הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 21, 2009-09-09 11:30

אורי מקלב: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אורי מקלב: העיתוי של הישיבה - עשינו אותה היום, ביום ראשון יהיו שלושה שבועות מאז תחילת התוכנית, אני אומר לכם בקול את ההתחבטויות שלי; מצד אחד חשבנו לעשות את זה באופן מיידי.

אורי מקלב: הייתה דרישה מיידית, עשרות פניות לכולנו, גם למינהלות, גם למרכזים לשירותים ציבוריים וגם אלינו כאנשי הציבור.

אורי מקלב: התוכנית גם הגיעה די בהפתעה – לי, וגם לציבור הנוסעים, מזמן יציאת התוכנית לאור, לאוויר הירושלמי, בצורת הפרסום של התוכנית וגם הזמן וההתמצאות, אנו ודאי כולנו היינו רוצים שכשהתוכנית כבר הייתה מתחילה, שכל נוסע יידע, האוטובוסים שלו ברובם איך נוסעים, גם היום, כמעט שלושה שבועות לאחר התוכנית, יודו כולם שעדיין אנשים מתרוצצים ממקום למקום ושואלים ולא יודעים איך להגיע.

אורי מקלב: אני יודע את זה מידע של משפחתי.

אורי מקלב: גם הנהגים, אני אומר את זה בתחילת דבריי, גם את זה ודאי היה צריך לשפר, איך הם יעשו את זה, שהם יידעו – אני לא יודע אם זה התפקיד שלהם, אבל הם היום משמשים כמודיעין של השינויים, כולל אולי בתחנות, מה שהיה צריכים לעשות, אבל מצד שני ידענו שגם התוכנית התחילה בעיתוי מאוד מיוחד.

אורי מקלב: מצד אחד, ה-"1 בספטמבר" של חלק גדול מילדי ירושלים, שזה ראש חודש אלול ותחילת שנת הלימודים.

אורי מקלב: לאחר כמה ימים היה גם 1 בספטמבר, וכמו כל דבר, אמרו: יכול להיות שצריך להטמיע את התוכנית, להתרגל אליה.

אורי מקלב: לכן גם אחרי שלא עשינו את זה מייד בהתחלה, אמרנו: ניתן לזה עוד מספר ימים ואחרי זה נשב, גם בהשתלבות של עבודת הכנסת עם פגרת הכנסת.

אורי מקלב: מיותר להגיד במספר מילים את החשיבות שיש לתחבורה ציבורית למשתמשים בה באופן כללי, לכל מי שצריך להגיע לתחבורה ציבורית, אבל קל וחומר למשפחות שהן גדולות ונצרכות לתחבורה ציבורית, ויותר מכך למשפחות שאין אפילו רכב אחד למשפחה, שזה רוב שנמצא ברובו בציבור החרדי ועוד לשכונות קיימות, שמאופי הדברים ציבור שלא יכול להרשות לעצמו, לא תמיד יש להם גם רכב.

אורי מקלב: כשאין רכב אחד למשפחה, התלות בתחבורה ציבורית היא מתחילתה עד סופה באופן אבסולוטי כמרכז החיים, כחוט השני, כעמוד השדרה לכל המשתמע לכך מתחילת היום עד סוף היום, מתחילת החודש עד סוף החודש.

אורי מקלב: אני מכיר מקרוב את הציבור החרדי, אני יכול להביא את זה כדוגמה – אנשים קובעים את מקום העבודה שלהם, את מקום הלימוד שלהם הרבה פעמים לפי התחבורה הציבורית והנגישות לתחבורה ציבורית שמגיעה למקום.

אורי מקלב: הם יכולים לשנות ולהעדיף מקום כזה, ודאי שיש הבדל אם צריכים לנסוע 30 דקות או יחד, כולל זמן המתנה, 50 דקות בכפול ליום.

אורי מקלב: הציבור החרדי, למשל, הוא לא רק בגלל שאין לו רכב אחד.

אורי מקלב: כל אופי החיים שלו הוא בנוי אחרת.

אורי מקלב: קודם כל, מבחינת מקומות העבודה; נניח שהולכים ללמוד בכוללים – חלק גדול מהכוללים לא נוסעים פעם אחת לעבודה בבוקר וחוזרים בערב, אלא בהרבה מקומות נוסעים פעמיים ביום לעבודה.

אורי מקלב: יש הפסקת צהריים, ואחרי זה נוסעים שוב ב-15:00, וחוזרים אחר כך ב-19:30 שוב - זה מפוצל.

אורי מקלב: חינוך הילדים, שהוא חלק גדול מאוד והצרכנים הגדולים בתחבורה הציבורית, והילדים עצמם, בשונה מהרבה מקומות, שהילדים לומדים בבתי ספר שבתוך השכונה, ברוב הדברים, רוב הילדים משונעים משכונה לשכונה.

אורי מקלב: כל ילד לומד במקום אחר, הרבה מהילדים לומדים במקומות אחרים.

אורי מקלב: התחבורה הציבורית היא חלק מההגעה, הכלי שמביא אותם.

אורי מקלב: חוץ מהתחבורות, לא כולם יכולים להרשות לעצמם הסעות פרטיות, ומסתמכים על תחבורה ציבורית, וגם יותר גדולים וכו'.

אורי מקלב: הוא חלק מהשיח, מסדר היום במשפחה, זה התחבורה הציבורית, ואם יש קשיים, אז ודאי וודאי.

אורי מקלב: הוא גם מרכיב לא קטן בהוצאה למשפחה.

אורי מקלב: הייתי בעיריית ירושלים, החזקתי גם תיק חינוך הרבה שנים.

אורי מקלב: אני יודע מה ההתמודדויות של משפחות בעלות של תחבורה – העלות בכלל של הסעות ותחבורה ציבורית, איך שהילד מבקש כרטיסייה ועוד כרטיסייה, והאבא לא יכול, ואנשים אמרו שהם לא שולחים את הילדים לבתי ספר כי אין להם כרטיסיות לתת לילדים.

אורי מקלב: הרבה הולכים ברגל בגלל שהם לא יכולים לתת לזה, זה דברים שלא יודעים אותם, אבל באמת קיימים.

אורי מקלב: אני גם לא רוצה להיכנס לאופי החיים גם בנושא הקניות.

אורי מקלב: מי שאין לו רכב – אי אפשר לסחוב הרבה.

אורי מקלב: גם כשיש, הרבה יותר רצים למרכזי קניות.

אורי מקלב: כשמוגבלים במקומות הקניות – השכונות לא תמיד יכולות לתת את האפשרות, ולא בכל חנות אפשר לתת, כך שהרבה נסיעה למרכז העסקים בחרדי, יש הרבה נסיעות לכיוון הזה, ואנו יודעים בשטח מה קורה, איזה צפיפות יש שם וכמה אוכלוסייה – פעם זה היה סוף שבוע.

אורי מקלב: היום כל יום זה צפיפות, חודשים רבים קשה, אי אפשר ללכת.

אורי מקלב: כמובן, זה גם השפעה בחלק הזה על תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: אפשר בנושא הזה להרחיב, אך זה לא המקום.

אורי מקלב: כולנו יודעים את החשיבות הגדולה, כמה היא מהותית לציבור החרדי, שעליו עכשיו גם נושא הדיון, כי הפעימה הראשונה בנושא השינוי בתחבורה ציבורית, עשו אותה בצפון ירושלים, ששם רוב הציבור שגר הוא הציבור החרדי.

אורי מקלב: אומר בקצרה מה מטרת הישיבה; מטרת הישיבה היא לבדוק מה היתה מטרת התוכנית, המהלך הזה, כמה בתוך המטרה היה משמעות לנוסע, לאזרח הקטן, מעבר לתוכניות הכלליות, שיש תחבורה בירושלים, רפורמה, רכבת קלה, אבל בהתייחסות, מה ההתייחסות היתה לנוסע הקטן.

