

אורי מר-חיים: אני בטוח שאצל חוקרים אחרים זה עוד יותר קיצוני, אבל נושא של מסה קריטית הוא מאוד משמעותי בנושאים של מחקרים מדעיים ברמה גבוהה.

אורי מר-חיים: אם אתה רוצה להגיע לאיזה שהם הישגים, אתה חייב לעבוד באיזושהי קבוצה כי כל הנושא של סיעור המוחות הוא מאוד משמעותי.

אורי מר-חיים: אני חושב שבסך הכל זה אומר שבאמת בצ'ופצ'יק של הקומקום, בקצה, אפשר להגיע להישגים ואני חושב שמבחינה זאת משרד המדע עושה משהו מאוד מאוד חשוב בזה שהוא מפתח את מרכזי המחקר והפיתוח האזוריים בפריפריה מפני שזה באמת מאפשר לא רק לפתח את כוח האדם המקומי שמתפתח.

אורי מר-חיים: אני לא צריך להזכיר כאן את הקשר שיש למיגל עם מכללת תל-חי ועם כל מה שקשור לאקדמיה ולאקדמיזציה, אבל עובדה שאצלנו יש 50 תלמידים לתארים שני ושלישי – 30 לתואר שני ו-20 לתואר דוקטור – אבל את התואר אנחנו כמובן לא יכולים לתת.

מאיר שטרית: מי נותן את התואר?

אורי מר-חיים: האוניברסיטאות השונות, החל מהטכניון.

מאיר שטרית: לאיזה מרכז אקדמי אתם קשורים?

אורי מר-חיים: לכולם.

אורי מר-חיים: מבחינה זאת, מיגל מחוברת לכולם אף על פי שהיינו הרבה יותר קשורים לאוניברסיטה העברית בירושלים, לפקולטה לחקלאות, במשך הרבה מאוד שנים.

אורי מר-חיים: בסך הכל האנשים עושים מחקר בכל האוניברסיטאות.

אורי מר-חיים: החשיבות הגדולה של מיגל באזור היא כי אנחנו כמעט המעסיק השני בגודלו אחרי מכללת תל-חי - בכל זאת, משהו כמו 150 אנשים, זה משהו מאוד משמעותי – ובעל השפעה שמאוד חשובה לאזור.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: האם יש כאן עוד אנשים שרוצים להביע דעה?

מאיר שטרית: בבקשה.

חיים בנימיני: אני פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון ואני נמצא כאן בשני כובעים, האחד שקיבלתי מינוי והשני מפני שהם לא נמצאים.

חיים בנימיני: אני נשלחתי על ידי סגן הנשיא למחקר ופיתוח באוניברסיטת בן-גוריון להעלות כמה נושאים, אבל אני גם יושב-ראש הוועד המנהל של מרכז מדע רמון שאמנם לא שלח אותי ומאחר שאני לא המנהל, אין לי את הפרטים הכספיים המדויקים והפרטים של כל המחקרים שמתבצעים במרכז, אבל אני יכול להזכיר כמה דברים כלליים בזכות שני הכובעים שכרגע אני חובש.

חיים בנימיני: אני פחות או יותר מרכז כרגע את המחקר הגיאולוגי במרכז מדע רמון.

חיים בנימיני: הסטודנטים שלי וסטודנטים לשעבר, אני מפעיל אותם במחקרים שונים כאשר מחקר גדול מתבצע במשרד המדע בנושא של הקשר בין חפירות ארכיאולוגיות בנגב והתשתית המסלעית ואיך זה מתבטא.

חיים בנימיני: זה אמנם מחקר בסיסי, אבל יש להם מחשבות בעתיד שלדבר הזה יכולה להיות משמעות בפיתוח שיטות חקלאיות שונות, אמנם באופן גיאולוגי ולא חקלאי, אבל אנחנו מפתחים לפחות את הבסיס הרעיוני בחלק מהדברים האלה.

חיים בנימיני: מחקרים נוספים שאישית אני לא שייך אליהם אלה מחקר לחינוך סביבתי שהזכיר מר גינת והוא מתבצע במסגרת מרכז מדע רמון.

חיים בנימיני: אני לא אדבר על המחקרים האקולוגיים כי אני לא שותף למחקרים האלה ואין לי את המידע הדרוש.

חיים בנימיני: שני מחקרים חדשים שאחד באמצע ביצוע, והשני, מחקר ב-ISF.

חיים בנימיני: אני מתייחס למחקר של משרד המדע על סלעים שחשופים במרכז מדע רמון.

חיים בנימיני: זה מחקר מתמשך ועושים אותו דוקטורנט ומסטרנט.

חיים בנימיני: זאת ישות מאוד ייחודית לפתח איזשהו רעיון שהיה לנו לגבי סוג מסלעה שהצלחנו להבין אותו.