אורי מקלב: האם בהתאמה לציבור המשתמשים, כפי הידוע – נמצאים כאן אנשים מעיריית ירושלים, שני קובים, שאני זוכר בדיון קריטי בעיריית ירושלים, בחדר של מחזיק תיק תכנון ובנייה בתקופה עדיין של אולמרט שהיה ראש העיר, היתה שאלה שהיתה מכרעת בטענת המציגים, מנכ"ל העירייה ועוד – האם הרכבת הקלה תצליח בירושלים או לא, והשאלה היתה, האם נותנים מקומות חניה בבניינים, בתב"עות החדשות.

אורי מקלב: כלומר הבקשה היתה לא לאשר חניונים ומקומות חניה בבניינים חדשים שנבנים בתוך העיר כדי שאנשים, לא יהיה להם היכן לחנות, ואז יהיו חייבים להשתמש בתחבורה הציבורית, רכבת קלה, ואנו רוצים לחזק אותה, וצריך נפח נוסעים מסוים.

אורי מקלב: אמרתי דבר אחד, ואני אומר זאת גם עכשיו – לצורך העניין הביאו תקדימים ומחקרים מכל המדינות בכל העולם, מסיורים שנעשו בכל סוגי המקומות בעולם.

אורי מקלב: אמרתי: הכול נכון.

אורי מקלב: הישראלי היהודי הוא שונה.

אורי מקלב: אם לא היינו שונים, לא היינו שורדים.

אורי מקלב: אין הרבה אומות, אין הרבה אנשים שיסתובבו 20 דקות סביב מקום חניה.

אורי מקלב: בלילה הוא ילך הליכה של שלושת רבעי שעה, אבל יחנה ויסתובב עד שימצא מקום חניה יותר קרוב.

אורי מקלב: הוא יגיע עם הרכב שלו, לא עם תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: זה אופי, ולכן כשאנו מדברים על כל תוכנית, גם אם יש לנו סטטיסטיקות מקצועיות, יש לקחת גם את המרכיב האנושי.

אורי מקלב: אני מבין את התזה של קו ראשי, קווים מזינים, אבל כשמדובר בי, באחרים שיושבים פה, אם זה יכול לעבוד, השאלה אם זה גם עובד נכון לגבי נשים עם עגלות, לגבי ילדים ששולחים אותם לבד באוטובוס ועוד, וצריך את כל זה לבדוק.

אורי מקלב: אנו רוצים לראות, התוצאה והמשמעות של התוכנית, האם היא שיפרה את התחבורה בירושלים, האם היא רק שינתה, או חלילה יש פה איזו הרעה במצב שהיה עד היום, שאנו יודעים תמיד, כשחיפשנו שיפור, אנו רוצים לראות את המשמעות של התוכנית לגבי זמינות של האוטובוסים, זמני המתנה, תדירות של האוטובוסים, מה נעשה בעקבות השינוי – הנגישות בשני המובנים – לתחנות, לאוטובוסים, לקווים, ונגישות של הקווים למקומות שהציבור צריך להגיע אליהם.

אורי מקלב: זמן הנסיעה, מה המשמעויות בעקבות התוכנית, העומס באוטובוס, מה קרה בעקבות השינויים האלה, בשינוי גם, אני מבין אופי האוטובוסים – אני קצת משקף חלק קטן מהמכתבים שהגיעו אלינו, אם האוטובוסים קטנו.

אורי מקלב: ואני חוזר ואומר – מה המשמעות לגבי העלות לנוסע, מה המשמעות להוצאה למשפחה בעקבות התחבורה הציבורית, אם אנשים צריכים לנסוע בעוד אוטובוסים, ואיך אנו מתמודדים עם זה.

אורי מקלב: אין ספק, נעשתה פה עבודה, והחלק המקצועי של העניין – זה הרבה מחשבה והשקעה.

אורי מקלב: זה לא נעשה בשליפה, אבל אנו רוצים לבחון מה המשמעות.

אורי מקלב: אני גם בטוח שאנשים שנמצאים פה, שאחראים לכך, הם גם פתוחים לשמוע.

אורי מקלב: אני רוצה להאמין שכולם רוצים בסופו של דבר רק שיפורים.

אורי מקלב: אנו ודאי ניתן גם את ההזדמנות הנאותה לאנשים להציג את התוכנית הזו ואת התשובות לכל מה שיעלה פה.

אורי מקלב: ניתן לפונים את רשות הדיבור, אחרי זה ניתן זמן להציג, יהיו סיכומים.

אורי מקלב: אנו ניתן לגופים שהגישו את הבקשה, נעשתה פה עבודה יפה מאוד, מי שהגיש חומר – חומר מופלא.

אורי מקלב: ראו את זה אנשים אובייקטיביים, ואמרו לי: יש כאן מרכז מחקר שנותן חומר רקע לקראת ישיבות, וחומר הרקע שניתן פה הוא לא פחות ממה שניתן לישיבות כנסת שהן רגילות, ורגילים לתת חומר רקע שהוא האבן המרכזית בדיון.

אורי מקלב: לא נוכל להיכנס בכל שכונה לפרטי פרטים של התוצאה.

אורי מקלב: נדבר היום על החלק העקרוני – מה קרה, האם השכונה לא מקבלת שירות, האם חתכו את השכונה, האם בשכונה לא מגיעים לכל מקום, מה משמעות השינוי, אך לא להיכנס לכל שכונה.

אורי מקלב: נתחיל בפונה, נבקש מהרב יצחק ברנר שיהיה ראשון הדוברים, גם בגלל שהוא ריכז את החומר, מנהל הלשכה לפניות הציבור של דגל התורה.

אורי מקלב: אני רוצה לציין, הלוואי שאנו נהיה, בכלל באומה הישראלית, בהתאמה לכל הציבורים, בשיתוף הפעולה שיש.

אורי מקלב: יש פה שיתוף פעולה מלא, לא הגיעה אליי אפילו תלונה אחת בעניין.

אורי מקלב: כולם עובדים יחד, כך שאני בטוח שזה יבוא לידי ביטוי בהתנהלות הדיון.

אורי מקלב: בבקשה, הרב ברנר.

יצחק ברנר: ראשית, אני רוצה להודות לרב מקלב, על כך שגם פה, דבר שנוגע לאזרח הקטן, לתושבי ירושלים, הוא תומך ועוזר לנו להתמודד עם הבעיות האלה כדי להשיג את הפתרונות שכולם יקבלו את מה שמגיע להם.

יצחק ברנר: מעבר לזה, בנושא הפעימה בכלל, אני לא חושב שיש מישהו מתושבי ירושלים שלא חושב שהיה צריך שיהיה שינוי בתחבורה.

יצחק ברנר: אין מישהו שחושב שלא נעשו שינויים כל הזמן.

יצחק ברנר: זה היה דבר דינמי.

יצחק ברנר: אבל יש דברים ברורים בקווים מסוימים, שעליהם ידעו מכל שכונה ושכונה, לאן הם מובילים, מה הצורך של השכונה כדי להגיע למקום האחר, וזה היה נכסי צאן ברזל שאותם לא הזיזו – לא שינו, רק תגברו, כי זה היה הצורך תמיד, לתגבר.

יצחק ברנר: כמובן, לאף אחד גם לא היתה התנגדות לשדרג אותם, אבל לפחות היעדים שלהם היו צריכים תמיד להישאר באותו מקום.

יצחק ברנר: מעבר לזה שכולם הבינו את חשיבות השינוי, זה מחולק לשני דברים: יש החלק הפרטני, שזה צורך השכונות – כל שכונה לאן היא צריכה להגיע, איפה המקומות החשובים לה, מה הזמנים שחשובים לה להגיע לכל מקום, וזה קשור בכלל ירושלים ובפרט לנו כי המגזר החרדי, יש צרכים מסוימים שמשתנים בהתאם לתקופות בשנה, מתי חשוב לנו להגיע לכל מקום.