חיים בנימיני: המחקר נתן לנו תוצאות מגנטיות מאוד טובות, דבר שאומר שאנחנו יכולים להשתמש בו בצורה ייחודית כדי לגלות איפה בדיוק אנחנו היינו לפני כרבע מיליארד שנים, לו ישבנו על קו המשווה באותו זמן.

מאיר שטרית: איך זה יכול להיות?

חיים בנימיני: בשיחה בארבע עיניים, אני אסביר לך את זה.

חיים בנימיני: אלה תוצאות ייחודיות שלנו.

חיים בנימיני: ב-ISF קיבלנו מחקר חדש בו אני חוקר ראשי.

חיים בנימיני: היותי עמית מחקר שחוקר בפועל במרכז מדע רמון, לא מזכה את מרכז המדע בהרבה.

אריה מורן: התקורה הולכת לאוניברסיטה.

אריאל כהן: זה של האוניברסיטה.

אריאל כהן: זה לא של מרכז המדע.

חיים בנימיני: בדיוק הבעיה הזאת קיימת.

חיים בנימיני: נאמר בכמה מקרים שהמחקרים האלה מייצגים את הבעייתיות של הדבר הזה.

חיים בנימיני: ההיבט של אוניברסיטת בן-גוריון שהיא דווקא מרוויחה בנקודה הזאת, אנחנו בדיוק באמצע הבנת הנזקים שנגרמים כתוצאה מההתנתקות בין האוניברסיטה לעמותה של מרכז מדע רמון.

מאיר שטרית: למה זה התנתק?

חיים בנימיני: התנתק מכוח החוק כי העמותה לא יכולה להיות שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון.

אריה מורן: זאת הייתה הוראה של היועץ המשפטי לממשלה שלא אפשרה את החיבור.

מאיר שטרית: פעם זאת הייתה שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון.

אריה מורן: פעם הקשר היה הרבה יותר הדוק ואחר כך הייתה התערבות של היועץ המשפטי.

חיים בנימיני: צריכה להיות הזרמה של כספים, לפחות על ידי המשרד, בזמן אמיתי כדי לשלם משכורות ולא לשלם אותן בדיעבד.

חיים בנימיני: אפשר לבקר את המשרדים האחרים על צורת הזרמת הכספים, אבל משרד המדע יצטרך לפתור את הבעיה הזאת בכל הנוגע לכספים שהוא אחראי עליהם.

חיים בנימיני: הוא צריך לדאוג לאשראי או להזרמת הכספים בזמן אמיתי כדי לממן את הפעילויות.

חיים בנימיני: נקודה נוספת בהקשר לנזק שנגרם שהוא דבר שמקשה על חוקרים מסוימים ואולי בכל מרכזי המחקר והפיתוח אבל רק עכשיו הוא מתחיל להסתמן, זאת דוגמה של דבר שיכול להיות הרבה יותר בעייתי.

חיים בנימיני: חוקרים שיש להם מינוי אקדמי באוניברסיטת בן-גוריון, יש להם לדוגמה את כל הזכויות בספרייה של אוניברסיטת בן-גוריון.

חיים בנימיני: יש להם גישה לז'ורנלים ויש להם הרבה דברים שאפשר לפרט אותם, אבל אני אזכיר את זה בצורה גלובלית.

חיים בנימיני: מי שמצליח לממן במאה אחוזים את המחקרים שלו דרך העמותה, עקרונית אין לו גישה.

מאיר שטרית: זה תלוי באוניברסיטה.

חיים בנימיני: יש כאן בעיה של גישה.

חיים בנימיני: לעומת זאת, יש גם בעיה משפטית.

חיים בנימיני: אם אין לו זכות, שלא יפעיל את הזכות מפני שיש לו איזושהי אפשרות לגשת מתחת לשולחן.

חיים בנימיני: אני חושב שזה דבר שיש לתת עליו את הדעת ולייצר את המינוי המשותף האמיתי.

מאיר שטרית: כמה חוקרים יש במכון?

אריה מורן: חוקר אחד.

חיים בנימיני: חוקר גיאולוגי יש אחד.

מאיר שטרית: אז מה הבעיה שלו לגשת לספרייה?

מאיר שטרית: יש בעיה עם אוניברסיטת בן-גוריון?

קריאה: זה בכלל לא חוקי שיש רק חוקר אחד.

קריאה: זה לא עומד בקריטריונים כי צריכים להיות שלושה חוקרים.

חיים בנימיני: כל זמן שאנחנו חייבים לקבל את החוקרים שלנו כאנשי אוניברסיטת בן-גוריון, בסדר גמור, אבל אז הם לא חוקרים של המרכז אלא הם חוקרים מאה אחוזים של המרכז בלי מקום משותף והבעיה הזאת עולה ואנשים לא צריכים לעשות דברים שהם בניגוד לחוק.

אריה מורן: השאלה היא לא האם חוקר יכול להיכנס לספרייה, כן או לא.

אריה מורן: הוא יכול להיכנס לספרייה ואין פה בעיה.

אריה מורן: הבעיה היא בדרך כלל נגישות למאגרי מידע ובנושא מאגרי המידע האוניברסיטה חותמת עם ספק מאגר המידע שהמאגר הזה הוא זמין לחוקרי האוניברסיטה בלבד.

אריה מורן: נקודה.

אריה מורן: לכן לאוניברסיטה, חוקית אין אפשרות להעביר את זה לאף אחד אחר שהוא מחוץ לאוניברסיטה.

אריה מורן: והיה ונותן המאגר יגלה את זה, יכניס את האוניברסיטה לרשימה השחורה והעסק הזה הוא מאוד מאוד לא נעים וכבר קרו דברים כאלה.

חנן גינת: אנחנו תחת חסות אוניברסיטת בן-גוריון.

חנן גינת: למה שהאוניברסיטה שהיא חותמת על כל הסטודנטים שלה, לא תחתום עלינו?

חנן גינת: הדוקטורנטית שלי, יש לה נגישות למאגרי מידע ואני הוא זה שמדריך אותה ומממן אותה.

חנן גינת: את הדוקטורט היא עושה בבן-גוריון אבל אוניברסיטת בן-גוריון לא מאשרת.

חנן גינת: מה הבעיה לעשות את החוזה הזה?

אריה מורן: החוזים האלה הם לא לגמרי פשוטים.

אריה מורן: לפחות לגבי הדרישות שלכם, אני אישית בדקתי את הנושא וזה לא דבר פשוט.

אריה מורן: הפתרונות שאנחנו מוצאים הם פתרונות של מייק-שיפ, אד-הוק, פתרונות יצירתיים ואנחנו בסוף פותרים את הבעיה, אבל זה לא טוב.

מאיר שטרית: אני רוצה להבין משהו לגבי המכון הזה.

מאיר שטרית: אתה אומר שבעבר הוא היה שלוחה של אוניברסיטת בן-גוריון ואוניברסיטת בן-גוריון תקצבה את החוקרים וזה לא היה מכון למחקר לפיתוח.

מאיר שטרית: מה רע בזה?

מאיר שטרית: נגיד שלא יהיה מחקר ופיתוח אלא שיהיה חלק של אוניברסיטה.

מאיר שטרית: מה רע בזה?

חיים בנימיני: שום דבר רע.

חיים בנימיני: לא יהיה מרכז מדע רמון.

מאיר שטרית: בסדר, אז לא יהיה מרכז מדע רמון.

מאיר שטרית: אם האוניברסיטה יכולה לתקצב את החוקרים ולהפעיל את המכון בעצמה, למה זה צריך להיות מרכז מחקר ופיתוח?

מאיר שטרית: החשוב הוא המחקר ולא חשוב איך נקרא ואם זה תחת כובע זה או כובע אחר.

מאיר שטרית: מה רע שהאוניברסיטה תמשיך להחזיק את השלוחה?

חיים בנימיני: אוניברסיטת בן-גוריון אף פעם לא קיבלה על עצמה את מרכז מדע רמון.

מאיר שטרית: אבל היא תקצבה אותו.

חיים בנימיני: היא לא תקצבה אותו אבל היא אפשרה דברים שהאוניברסיטה יכולה לאפשר.

חיים בנימיני: לדוגמה הנושא של האשראי, לדוגמה הנושא של בעלות על ציוד וכולי.

מאיר שטרית: בסדר.

מאיר שטרית: זכותה של האוניברסיטה לומר שהיא לא רוצה להחזיק וזה בסדר.

מאיר שטרית: אני לא חולק על זה.

אריה מורן: לא.

אריה מורן: זה לא כל כך פשוט.

מאיר שטרית: חשבתי שהכריחו אותה להתנתק.

אריה מורן: לא.

אריה מורן: מי שיזם את הקמת מרכזי המחקר והפיתוח זה משרד המדע.

אריה מורן: משרד המדע החליט שכדאי לעשות מרכז מדע מו"פ וזה מבורך.

אריה מורן: האוניברסיטה לא בהכרח בפריוריטי שלה להחליט לעשות את אותו הדבר שמשרד המדע החליט לעשות.

אריה מורן: כאשר לא הייתה הפרדה, עד שהיועץ המשפטי החליט שיש הפרדה, האוניברסיטה נתנה את השירותים כפי שנתנה אותם קודם, אבל ברגע שהאוניברסיטה הוכרחה לנתק את המדע, הגיעה התופעה כפי שהיא קיימת היום, אבל אי אפשר לומר שהאוניברסיטה פעם נתנה ולמה שלא תיתן עכשיו.

אריה מורן: עדיין זה לא בפריוריטי של האוניברסיטה כאוניברסיטה.

שנאן הרפז: אתה הזכרת שני כובעים שיש לך, אבל לי יש שלושה כובעים כאן.

שנאן הרפז: אני גם חבר בוועדת הקבע של מרכזי המחקר והפיתוח השונים, אני גם מתאם פעולות מרכזי המחקר והפיתוח של משרד החקלאות, ובנוסף לכך אני גם חוקר במינהל המחקר החקלאי.