יצחק ברנר: בחלק הזה יש הדברים שקשורים פרטנית לכל שכונה ושכונה, ובמכלול של כל השינוי היה צורך לעשות גם הרבה שינויים של תשתיות בירושלים, ונעשו.

יצחק ברנר: הרגשנו את זה על בשרנו בתחבורה גם כל הזמן, שירושלים באמצע תהפוכות, ועדיין לא סיימו את התהפוכות האלה, אבל הכינו תשתיות כדי לקבל את השינוי הגדול של התחבורה בירושלים, שיגיע לקראת הרכבת הקלה ולכל השינויים הכלליים.

יצחק ברנר: כשזה התחיל בצורת הפעימה הראשונה כל המינהלים הקהילתיים, כל נציגי השכונות ידעו שהולכת להיות פעימה.

יצחק ברנר: בחלקם הם שמעו גם כמה פרטים מהפעימה.

יצחק ברנר: חלק מהם הגישו גם השגות על הפעימה, אבל תשובות הם לא קיבלו - רובם, בכל אופן.

יצחק ברנר: כשהגיעה הפעימה, התבשרנו עליה כמה ימים קודם, פחות משבוע לפני זה התבשרנו אנו כתושבים שהולכת להיות פעימה עם ראשי פרקים – מה השינויים של מה שהולך להיות בפעימה.

יצחק ברנר: אני מדגיש שוב - ישבו ודיברו מדי פעם עם נציגי השכונות, עם נציגי מינהלות.

יצחק ברנר: הציגו בפניהם כל מיני תוכניות, אם זה משרד התחבורה, אם זה אגד, ראשי פרקים.

יצחק ברנר: ביקשו מהם גם לשמוע את דעתם.

יצחק ברנר: בחלק מהמקרים שמעו את דעתם, אבל באופן כללי לא התקיים דיאלוג מסודר של שינויים מול המינהלות על פי עדות שהמינהלות טוענים, על מסמכים שהם העבירו בכתב לגופים האלה ולא קיבלו את התשובות המסודרות ולא קרה מה שהיה צריך לקרות.

יצחק ברנר: בכל מקרה, כשהתחילו את המהלך הזה, התשתיות בירושלים עדיין לא היו מוכנות לקבל כזה מהלך.

יצחק ברנר: הנת"צים לא היו מושלמים, והתוצאה של זה, אנו רואים שבקווים הראשיים שעליהם דיברו כל הזמן, שיביאו לנו את הפתרון הגדול, הקווים האלה גם הם לא נוסעים כמעט בנת"צים.

יצחק ברנר: הם נוסעים בחלק מהדרך בנת"צים, ואז הם יוצאים כדי לפנות לכל מיני מקומות.

יצחק ברנר: זה יוצר תחנות שיש לעבור ממקום למקום, לחצות כבישים מסוכנים, וכולם יודעים שבאוטובוסים יש הרבה משפחות עם ילדים, יש ילדים לבד, יש מבוגרים – דבר שכרוך בהרבה סכנת נפשות, אבל זה בגלל שהדברים לא היו מושלמים.

יצחק ברנר: הלכו על פעימה קודם כל.

יצחק ברנר: מתחילים את הדרך לפני שהדרך מוכנה.

יצחק ברנר: זה יוצר גם פקקים גדולים של תחבורה.

יצחק ברנר: מי שמכיר, אגע בנקודה אחת בצומת בר אילן והתחנה המוכרת לכולם, בר אילן 10, ששם יש עשרות אוטובוסים, ותמיד כשעוברים שם עומדים באותו זמן חמישה-ששה אוטובוסים כמעט, דבר שגם מסכן נפשות, גם עושה פקק בכביש, גם מכביד על הנסיעה לתחבורה.

יצחק ברנר: המערכת שם לא היתה מסודרת כדי לקבל את הפעימה הזו ככה.

יצחק ברנר: זה ברמת הכלל של כל ירושלים מבחינת תשתיות של ירושלים, שלא היו בנויות עוד לפעימה כזאת.

יצחק ברנר: ברמת כל שכונה ושכונה, יש צרכים של כל שכונה, והצרכים של כל שכונה, עד כמה שהם היו יכולים להיות מוצגים על ידי נציגי השכונה, לא קיבלו מענה למה שהיה צריך.

יצחק ברנר: שכונות מסוימות, אם ניקח לדוגמה את רמת שלמה, שיש להם קו מסוים שמוביל אותם למרכז – רוב תושבי רמת שלמה יודעים, באגד יודעים, במשרד התחבורה יודעים - צורכים בעיקר את שכונת גאולה.

יצחק ברנר: האוטובוס הזה מגאולה, היה להם בעבר שני קווים כאלה.

יצחק ברנר: היום שדרגו את התחבורה ברמת שלמה.

יצחק ברנר: הוציאו קו אחד, ביטלו קו אחד, הכניסו קו אחר, שלא מגיע לאותם יעדים, והשאירו קו אחד מתוגבר כאילו כדי לתת את המענה לגאולה.

יצחק ברנר: כולנו יודעים שהוא לא נותן את המענה.

יצחק ברנר: אנשים נוסעים שם בצורה מזעזעת, אין שם מספיק תדירות, והכול במסגרת הפעימה והשדרוג של הדברים, שלא נעשו בשטח.

יצחק ברנר: כשאני מדגיש את הנקודה של ההידברות שהיתה בצורה חלקית מאוד עם המינהלות ועם נציגי השכונות, אני לא מגיע לנקודה, של אם נעשה פה איזשהו מהלך שניתן פה בשכונה ונוריד מפה מהשכונה; ניתן לזה כי אנחנו לוקחים מהם את זה, או כל מיני דברים כאלה.

יצחק ברנר: נעשתה איזושהי חשיבה – אנו הולכים על קווים ראשיים, אנו נכריח את תושבי ירושלים לצרוך את הקווים הראשיים שאנו חושבים שהם טובים, ואיך נעשה זאת – על ידי כמה דברים; נשאיר להם את הקווים שהם רוצים, אבל לא ניתן אותם בדירות כדי שכולם יהיו חייבים להשתמש בקווים הראשיים.

יצחק ברנר: בלי שום קשר, הקווים הראשיים האלה, כמה שהם טובים והם יכולים להיות מהירים, ובאמת היום הם לא יכולים לנסוע כמו שהם צריכים לנסוע, בתשתיות שקיימות בירושלים, הם לא נותנים את המענה שאנשים צריכים.

יצחק ברנר: לקחת אותם ולתגבר אותם, לחזק אותם, לעשות אותם עם מפרקיות, על חשבון הקווים החשובים לנו כצרכנים, זה פשוט להכריח אותנו לתת שירות לאגד ולמשרד התחבורה ולא לקבל מהם שירות, כי לנו חשוב קודם כל להגיע לאן שאנו צריכים, ושם צריך לייעל.

יצחק ברנר: אחרי זה אנו יכולים גם לתת את זה בצורה של לשפר את מה שאנו צריכים, אבל לא לשנות לנו את ההרגלים.

יצחק ברנר: מעבר לזה, גם הלכו על מהלך של מעברים – אוטובוסים יעברו מאחד לשני בהמשך, כי יש את הרכבת.

יצחק ברנר: נושא הכרטוס לא נלקח בחשבון – מכריחים אותנו לשלם כצרכנים מחיר מלא על הדברים, בלי חופשי יומי, בלי כרטיסי מעבר בתוך כרטיסיות, בלי כרטיס מעבר לנוער – הרבה פרטים שנלקחו בחשבון, אבל הם לא באו במבחן התוצאה.

יצחק ברנר: התקדמו עם הפעימה, ביצעו את הפעימה, ובמבחן התוצאה לא קיבלנו את מה שהיינו צריכים, הן מבחינת עלויות, הן מבחינת תשתיות, הן מבחינת הסרבול שזה יצר לנו וגם התדירות והזמינות של האוטובוסים בשכונות לא קיים.

יצחק ברנר: אני חושב שכל השאלות האלה נשאלות וזועקות מהציבור.

יצחק ברנר: הציבור כאוב על זה.