שנאן הרפז: כאשר הסתכלתי על רוב האנשים שבאים ממרכזי המחקר והפיתוח, אתה בעצם מסתכל על קוסמים.

שנאן הרפז: איך הם מסוגלים לתפקד ולעבוד בתנאים הבלתי אפשריים והבלתי אנושיים, זה הדהים אותי כל פעם מחדש.

שנאן הרפז: אני מקווה מאוד שאחרי הישיבה הזאת יהיה מצב בו יאפשרו לכל אותם אנשים לעשות את העבודה הברוכה שהם עושים.

שנאן הרפז: יש לזה כמה פתרונות ואני חושב שפתרון אחד שקיים הוא להסתכל מה קרה במרכזי המחקר והפיתוח של משרד החקלאות.

שנאן הרפז: לפני ארבע וחצי שנים אנחנו היינו במצב דומה מאוד, מצב שבעצם לפני קריסה.

שנאן הרפז: משרד החקלאות שהוא האבא של מרכזי המחקר והפיתוח האלה, עד לאותו זמן לא תמך כספית במרכזים וכאשר הגיעה הקריסה הזאת, אנחנו במאמץ רב שכנענו את המשרד לאזור עוז ולשים כסף על השולחן כדי להפעיל את המרכזים והיום אנחנו נמצאים במסלול אחר לגמרי.

שנאן הרפז: אני חושב שמשרד המדע צריך לאזור עוז ולקחת את הנושא התקציבי ולתקצב.

שנאן הרפז: כמו שמיגל מקבל תמיכה של 8 מיליון שקלים, גם המרכזים האחרים צריכים לקבל תמיכה כזאת כדי שלא יהיו עם הסכין על הצוואר בכל שנה ולא יתאפשר להם לעבוד.

שנאן הרפז: זה שהם עובדים היום, זה נס.

שנאן הרפז: שמענו כאן שהוסיפו עוד מיליון שקלים, וזה באמת מחמם את הלב, אבל יש כאן מישהו שהיה שר אוצר לשעבר והוא יכול לספר לך שהייתם צריכים לבקש מאה מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: נכון.

שר-שלום ג'רבי: התחלנו עם 200 מיליון שקלים.

שר-שלום ג'רבי: אמרתי שמה שקיבלנו הוא בגין חובות העבר.

שנאן הרפז: בוא נסתכל קדימה ולא על העבר, כדי שאפשר יהיה כן לתפקד.

שנאן הרפז: אני מקווה שנוכל להיפגש כאן שוב ולשמוע על הישגים אפילו רבים יותר ממה שהוצגו עד היום.

אריאל כהן: אני מייצג כאן את יושב-ראש אגודה במסגרת לשכת המהנדסים.

אריאל כהן: אני מייצג את כל המהנדסים.

אריאל כהן: אני פרופסור באוניברסיטה העברית.

אריאל כהן: הייתי קודם כל רוצה לומר שהדיון הזה הוא לכבודה של ועדת המדע משום שבדיון קודם שהייתי בנושאים של ההשכלה הגבוהה, אפשר לומר שכאן אנחנו מדברים אולי על אלפית מבחינת סדר גודל של בעיה וזה שוועדת המדע מקדישה לכך דיון נכבד, זה בהחלט דבר חשוב.

אריאל כהן: זה לא החריג היחיד.

אריאל כהן: החריג הבולט ביותר של הדיון הזה הוא שאנחנו עוסקים בכוח אדם שבניגוד למה שמתקיים במדינה שלנו, הוא כוח אדם ללא קביעות וללא תקנים.

אריאל כהן: דוקטור מרים ביליג היא דוגמה נהדרת והיא מחזיקה את כל הפעילות באריאל בזכות העובדה שהיא שומרת על המשרה שלה במסגרת המרכז האוניברסיטאי.

אריאל כהן: אני חושב שהוועדה הזאת, חשוב שהיא תכיר בהישגים היוצרים מן הכלל של כל מרכזי המחקר והפיתוח, אבל שהיא תצא בהצהרה שהדבר הראשון שאנחנו צריכים, זה להבטיח שיהיו תקנים.

אריאל כהן: אם אנחנו רוצים מהנדסים טובים שיבואו לשם, צריכים להיות תקנים.

אריאל כהן: שמענו הרבה פעמים את המילה ציונות.

אריאל כהן: זה באמת מה שמחזיק היום את מרכזי המחקר והפיתוח ולפחות כך זה נראה.

אריאל כהן: למי שיש רצון טוב ולא מתבייש לומר שבגלל מניעים ציוניים הוא הולך ופועל, אז זה מה שמקיים את המרכזים.

אריאל כהן: אנחנו כמדינה, חשוב לנו להדגיש את הנושא של הציונות, אבל לא כך מקיימים מרכזים למחקר ופיתוח.

אריאל כהן: לכן הייתי מציע שנצא בהצהרה לפיה אנחנו רוצים תקנים קבועים כדי להחזיק את המפעל החשוב הזה.

אלכס גורדון: במשך 11 השנים האחרונות אני ראש משרד הקישור לענייני פיתוח אסטרטגי בטכניון.

אלכס גורדון: אני קצת מתפעל מהישיבה.

אלכס גורדון: אני מסכים עם כל מה שנאמר כאן.

אלכס גורדון: קודם כל, כסף רך, זה לא חטא וזאת לא בושה לעבוד בו.

אלכס גורדון: מי שטוב ויודע לעשות את זה, עושה את זה לא רע.

אלכס גורדון: אפשר להתפרנס מזה עד הפנסיה וגם אחרי הפנסיה.

אלכס גורדון: מיגל הוא אולי מודל באמת יוצא דופן למיקסום של יכולות או לאופטימיזציה של יכולות.

אלכס גורדון: מיגל באופן אסרטיבי, חכם ונבון הצליח להוציא כסף מהאיחוד האירופאי כמו שאפשר להוציא כסף מהאיחוד האירופאי.

אלכס גורדון: מיגל הצליח להגיע לקרנות כמו שאפשר להגיע לקרנות ועשה עבודה באמת כזאת שכל פעם שאני חושב על מיגל, לבי מתרחב ואני לא איש מיגל ואני לא איש מרכזי מחקר ופיתוח וכן הלאה.

אלכס גורדון: מה שכן אני רוצה לומר זה שאם מרכזי המחקר והפיתוח יתחילו למשל לעבוד אתנו על בסיס של עבודה, למקסם את היתרונות היחסיים שלהם מול היתרונות היחסיים שלנו, לשתף אתנו פעולה, אני בטוח שנוכל להוציא פרוייקטים ולהביא אותם לפרוייקטים שבחיים הם לא חלמו להיות בהם.

אלכס גורדון: זאת אומרת, תוכלו לקבל כסף עם התקורות ועם הכל כיוון שתהיו פרטנרים.

אלכס גורדון: העניין הוא שנכון, יש כאן שני מרכזים שלא יוכלו ללכת לפרוייקטים אירופאים כי מה לעשות, הם בשטחים.

מאיר שטרית: אולי תיזום איזושהי ישיבה עם מנהלי המרכזים.

אלכס גורדון: בשמחה.

מאיר שטרית: גם משרד המדע יכול לארגן את זה.

אלכס גורדון: אני אעשה את זה בשמחה רבה.

מאיר שטרית: משרד המדע יכול להיות יחד אתך, כדי שתסביר להם איך פועלים ואיך עושים.

מאיר שטרית: זה יכול לסייע לכולנו.

מאיר שטרית: זה לא עולה כסף אלא מדובר רק בזמן ישיבה.

מאיר שטרית: אני מוכן לתת לכם את החדר הזה לישיבה, אם אתם רוצים.

אלכס גורדון: אני גם מוכן להגיע לכל מרכז ולדבר אתם שם.

מאיר שטרית: אני חושב שכדאי ורצוי לעשות יום אחד כזה עם מנהלי מרכזי המחקר והפיתוח יחד אתו, והוא יביא את האנשים שלו והם יביאו את האנשים שלהם ויסבירו להם איך עובדים.

אלכס גורדון: צריך להיות שיתוף פעולה אמיתי.

מאיר שטרית: בדיוק.

מאיר שטרית: אדרבה.

מאיר שטרית: אני אשמח לראות אם זה קורה.

אלכס גורדון: שתפו אתי פעולה.

מאיר שטרית: גם מיגל יכול לבוא ליום העיון הזה ולהסביר מניסיונו איך הוא עושה את הדברים.

אורי מר-חיים: יש כאן דברים שאני חושב שיכולים לעשות וזה חיבור בינינו כמערכות המחקר והפיתוח עם התעשייה.

אלכס גורדון: נכון.

אורי מר-חיים: דווקא בנושאים האלה של התוכניות האירופאיות זה יכול להיות מאוד משמעותי מצד אחד, ומצד שני חלק מהמרכזים כאן דיברו על כך שיש עכשיו איזו תוכנית חדשה שנקראת MPI.

אלכס גורדון: היא לא חדשה.

אורי מר-חיים: דיברתם כאן על קשרים עם ירדן ואלה בהחלט נושאים שיכולים לפתח אותם.

אורי מר-חיים: אני חושב שאנחנו כמערכות המחקר והפיתוח יכולים להפיק מזה הרבה.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מאיר שטרית: אני מודה לכל המשתתפים בדיון.

מאיר שטרית: אני רוצה להודות לשר המדע ולמנכ"ל המשרד על הצגת הנושא.

מאיר שטרית: אני מודה לכל מנהלי מרכזי המחקר והפיתוח שהגיעו לכאן.

מאיר שטרית: אני חושב שהדיון מבחינתי לפחות מסביר הרבה מאוד נושאים שלא הכרתי אותם ואני לא מכיר את הפרטים.