יצחק ברנר: במהלך התקופה האחרונה קיבלנו על זה הרבה פניות, ואני מקווה שהגופים הרלוונטיים ייתנו לנו תשובות על הנושא הזה כדי שנוכל לפעול יחד לשפר את הדברים.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: נעבור לנציגי המינהלות.

אורי מקלב: נקדם בברכה את חבר הכנסת הרב מוזס שבא להשתתף.

אורי מקלב: הוא גם פעיל מאוד בנושא של תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: היו עוד כמה חברי כנסת שדרבנו אותי וביקשו ממני לעשות את הישיבה, אבל בגלל שזו פגרה, לא עלה בידם, ובגלל דיון דחוף שיש, לא יכלו בסופו של דבר להגיע.

אורי מקלב: כולנו שותפים כבית אחד בדעה אחת בנושאים האלה.

אורי מקלב: מינהל רמת שלמה, עזרא ברגר, בבקשה.

עזרא ברגר: אני מנהל את המינהל הקהילתי ברמת שלמה.

עזרא ברגר: אני רוצה לברך את הרב מקלב על זימון הישיבה, בהשתתפות כמעט כל הנציגים וכל הקשורים בנושא.

עזרא ברגר: הפסוק בפרשת השבוע, אתם ניצבים כולכם היום, כל איש ישראל, זקניכם, שופטיכם, מחוטב עציך עד שואב מימיך.

עזרא ברגר: אפשר להגיד: מנהגיך ועד נוסעיך.

עזרא ברגר: כולם פה נמצאים כדי לפתור את הבעיה.

עזרא ברגר: דבר ראשון, אנו צריכים לברך על השינוי שהגורמים גם בעירייה וגם במשרד התחבורה ובאגד מנסים לחולל בעיר.

עזרא ברגר: לא משנה אם אנו נוסעים בתחבורה הציבורית או ברכבים – אנו רואים את הפקקים ואת הקשיים שיש לנוע ממקום למקום, ואין ספק שהגיע הזמן לעשות חשיבה חדשה ולמצוא פתרונות יצירתיים לנושא חילוץ הפקקים בעיר, כדי שנוכל להתנייד בצורה נאותה ממקום למקום.

עזרא ברגר: עד פה הכוונה טובה, וכולם מנסים להגיע לאותה מטרה, אך איך אמר לי תושב אחד שנמצא במקרה מאחוריי – בהתחלה הסיסמה היתה שהרכבת אמורה לשרת את התושבים.

עזרא ברגר: לאט-לאט אנו חשים שאנו כתושבים אמורים לשרת את הרכבת הקלה או את השינוי של האוטובוסים שתכננו, ויוצא שאנו כמשתמשי הקצה, אלה שנמצאים בסוף שרשרת המזון של כל התחבורה, לא כל כך נלקחים בחשבון, מה הצרכים שלנו.

עזרא ברגר: הניסיונות של הפתרון שמוצגים לא מתאימים כל כך לצרכים האמיתיים שיש בשכונה.

עזרא ברגר: אני מדבר כעת ברמת שלמה.

עזרא ברגר: אנו שכונה שנשענת על שלושה קודקודים; הראשון הוא מקום המגורים שלנו, שבו אנו בדרך כלל ישנים, קצת לומדים, קצת נמצאים שם.

עזרא ברגר: שני הקודקודים, אני נשענים על העיר, גם על מרכז העיר וגם על המע"ר החרדי.

עזרא ברגר: אין לנו בשכונה לא בנקים, לא קופות חולים, לא מרכזי קניות, לא שום דבר - כולנו, כל 20 אלף התושבים.

עזרא ברגר: הקודקוד השני זה התחבורה הציבורית.

עזרא ברגר: רמת המינוע בשכונה היא מהנמוכות ביותר בירושלים, אונו נשענים בעיקר על תחבורה ציבורית.

עזרא ברגר: גם למי שיש רכב בשכונה, הוא נוסע בתחבורה הציבורית, אשתו והילדים, אם זה לתלמודי תורה, אם זה לסמינרים או לקניות, עם כל הצרכים שיש, ואנו פשוט מושתתים על הנושא הזה.

עזרא ברגר: אין לנו דרך אחרת.

אורי מקלב: אתם יודעים כמה אחוזים בעלי רכב פרטי בשכונה?

עזרא ברגר: אם אני לא טועה, כ-24 אחוז מהתושבים הם בעלי רכב פרטי, אך זה נתון מלפני כמה שנים.

עזרא ברגר: וגם לאותו אחד יש הרבה ילדים.

אורי מקלב: שכונת רמת שלמה זה אינדיקציה לאחוז גבוה של בעלי רכב באופן יחסי.

עזרא ברגר: כן, רק הממוצע אצלנו של נפשות למשפחה זה תשע.

עזרא ברגר: אם ניקח רכב, אנו מחלקים אותו לתשעה אנשים.

אורי מקלב: בתחילת דבריי אמרתי שהמשמעות היא הרבה יותר עמוקה למשפחות שאין בכל אפילו רכב יחיד, אבל מספיק שרק 24 אחוז בעלי רכב פרטי.

עזרא ברגר: גם לפני השינוי היה לנו כל הזמן קשיים והתמודדויות ביום-יום עם התחבורה הציבורית.

עזרא ברגר: ניר יושב אתנו פה ומכיר את הסיפור הזה מדי פעם, איך היינו פונים ומסדרים.

עזרא ברגר: מאז השינוי עיקר התושבים שהיו נוסעים לגאולה, אני מדבר על 141 אוטובוסים שהיו חוזרים מגאולה לשכונה – ראינו שהם אנשים שנמצאים בגאולה או במאה שערים, באזור הזה, וחוזרים לשכונה.

אורי מקלב: 141 אוטובוסים או 141 נסיעות?

עזרא ברגר: נסיעות.

עזרא ברגר: חלקן הגדול מפרקיות.

עזרא ברגר: אנו נמצאים היום בכמעט מחצית מהדבר הזה.

עזרא ברגר: אנו נמצאים בצורה שהאוטובוסים דחוסים לחלוטין.

עזרא ברגר: אין עמידה בלוח הזמנים.

עזרא ברגר: אי אפשר לפעמים להעלות נוסעים על אוטובוסים.

עזרא ברגר: אני מקבל מאות שיחות בשבועיים האחרונים של אנשים שמתלוננים: גם אם אנו זוכים לעלות – אגב, פתחו אצלנו במבצע השבוע, של תמונות מהאוטובוסים מהתחבורה הציבורית, כלומר פשוט תחביב, איך נראה אוטובוס.

עזרא ברגר: אנשים נשארים בתחנה, מאחרים למקומות עבודה, לא יכולים להגיע.

עזרא ברגר: התחושה בשכונה מאוד קשה, כי אנו מרגישים שלא שהתחבורה שופרה, אלא נסוגה אחור, כאשר מנגד אנו רואים אוטובוסים זורמים, ואני לא צריך לבחון הרבה, אבל בשביל זה יש שתי עיניים – אחת, לראות את החיסרון לעומת היתרון, אנו רואים את ההבדלים בין העומסים בתחבורה בין האוטובוסים, שקו שיש עניין ורוצים להרגיל אותנו לנסוע בקו הזה, הוא מתקתק יפה מאוד.

עזרא ברגר: בקווים שבהם אנו משתמשים, אנו נמצאים מאוד- -

אורי מקלב: אתה מדבר על קווים שנמצאים ברמת שלמה עצמה, קווים אחרים- -

שלמה רוזנשטיין: יש קו 67, שהוא מתוגבר חזק לעומת 56.

עזרא ברגר: 56 הוא השימושי ביותר, שהוא ממש נסוג אחור.

עזרא ברגר: אז אני מבין שיש תקופת ניסיון.

עזרא ברגר: אני מבקש דבר אחד מאוד קטן: אחת, להחזיר לנו את החיבור למרכז העיר באיזו צורה שלא תהיה, כי אי אפשר לנתק 20 אלף תושבים ממרכז העיר.

עזרא ברגר: אין כזו אפשרות.

עזרא ברגר: למצוא את הדרך, אם זה 56א, 56ב או 56ג.

אורי מקלב: אתה מתכוון לרחוב יפו?

עזרא ברגר: נכון.

אורי מקלב: נקרא לזה מכאן ואילך מרכז העיר – רחוב יפו.

אורי מקלב: מרכז העסקים החרדי – זה גאולה.

עזרא ברגר: כן, האזור של מחנה יהודה, ומרכז העיר, איפה שהולכים.

עזרא ברגר: ואנו מאוד מבקשים, שגם אם צריך לעשות ניסוי, וגם אם זה לוקח זמן, קודם כל תתגברו.

עזרא ברגר: תבדקו אחרי זה.

עזרא ברגר: אם יש עודפים – תחזירו, אבל לא לתת לתושבים עוד שבועיים של התנסות ועמידה בלחצים.

עזרא ברגר: אני רוצה לברך אתכם בכתיבה וחתימה טובה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: נעבור למינהלת רוממה – יחיאל רודמן.

יחיאל רודמן: שלום לכולם.

יחיאל רודמן: אני מאמין שהצרכים של רוממה הם די דומים לצרכים של כל שכונה חרדית.

יחיאל רודמן: אני דווקא רוצה להתחיל – היתה פה כתבה בעיתון ביום ראשון.

יחיאל רודמן: זו הודעה לתקשורת שהוציא משרד החקלאות.

יחיאל רודמן: הכותרת היא: הכבשים הובלו כמו סרדינים.

יחיאל רודמן: היה פה תושב הכפר חורה שבדרום, הוביל ארבעה כבשים קשורים אחד על השני בצפיפות, בחום.

יחיאל רודמן: תפסו אותו, משרד החקלאות הגיש נגדו כתב אישום חמור, עם מאסר עד שלוש שנים או קנס של 200 אלף שקל על הובלת ארבעה כבשים בצפיפות נגד התקנות.

יחיאל רודמן: סליחה שאני מביא את הדימוי המצמרר.

יחיאל רודמן: האם לבני אדם שנוסעים באוטובוסים מישהו תיקן תקנות?

יחיאל רודמן: יש לי פה ביד תקנות הגנה על בעלי חיים, הובלת בהמות, תשס"ו.

יחיאל רודמן: יש פה חוברת שלמה, איך מותר להוביל בעלי חיים, כמה מטר מרובע מגיע לכל בעל חיים, אם זה חמור, גמל, כבש, חזיר, עז, אם יש לו צמר, אין לו צמר.

יחיאל רודמן: האם יש תקנות, איך בני אדם אמורים לנסוע באוטובוסים?

יחיאל רודמן: ואני לא מדבר מבחינת בטיחות, שעל זה בקווים הבין עירוניים יש איזושהי תקנה.

יחיאל רודמן: אני מדבר מבחינת צער בעלי חיים.

יחיאל רודמן: יש פה בני אדם.

יחיאל רודמן: האם יש מישהו שדאג לאזרח הקטן שנוסע באוטובוס, כמה מותר לצופף?

יחיאל רודמן: אני מאמין שאין שום תקנות בנוגע לבני אדם- -

אורי מקלב: אתה מביא תיאור דרמטי, ובסדר, אבל אנו לא מדברים עכשיו על הנושא של תחבורה ציבורית.

אורי מקלב: אנו מכירים את הדבר הזה, וזה נושא ששווה דיון.

אורי מקלב: אבל עכשיו צריך להתייחס לפעימה הזו ולשכונה.

אורי מקלב: אם אתה טוען שיש צפיפות בעקבות זה – בסדר.

יחיאל רודמן: בסדר.

יחיאל רודמן: רק אסביר שההקדמה היא כדי להסביר למה אנו מרגישים כל כך במצוקה.

יחיאל רודמן: השכונה שלנו, שכונת רוממה, היא שכונה כמו כל השכונות החרדיות, עם הרבה ילדים, גם זקנים, היא שכונה עם הרבה אנשים יוצאים, בפרק בנות סמינרים, בפרט אנשים שרוצים לעשות קניות לכל המרכזים, הן גאולה והן רחוב יפו.

יחיאל רודמן: אחד הדברים שמאפיינים את השכונה שלנו זה גם משפחות קצת יותר מבוגרות, שיש להם ילדים בשכונות אחרות, אם זה רמות, אם זה רמת שלמה, אם זה נווה יעקב, אם זה שאר השכונות בירושלים.

יחיאל רודמן: מה שנעשה, ולא אכנס לפרטים של קווים, רק אביע בסיכום את התלונות שקיבלנו ואת התחושות שלנו בקצרה.

יחיאל רודמן: הפעימה הזו לשכונות הצפון – רוממה, מהמ"ג עד סנהדריה, כל אותו אזור – ראשית, לא היתה שום התייעצות, שום שיתוף פעולה.

יחיאל רודמן: הכול נעשה מאחורי הגב.

אורי מקלב: אתם מינהל שכונתי עצמאי, נכון?

יחיאל רודמן: כן.

יחיאל רודמן: הוא מינהל מאוד מרכזי, שיש לו שלוחות בתוך האזורים.

אורי מקלב: יש ארבעה מינהלים חרדיים בירושלים, נכון?

אורי מקלב: הר נוף, רמת שלמה- -

קריאה: עם רמות זה חמש.

אורי מקלב: רמות זה לא מינהל נפרד.

אורי מקלב: או הוא ברמות או הוא בשלוחה של רמת שלמה.

אורי מקלב: יש גם הבוכרים ויש רוממה.

אורי מקלב: אני אומר את זה, כי בשבילי זו באמת הפתעה.

אורי מקלב: ידעתי שיכול להיות שלא היה תיאום מושלם, אבל אני מבין מחלק מהתגובות שהיו גם בעיתונים, שזה נעשה בשיתוף עם התושבים, עם המינהלים הקהילתיים.

יחיאל רודמן: היתה בקשה אחת מצדנו, שהיושב ראש שלנו הופיע שם.

יחיאל רודמן: מצדנו לא היה שיתוף פעולה.

יחיאל רודמן: אנו מרגישים שניסו לגלגל את התושבים בשני אוטובוסים – דבר שאנו, כמובן, מתנגדים אליו מכל וכול.

יחיאל רודמן: הוא דבר לא מעשי, ופירטנו את זה במכתב, יש את זה לכל אחד, למה מעבר בין אוטובוסים הוא דבר לא מעשי בשלב הזה, וביטלו לנו קווים, ואמרו: נבדוק את זה ונחזיר את זה תוך כדי – דבר שאנו גם זועקים עליו מרה.

יחיאל רודמן: לא מבטלים ואחרי זה בודקים אם צריך להחזיר או לא.

יחיאל רודמן: אנו לא רוצים שיעשו עלינו ניסויים, ואני לא אחזור על הדימויים שהבאתי בהתחלה.

יחיאל רודמן: יש אוטובוס שעובד טוב.

יחיאל רודמן: רוצים לשנות אותו – צריך לעשות סקרים מדויקים, צריך לעשות שינויים במקביל, ולא חותכים דברים בלי להתייעץ, ולא שאנשים יסבלו.

אורי מקלב: גם בשכונה שלכם בעצם הסיטו קווים או לא מגיעים למקומות שהיו רגילים להגיע.

אורי מקלב: כלומר יש אזורים שלמים, נניח מרכז העיר לא מגיעים לרוממה?

אורי מקלב: היו דברים כאלה כמו שהיה ברמת שלמה?

יחיאל רודמן: ניתקו אותנו מרמות.

יחיאל רודמן: דבר אחד שסודר זה קו 2, שביטלו את הקו שלו.

אורי מקלב: אילו שינויים דרמטיים נעשו בשכונה?

יחיאל רודמן: לא היו שינויים דרמטיים מבחינת כל הקווים.