מאיר שטרית: אני מוכרח לומר שאני מודאג מהמצב בו נתונים מרכזי המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: זה נראה לי כמו שתיאר כאן שר המדע, שעומדים בפני קריסה.

מאיר שטרית: אני חושב שהדבר הזה צריך להשתנות.

מאיר שטרית: אני אומר לממשלה שזה כסף קטן.

מאיר שטרית: תאמינו לי, זה כסף קטן ביותר שאין שום הצדקה לא לתת אותו לנוכח התוצאות.

מאיר שטרית: לכן ניסיתי להבין איזה יישום נעשה בכל המרכזים, האם הושג משהו או לא הושג משהו, האם סתם מבזבזים כסף ומחזיקים אנשים, או שרואים גם תוצאות.

מאיר שטרית: אני מתרשם שבחלק מהמקומות לפחות יש תוצאות קונקרטיות והם מוציאים מקומות עבודה, מפתחים מוצרים, גם מרוויחים כסף ומצליחים להתפתח, ובעיקר מדובר ביוזמה מצוינת.

מאיר שטרית: לכן הוועדה קוראת לממשלה להקציב בדחיפות את הכסף הדרוש כדי לאפשר פעילות תקינה של מרכזי המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: לא עולה על דעתי, ואני מבקש מהמנכ"ל לבדוק את האופציה, זה ממש לא סביר שהם לא יכולים לקבל את התקציב הקטן שיש להם באופן שוטף, את החלק היחסי, לפחות את השתתפות המשרד, שאני מבין שזה חלק קטן מתוך תקציבי המחקר והפיתוח כי את רוב התקציבים הם משיגים בעצמם.

מאיר שטרית: התרשמתי מהתקציב שראיתי שברוב מרכזי המחקר והפיתוח תקציב המשרד מהווה 17 אחוזים, 14 אחוזים, 20 אחוזים וכן הלאה.

מאיר שטרית: יחסית זה חלק קטן ואני לא מבין למה המשרד לא מתקצב את הכסף הזה.

מאיר שטרית: הרי זה לא מותנה בתוצאה מחקרית כלשהי אלא אם אני טועה.

סימה גיאלצ'ינסקי: זה מותנה באבני דרך.

מאיר שטרית: התקציב השוטף?

סימה גיאלצ'ינסקי: כן.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת?

מאיר שטרית: ישלמו חשמל או לא ישלמו חשמל?

מאיר שטרית: יש להם חוקר, הוא מקבל משכורת.

שר-שלום ג'רבי: בשוטף הם מקבלים.

מאיר שטרית: הם אומרים שהם לא מקבלים.

שר-שלום ג'רבי: לא, את השוטף הם מקבלים.

מאיר שטרית: אז מה הם לא מקבלים?

מאיר שטרית: אני לא מדבר על המחקר התחרותי אלא על השוטף.

סימה גיאלצ'ינסקי: לא באופן שוטף אבל צריך לתת דוח.

שר-שלום ג'רבי: לזה חבר הכנסת שטרית לא יתנגד.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת דוח?

סימה גיאלצ'ינסקי: דוח ביצוע כספי חצי-שנתי.

סימה גיאלצ'ינסקי: יש דוח כספי מבוקר.

סימה גיאלצ'ינסקי: זה הולך על פי אבני דרך.

סימה גיאלצ'ינסקי: יש ארבעה אבני דרך על פיהם משלמים.

מאיר שטרית: למה אי אפשר לקבל כל חודש תקציב?

מאיר שטרית: אני מדבר על התקציב היחסי, מתוך 1 חלקי 12, שהם יקבלו כל חודש ויגישו את הדוחות.

מאיר שטרית: מי שלא מגיש דוח ביצוע, תורידו לו את הכסף.

מאיר שטרית: זה דבר פשוט.

מאיר שטרית: אני אסביר לך את זה.

מאיר שטרית: הבירוקרטיה לפעמים הורגת את הרצון הטוב, כי תחשבי לרגע שבמשרד שלכם למשל לא מעבירים לכם את הכסף עד שתגישו דוח וחצי שנה אחרי, תקבלו את המשכורת.

מאיר שטרית: זה היה נורא ואיום.

מאיר שטרית: יש תקציב, צריך לנצל אותו.

מאיר שטרית: מה יכול לקרות?

מאיר שטרית: מה הם יעשו עם הכסף?

מאיר שטרית: ב-20 אחוזים או ב-15 אחוזים מהתקציב שלהם שהם מקבלים, מה הם יעשו?

מאיר שטרית: הם לא ישלמו חשמל?

מאיר שטרית: לא ישלמו מים?

מאיר שטרית: לא ישלמו ארנונה?

מאיר שטרית: לא ישלמו משכורות?

מאיר שטרית: אני חושב שצריך לבדוק את זה כי אין סיבה לא לעשות זאת.

מאיר שטרית: אני לא יודע מי הטיל עליכם את המגבלות האלה.