יחיאל רודמן: השינוי הדרמטי היה 16- -

יצחק ברנר: אבל אסור לשכוח שהפעימה הזו היא פעימה ראשונה בחלק מירושלים.

יצחק ברנר: עוד לא הגיעה לחלק שלהם גם.

יחיאל רודמן: קיבלנו חוברת שלמה של הפעימות הקרובות, ואנו רואים שזה תחילתו של תהליך, לכן נזדעקנו, כדי לעצור, ואני באמת מבקש, נבחרי הציבור, לדאוג לנו, האזרחים, שנוכל לנסוע באוטובוס.

יחיאל רודמן: זה כל מה שאנו מבקשים.

אורי מקלב: תודה.

ברוך ברנדווין: כיום יש לנו גישה לכל פינה בירושלים.

ברוך ברנדווין: אנו מבקשים - אין צורך שום שינוי, אך ורק תדירות.

ברוך ברנדווין: זה מה שאנו מבקשים.

ברוך ברנדווין: 16 – בפעימה הראשונה, שאין שום קשר, קיצצו.

ברוך ברנדווין: זה מאוד מכאיב.

אורי מקלב: אני מבין ששכונות צפון זה רמות.

אורי מקלב: כשהוא אומר: ניתוק, היעד האחרון זה רמות, אבל לפני זה – ניתוק משכונת צפון זה רמות.

ברוך ברנדווין: דבר נוסף, אנחנו גם כן, הכולל, זה האזור שלנו.

ברוך ברנדווין: קיצצו את 40 להיכנס פנימה, 16 קוצץ, וגם 3 בקושי מגיע.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: נעבור למינהלת רמות.

יצחק טרכטינגוט: דבר ראשון, אני רוצה להודות על הישיבה לרב מקלב.

אורי מקלב: דיברנו כבר שאחד הודה בשביל כולם, ואני השבתי תודות לכולם.

אורי מקלב: אני מרגיש שזו חובתנו הציבורית, ונמשיך ללוות את זה יחד עם חבריי.

אורי מקלב: הנושא חשוב, אנו לא מתכוונים להתנער ממנו.

יצחק טרכטינגוט: התגובות מהפעימה הנוכחית ומהפעימות הקודמות באמת הוכיחו שאולי מוטב לישיבות כאלה, שייערכו גם לפני הפעימה ולא רק לאחריה.

יצחק טרכטינגוט: אולי כדאי שהוועדה תיקח זאת לתשומת לב, ויתקנו זאת בפעימות הבאות.

יצחק טרכטינגוט: רמות היא השכונה ששונתה בצורה הכי קיצונית בפעימה הזו.

יצחק טרכטינגוט: כמעט כל קו השתנה לנו.

יצחק טרכטינגוט: כל הדברים לא נשארו אותו דבר.

יצחק טרכטינגוט: רמות – מדובר בשכונה עם אוכלוסייה מהמעמד הסוציו אקונומי נמוך יחסית, משפחות מרובות ילדים.

יצחק טרכטינגוט: מדובר בשכונה שצורכת הרבה תחבורה ציבורית.

יצחק טרכטינגוט: אולי בניגוד לשכונות אחרות שהוזכרו קודם, ברמות גם אנו כוועדת תחבורה חרדית, גם המינהל החילוני היינו מעורבים בכל המהלכים של הפעימה.

יצחק טרכטינגוט: עדכנו אותנו קודם, הכול היה ברור.

יצחק טרכטינגוט: ישנה רק בעיה אחת שהעיבה ומעיבה בצורה מאוד משמעותית על הפעימה הזאת; הפעימה הזו דומה למתנה שניתנה בעטיפה מאוד גרועה.

יצחק טרכטינגוט: אני לא נכנס כרגע לשאלה, האם תפיסת התחבורה החדשה של משרד התחבורה, כל הנושא של הרכבת הקלה, האם זה טוב או לא – זו עובדה, ואנו עמדנו בפניה כשתכננו את הקווים החדשים.

יצחק טרכטינגוט: בגדול, התכנון של הקווים החדשים ברמות היה תכנון אופטימלי במצב שניתן.

יצחק טרכטינגוט: נעשתה חשיבה מאוד עמוקה בשיתוף נציגי תושבים מכל השכונות, לאן קווים צריכים להגיע, מאיפה הם צריכים לנסוע וכו'.

יצחק טרכטינגוט: אבל התוצר שהוגש לציבור היה תוצר שהציבור ראה יותר את הרע מאשר את הטוב.

יצחק טרכטינגוט: אני מדבר על מידע לוקה בחסר.

יצחק טרכטינגוט: מדובר במידע שניתן קרוב מדי לפעימה, בצורה לא מדויקת, בצורה לא מתומצתת, עם פחות מדי פרסום.

יצחק טרכטינגוט: מחסור בהכנת תשתיות – עשו פעימה, היא היתה מצוינת, רק אתן אנקדוטה קטנה – נוצר אצלנו קו 64.

יצחק טרכטינגוט: זה קו מעולה, שנוסע מרמות דרך רחוב בר אילן, כניסה לעיר, גבעת שאול, עד מסוף הר נוף.

יצחק טרכטינגוט: הקו הזה אמור להיות קו מהיר.

יצחק טרכטינגוט: נסיעה בו אמורה להיות מהירה ויעילה, הציבור מאוד אוהב אותו.

יצחק טרכטינגוט: אבל מי שתכנן פשוט שכח שבצומת בר אילן הוא לא נכנס לנת"צ אלא לנציב הפרטי, ונסיעה בו הופכת לנסיעה, במקום של 30-35 דקות, לנסיעה של 50 דקות.

יצחק טרכטינגוט: חבל מאוד.

יצחק טרכטינגוט: זה דבר שעוד יכול להיות מתוקן.

יצחק טרכטינגוט: לא חשבו עליו קודם, והציבור רואה באופן טבעי בעיקר את העיכובים.

יצחק טרכטינגוט: כל הנושא של ההנחיה של הנהגים – היתה פה הנחיה לוקה בחסר.

יצחק טרכטינגוט: עד היום, ואני מדבר על שבועיים-שלושה אחרי הפעימה, עדיין יש טעויות באוטובוסים.

יצחק טרכטינגוט: אנו מקבלים תלונות מדי יום על טעויות שנעשו.

יצחק טרכטינגוט: אני, שמי שחשוף מדי יום לתלונות הציבור, אני מקבל עשרות ומאות תלונות.

יצחק טרכטינגוט: הגענו למעל לאלף מאז הפעימה.

יצחק טרכטינגוט: הציבור קיבל פעימה שיצרה קווים בצורה מרושתת טוב, בצורה טובה.

יצחק טרכטינגוט: כמובן, שיש לתקן פה, לתקן שם.

אורי מקלב: כשאתה אומר שהיה שיתוף פעולה, ואתה אומר שהעטיפה היתה אחרת, חשבתי שאתה מתכוון בדבריך, האם גם ירדתם לפרטים, האם קו 40, שהיעד בסדר, אבל ירדתם לפרטים של תדירות בקו, או האם זה יהיה עם מפרקים או אוטובוס קצר?

אורי מקלב: גם בזה היתה הסכמה של המינהל?

אורי מקלב: חלק מהמכתבים שיש לנו זה על זה.

אורי מקלב: השאלה אם אתה מגבה את מה שנעשה עכשיו, אומר שהכול בסדר, או אתה אומר שבחלק הזה לא היה תיאום.

יצחק טרכטינגוט: ירדנו גם לפרטים של תדירות.

אורי מקלב: סוכם, למשל, שהאוטובוס לא יהיה מפרקי בקו 40?

יצחק טרכטינגוט: אני לא אומר ש-100 אחוז ממה שרצינו, קיבלנו.

יצחק טרכטינגוט: ביקשנו שקו 40 יהיה מפרקי לא בפעימה אלא הרבה לפניה.

יצחק טרכטינגוט: קו 40, אחד מההישגים שאנו רואים לעצמנו בפעימה, שקו 40 נשאר כשהיה.