מאיר שטרית: אם האוצר הוא זה שהטיל את המגבלות האלה, תערבו אותי ואני אקרא לאוצר לכאן ואברר את הסוגיה.

מאיר שטרית: אם כבר יש תקציב כל כך קטן, לנצל אותו בצורה כל כך לא הגיונית?

מאיר שטרית: זאת גם סחבת ובירוקרטיה עליכם.

מאיר שטרית: מי קורא את הדוחות האלה?

מאיר שטרית: יש לכם אנשים לקרוא את הדוחות האלה?

סימה גיאלצ'ינסקי: כן.

סימה גיאלצ'ינסקי: יש אנשים.

מאיר שטרית: בהכירי את המערכת הבירוקרטית הממשלתית במשך הרבה מאוד שנים, אני רואה את הרשויות ממלאות דוחות למשרד החינוך, ואני נשבע לך שאף אחד לא מסתכל בהם.

מאיר שטרית: חבל על הדוחות, חבל על הנייר, חבל על הכל.

מאיר שטרית: זה מיותר לגמרי.

מאיר שטרית: מה יקרה?

מאיר שטרית: יקום מנהל המרכז ויגנוב את הכסף ויקנה עם זה משהו?

מאיר שטרית: אז תשימו אותו בבית סוהר.

בכר עוואודי: זה לא שווה משכורת לעורך דין.

מאיר שטרית: אני חושב שהמסגרת צריכה להיות הרבה יותר משוחררת.

מאיר שטרית: הדבר המינימלי שאפשר לעשות זה לשחרר להם את הכסף בצורה שוטפת כך שלפחות את החלק הזה שיש להם, הם יכולים לבנות עליו ולדעת שהוא קיים.

מאיר שטרית: איך הם יכולים לחתום חוזה עם עובד אם הם לא יכולים לשלם משכורת?

מאיר שטרית: אומר לי דוקטור בכר שהם משלמים משכורת אחת לארבעה חודשים.

מאיר שטרית: זה אבסורד.

מאיר שטרית: אתה לא מצפה שמשרד המדע ישלם לך את המשכורת לכל העובדים כי ממילא מדובר ב-14 אחוזים מהתקציב, אבל זה עוזר.

מאיר שטרית: אם יש לך חשבון בנק והבנק יודע שנכנס כל חודש 10,000 שקלים, את יכולה לקחת ממנו אשראי על 100 אלף שקלים כי הוא יודע שהכסף ייכנס.

מאיר שטרית: אני חושב שזה גם יכול לעזור להם לגייס כסף בבנקים וזה יפעיל את המרכזים באופן יותר יעיל.

מאיר שטרית: אני הייתי לוקח את מי שקורא את הדוחות ואומר לו לשים אותם בפח ושישלח אישור אוטומטי לכולם.

מאיר שטרית: אני מצטער שאני מקלקל אתכם, אבל אני אומר לכם שהניסיון שלי מראה שאנשים סתם אוגרים ניירת ועוד ניירת ואף אחד לא קורא אותם.

מאיר שטרית: חברים, אני קורא לממשלה לתקצב את העניין של מרכזי המחקר והפיתוח ולהגדיל את התקציבים.

מאיר שטרית: אני מציע אדוני המנכ"ל לבדוק גם מול המדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר שיש לו תקציב של למעלה ממיליארד שקלים לשותפות במחקרים מדעיים.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד לו, גם שם יש הרי המון פוליטיקה מסביב.

מאיר שטרית: איזה אסון יקרה אם המדען הראשי יקצה למרכזי המחקר והפיתוח 10 מיליון שקלים בשנה?

אלכס גורדון: תהיה יותר אפשרות לעשות שיתוף פעולה אמיתי בין האוניברסיטאות למרכזי המחקר והפיתוח כי יש עניין של פעילות וירטואלית שיכולה להיות רק סינגרטית.

אלכס גורדון: במצב הנוכחי זה לא יקרה.

מאיר שטרית: למה לא יקרה?

אלכס גורדון: כיוון שאני לא יכול להעמיד את התשתית שלי.

מאיר שטרית: למה אתה לא יכול להעמיד את התשתית שלך?

אלכס גורדון: כיוון שלמרכז המחקר והפיתוח אין אפשרות להעביר לי כסף כדי להפעיל אותה.

אלכס גורדון: אני אמור להביא ביחד אתם כסף כדי שיהיה לכולנו.

אלכס גורדון: זה מה שאני יודע לעשות.

בכר עוואודי: כבודו, הערה אחת.

בכר עוואודי: הפטנטים יוצאים לאגזיט או יוצאים לחברות, ושם אני חושב שצריך לבנות שיתוף פעולה עם משרד התעשייה.

בכר עוואודי: להביא קצת כסף ממשרד התעשייה כי אתה כבר יוצא מהמחקר האקדמי למחקר תעשייתי יישומי.

בכר עוואודי: למה שמשרד התעשייה לא יתקצב?