יצחק טרכטינגוט: קודם הוא היה חלופה של קו 36.

יצחק טרכטינגוט: כרגע הוא נשאר כקו עצמאי.

יצחק טרכטינגוט: הקו תוגבר ב-3-4 נסיעות ביום – לא שזה משהו משמעותי, אבל הוא ודאי לא ירד בפעימה אלא רק עלה.

יצחק טרכטינגוט: זה שהוא יהיה קו מפרקי, ביקשנו כבר בעבר.

יצחק טרכטינגוט: זה לא היה משהו ששונה בפעימה.

יצחק טרכטינגוט: בגדול, אנו יורדים גם לנושאים של תדירות.

יצחק טרכטינגוט: מדי יום, מדי שבוע, אנו יושבים מול הפקחים, עושים עבודה יום-יומית.

יצחק טרכטינגוט: הפעימה, הבעיה העיקרית שבה זה הנושא של העטיפה, של המידע, של כל מה שמסביב.

יצחק טרכטינגוט: לכן ממילא כשאין מידע, גם תדירויות משתנות, הכול משתנה.

יצחק טרכטינגוט: אני חושב שפה עיקר הבעיה, בתשתיות ובמידע.

יצחק טרכטינגוט: את זה אשמח שהגורמים הרלוונטיים יתקנו.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: כיוון שאני רואה את רמות כמינהלת אחת, אורן, בבקשה.

אורן בולנדי: אני העובד הקהילתי של המינהל הקהילתי הממלכתי.

אורן בולנדי: קודם כל, אין ספק שנעשתה עבודה מבורכת, שנעשו שיפורים אדירים.

אורן בולנדי: האנשים שטיפלו בנושאים הם לא מלאכים.

אורן בולנדי: יש, כמובן, לעשות מקצה שיפורים, וזה סביר וטוב.

אורן בולנדי: אני חושב שבסיס הבעיות שצצות כאן, זה אם אנו רוצים להתקדם ולהגיע לרמה של המדינות המתקדמות ממערב אירופה או אנו רוצים להישאר במקום שבו אנו נמצאים.

אורן בולנדי: אין ספק שקשה לשנות הרגלי צריכה, שזה משהו שאם מישהו למד על ידי אוטובוס אחד להגיע ליעד שלו, הוא התרגל וטוב לו, כל שינוי יהיה לו קשה.

אורן בולנדי: אני חושב שבבסיס הפעימה יש מכשול מאוד גדול שיש למצוא את הדרך להתגבר עליו, שזה שוק מחנה יהודה.

אורן בולנדי: ירושלמים רגילים להגיע לשם כדי לעשות שם את הקניות.

אורן בולנדי: הערים שלנו לא מהערים העשירות בישראל, לכן הרבה מעדיפים להגיע לשם כדי לעשות את הקניות.

אורן בולנדי: בעצם השוק הזה נמצא מצד אחד ברחוב יפו, מצד שני ברחוב אגריפס.

אורן בולנדי: אני מדבר על מחנה יהודה כיעד בתוך רחוב יפו.

אורי מקלב: אתה מדבר על עכשיו או על מה שיהיה בעתיד – תוכנית הפעימה השנייה?

אורן בולנדי: אני מדבר על מה שיהיה בעתיד.

שלמה רוזנשטיין: גם עכשיו חלק משכונת רמות בפעימה הנוכחית נחשפה לכיוון מחנה יהודה.

אורי מקלב: נחסמה.

אורן בולנדי: הנקודה היא שנושא השוק הוא בעיה רצינית.

אורן בולנדי: איני יודע איך פותרים את זה, אך חייבים לפתור את זה, כי קשה לאנשים להגיע בשני אוטובוסים אל היעד הזה.

אורי מקלב: הבנתי קודם מדבריך שאין בעיה לקפוץ מאוטובוס, אנו צריכים להיות מודרניים יותר ויותר כמו מדינות מתפתחות.

אורי מקלב: אני מבין עכשיו, שמשהו ביעד נהיה יותר קשה.

אורי מקלב: עכשיו הבנתי למה אמרת "שוק מחנה יהודה" ולא אמרת "רחוב יפו".

אורי מקלב: אתה אומר: שוק מחנה יהודה, אנשים צריכים לסחוב דברים.

אורי מקלב: קל וחומר, שאם יש עגלה ביד – אתה גם מסכים לכך שאם יש כבר צורך בעוד משהו נלווה, אז יש כבר בעיה בקפיצה בין שני אוטובוסים.

אורי מקלב: אם הרכבת הקלה תגיע, האוטובוס יגיע עד הרכבת הקלה, והרכבת הקלה תביא אותך- -

אורן בולנדי: אני חושב שמבוגרים, תן להם להגיע באוטובוס אחד ליעד שלהם, הזמן הוא פחות קריטי מבחינתם, יש להם יותר זמן.

אורי מקלב: אני מסכים אתך.

אורי מקלב: אנשים מבוגרים – קשה להם להיסחב עם הסלים.

אורן בולנדי: אני חושב שבכלל, כל הפעימה הזו היא פעימה טובה, אבל ברמה של העולם שייך לצעירים, כי לצעיר שרוצה להגיע תוך חצי שעה ליעד מסוים, הוא עושה את קפיצת המעבר, ויגיע ליעד שלו הרבה יותר מהר מאשר קודם.

אורן בולנדי: המבוגרים, שאולי קשה להם להבין את השילובים הכי טובים שהם אמורים לעשות, ושהיו רגילים למשהו אחד מסוים, ומבחינתם, לשבת ולרדת באיזשהו מקום ולדעת שהגיעו ליעד שלהם – יהיה קשה להם, אבל זו דילמה שאני לא מקנא במי שאמור היה להחליט את ההחלטות האלה מראש.

אורן בולנדי: התוכנית חייבת להיות פתוחה לשינויים.

אורן בולנדי: לצורך העניין, שכונת רמות, שכונה של 50 אלף תושבים, שכונה מעורבת, יש בה מרכז מסחרי גדול מאוד עם סופרים ענקיים, בנקים, דואר, מינהל קהילתי, בריכה – ניתקו את השכונה הזו מקו שהיה מגיע לתוך המרכז המסחרי שלה עצמה.

אורן בולנדי: דיברו על זה שיתקנו את הנושא הזה.

אורן בולנדי: אנו מחכים בכליון עיניים לראות את הנושא הזה- -

אורי מקלב: אני אומר בצורה שקופה שאני תושב רמות, במיוחד שהמרכז המסחרי עכשיו נבנה, והוא הולך להכפיל ולהשליש את עצמו, אם לא לרבע את עצמו, בהיקפים המסחריים שלו, כך שוודאי צריך מחשבה.

אורן בולנדי: ודאי, זה קו 34, שהיום קו 31.

אורן בולנדי: מבחינת תדירויות, יש שיפורים ודברים טובים.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: נעשה הפסקה בין המינהלות.

אורי מקלב: חבר הכנסת הרב מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לברך את ידידי היושב ראש, הרב מקלב, שהביא את היוזמה החשובה הזו, הישיבה הזו, את כל הנוכחים כאן, את כל האורחים.

מנחם אליעזר מוזס: מי שעוקב אחרי העיתונות החרדית רואה ששני נושאים מעסיקים את הציבור – נושא הדיור ונושא התחבורה.

מנחם אליעזר מוזס: כל הזמן, רוב המכתבים, מתברר שרוב הנושאים זה נושא התחבורה.

מנחם אליעזר מוזס: פונים אליי גם אנשים, ואני רוצה להתייחס ספציפית.

מנחם אליעזר מוזס: עקבתי השבוע, ראיתי שכל הזמן פונים אליי בנושא התחבורה לכותל, מהכותל, ביקור חולים, קו הדסה.

מנחם אליעזר מוזס: שלשום בלילה הלכתי אישית לבדוק, הייתי בכותל, ועמדתי שם לחכות.