מאיר שטרית: המנכ"ל מספר לי שמחר הוא נפגש עם המדען הראשי.

מאיר שטרית: אני מציע שתעלה את הסוגיה הזאת ותציע שייתן 10 מיליון שקלים למרכזי המחקר והפיתוח.

מאיר שטרית: יהיה קצת פחות ל"טבע".

מאיר שטרית: המדענים בחברות הגדולות מקבלים כל שנה עוד ועוד, אז יהיה פחות 10 מיליון שקלים.

אריה מורן: הוא גם לא יפסיד, כי כל מה שהוא יעשה, הוא יסגור עם משרד התעשייה, שאם יש לו תמלוגים, משרד התעשייה יקבל חלק בחזרה.

אריה מורן: אם כן, משרד התעשייה לא יפסיד מזה.

מאיר שטרית: זה אומר לנסות להגיע מתוך תקציבי הממשלה עצמם כי זה משתלב באינטרס גם של המדען הראשי.

נירה לאמעי-רכלבסקי: יש מלחמה גדולה מאוד.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הם באים לכאן כל שנה לומר שמקצצים להם ויש לנו מלחמה על חברות גדולות וקטנות.

נירה לאמעי-רכלבסקי: זה משהו שאולי צריך לבוא בחקיקה.

נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך ללכת לפי החוק.

מאיר שטרית: כאשר יעקב הלך לפגוש את עשו, רש"י אומר שיעקב, לפני שהוא הלך לפגוש את עשו, עשה שלושה דברים: הוא היה מוכן בשי, בתפילה ובמלחמה.

מאיר שטרית: אחר כך מפרש רש"י איך זה בא לידי ביטוי.

מאיר שטרית: כאשר עשו חיבק אותו קודם, אמר לו שהוא אחיו וכן הלאה, אבל מצד שני הוא גם התפלל והיה מוכן למלחמה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, צריך לנסות קודם כל בטוב, בשיתוף פעולה.

מאיר שטרית: שואלים למה הוא לא נתן מתנה לעשו, והוא אומר שאליפז תפס אותו בדרך והוא לקח לו את כל המתנות ולכן הוא לא הביא לו כלום.

מאיר שטרית: אני אומר שצריך לנסות שיתוף פעולה.

מאיר שטרית: אני התרשמתי לאורך השנים בעבודה ממשלתית שמשרדי הממשלה, לא תמיד, מתייחסים אחד לשני בתור אויב ואני לא מגזים.

מאיר שטרית: ישבתי לא אחת בישיבות עם עובדי משרדי ממשלה שהם מוכנים להרוג אחד את השני.

מאיר שטרית: כאשר אתה עושה קצת סדר ומיישר את הקווים, אתה רואה שפתאום אפשר להביא לשיתוף פעולה מלא בין כולם.

מאיר שטרית: אנשים שוכחים לפעמים שזאת אותה ממשלה, אותה מדינה, אותם אנשים וכולם צריכים לשרת את אותה מטרה.

מאיר שטרית: הם שוכחים את זה ונלחמים אחד נגד השני, וזה כאשר אפשר לעזור אחד לשני.

מאיר שטרית: הסינרגיה הזאת היא מאוד חשובה.

מאיר שטרית: לכן אני מברך אותך ואני חושב שכדאי להעלות את זה בפני המדען הראשי ולומר לו שיש לנו כאן הזדמנות, יש דבר שמצליח מאוד יפה, אתה לא מצליח לקבל תקציב ממשלה, ולכן לבקש ממנו לעזור ולשים יד.

מאיר שטרית: זה לא סיפור גדול בקנה מידה שלו.

מאיר שטרית: כאשר המדען הראשי יגיע לכאן לאחת הישיבות, אני אעלה את זה בפניו ואדבר אתו על העניין.

מאיר שטרית: אני רוצה להשתתף בצערה של משפחת יעקב ארזי זיכרונו לברכה שהיה מנכ"ל מיגל ונפטר לפני כמה ימים.

מאיר שטרית: הוועדה הייתה בקשר שוטף אתו עוד לפני שאני הייתי יושב-הראש שלה.

מאיר שטרית: לצערי לא יצא לי להכיר אותו, אבל אנחנו מוקירים מאוד את פעולתו בתחום זה למען מיגל והאזור בכלל, אזור הצפון.

מאיר שטרית: אני חושב שהוא עשה עבודה נפלאה ויוצאת מן הכלל שמדברת בעד עצמה.

מאיר שטרית: אני משתתף באבלה של המשפחה ובצערה ואני אומר את זה בשם הוועדה.

מאיר שטרית: אני מאחל להם שלא ידעו עוד צער.

מאיר שטרית: חברים, אני מודה לכם על הישיבה.

מאיר שטרית: אני גם אבדוק את הסוגיה הזאת של העמותה, אם מותר לקבל תרומות.

מאיר שטרית: לדעתי אין שום סתירה, אבל אני אבדוק את הנושא הזה.

מאיר שטרית: תודה רבה לכם.