מנחם אליעזר מוזס: אמרו שבמקום קו 1 ו-2, להגיע לרחוב בר אילן למעלה, או צפניה, כל האזור ההוא, לזה יהיה קו 3.

מנחם אליעזר מוזס: עמדתי 40 דקות עד שהגיע קו 3.

מנחם אליעזר מוזס: כמובן, לא דו מפרקי אלא אוטו, ואולי בקושי שליש האוטו התמלא, כי אנשים התייאשו, עלו על קו 2, על קו 1, שקו 1 מוריד מגאולה וקו 2 על יד רחוב גבעת משה למטה.

מנחם אליעזר מוזס: ואני הייתי מציע לראות מה קורה בבוקר מגבעת משה – כל העלייה, שזקנים וזקנות צריכים לעלות את כל מעלה ההר כדי להגיע לאיפה שהם גרים.

מנחם אליעזר מוזס: הוציאו את התחבורה משם.

מנחם אליעזר מוזס: לכותל יש תחבורה, ובחזור לא, כי סגרו את הפנייה שמאלה לבר אילן.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבין שזה גם איזה סעיף מרכבת התקלה.

מנחם אליעזר מוזס: קודם הציבור בכלל לא מודע שיש קו 3.

מנחם אליעזר מוזס: חוץ מזה, קו 3 – לבד ניסיתי – זה 40 דקות לחכות על יד הכותל, אז באמת זה כבר מביא לידי ייאוש.

מנחם אליעזר מוזס: מצד שני, הקווים שהיו לביקור חולים, לאזור שטראוס, ביקור חולים, נעלמו.

מנחם אליעזר מוזס: אין שום קו היום, כי קו 40 ירד לשמואל הנביא.

מנחם אליעזר מוזס: כל הרחוב לא מכוסה – רחוב חנה, רחוב פנינה, שום מקום.

מנחם אליעזר מוזס: לקחו אזור שלם של אלפי תושבים.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר השלישי, הקו שהיה פעם הר הצופים ועין כרם הדסה, נעלם מהציבור – 19.

מנחם אליעזר מוזס: אם צריכים להגיע היום להדסה, בכוח הוא צריך לקחת שני קווי אוטובוס.

מנחם אליעזר מוזס: הציבור החרדי הוא לא ממונע.

מנחם אליעזר מוזס: ברמת שלמה, שזו שכונה יותר מתקדמת, יש 24 אחוז רכבים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל באזור שאני גר, שזה אזור מזדקן, למשל – אין רכבים.

מנחם אליעזר מוזס: פשוט אין שום פתרון לנושא הזה, ואני לא יודע איך לא חשבו על זה.

מנחם אליעזר מוזס: בקשה לפעימה צפון-דרום, מישהו שקצת אינטליגנט יכול לשבת על המפה ולהבין איזה קו מתאים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה עושים עם רוב הציבור, שאין להם הזמן לזה?

מנחם אליעזר מוזס: ואין לו בכלל המידע על הדברים האלה, כי זה לא מגיע לציבור.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא ראיתי אפילו מודעת רחוב אחד על השינויים האלה, מה שהולך לקרות.

מנחם אליעזר מוזס: בכל אופן, אי אפשר להחליט על דברים כאלה בלי להביא לידיעת הציבור, כי התחבורה צריכה לשרת את הציבור, ולא ההפך.

מנחם אליעזר מוזס: אני מאחל לכולם שנה טובה, ומקווה שלקראת השנה הטובה יבואו השיפורים האלה.

אורי מקלב: נמשיך יחד לעקוב אחרי זה.

אורי מקלב: הרב מוזס שותף בהרבה דברים – כמו בהרבה דברים, אנו עובדים יחד, וגם בנושא הזה.

אורי מקלב: הסוד בדברים האלה זה מעקב וליווי צמוד.

אורי מקלב: זה לא ישיבה אחת שבזה אנו גומרים.

אורי מקלב: אנו רק מציפים את הבעיות.

אורי מקלב: נמשיך, מינהלת הר נוף, בבקשה.

שלמה ששון: דבר ראשון, אצלנו בשכונה היו הרבה ישיבות עם אגד ומשרד התחבורה.

שלמה ששון: אנו רוצים להודות למשרד התחבורה וגם לאגד שהיו עם אוזניים קשובות לנו.

שלמה ששון: עם כל הכבוד לשני הגורמים האלה, שעזרו לנו הרבה, עדיין היו הרבה תקלות בכל מיני קווים, שברוך השם, שיפרו לנו את קו 2, שלמעשה השכונה פוצלה לשניים.

שלמה ששון: החלק התחתון לא היה מחובר לחלק העליון, ועם לחצים שיפרו לנו את זה.

שלמה ששון: עכשיו יש החיבור של קו 2 עם החצי הראשון והחלק העליון של השכונה, אך עדיין יש לנו קו 11 שבוטל, שהיה מגיע למחנה יהודה, שזה גם כן מרכז העיר, שהכניסו את קו 74, עם לחצים שלנו נכנס רק לחצי שכונה.

שלמה ששון: חצי השכונה התחתון, אין לו החיבור הזה, וכמו שכולם טוענים, צריכים לקחת שני אוטובוסים כדי להגיע למסוף, ובמסוף להחליף שוב אוטובוס, ועם הסלים שבחזרה ממחנה יהודה צריכים להחליף אוטובוס, וזה עם אשה זקנה – אותה הבעיה אני רואה אצל כולם.

שלמה ששון: יש עוד בעיה קטנה, שלפחות נהגי האוטובוסים יודעים, שקו 11 בוטל, אשה די זקנה חיכתה לאוטובוס קרוב לשלושת רבעי שעה.

שלמה ששון: אחד התושבים התלונן אליי ששלושת רבעי שעה, כל אוטובוס שעובר: מתי מגיע 11?

שלמה ששון: לא יודע.

שלמה ששון: נהג האוטובוס לא יודע.

שלמה ששון: זה חלם ונהג האוטובוס, לא מעניין אותו, עד שיהודי אחד ניגש אליה, ואמר לה שקו 11 בוטל לפני שבועיים.

שלמה ששון: אני מקווה שבהמשך יהיה שיתוף פעולה עם אגד, שיש לנו שיתוף פעולה די טוב בשכונה, ונצליח לשפר גם את הדברים הקטנים.

שלמה ששון: אחת התושבים התלונן, למה אין על כל תחנה לפחות מפה או לוח זמנים של האוטובוסים.

שלמה ששון: שינו כמה תחנות, הציבו תחנה של קו 15, שקו 15 לא עוצר שם.

שלמה ששון: במקרה זו היתה הבת שלי, שחזרה מהסמינר, אומרת לו שיש תחנה של 15.

שלמה ששון: אומר לה: לא, זה לאוטובוס השני, אבל האוטובוס השני זה אותו אחד שעובר מפה.

שלמה ששון: הנהג לא יודע.

שלמה ששון: הובטחנו לקבל עוד ייעול קטן של קו 60, שאני חושב שזה יהיה פתרון די טוב למרכז העיר, אבל שמענו שזה יהיה לא בתדירות גבוהה.

שלמה ששון: אנו מבקשים שלפחות קו זה יהיה בתדירות יותר גבוהה.

שלמה ששון: יש עוד כמה פרטים קטנים – אולי דבורה תציג אותם.

דבורה בורשטיין: כמו שהרב ששון אמר, היה באמת תהליך בסך הכול טוב.

דבורה בורשטיין: אמנם היתה סערה של שבועיים וחצי, אבל דרך טלפונים לניידים של כל הנציגים שיושבים כאן – הדברים שאני אומרת הם דברים שהיו"ר התקשר אליי בדרך לפה ואמר שהוא מתנצל שהוא לא מגיע, אבל כן להביע שובע רצון מהעניין שהמקום שהגענו לפה היום.

דבורה בורשטיין: הנקודות שכן חלשות אצלנו עדיין – יש קשיים גדולים בתדירות ב-15 בשעות אחר הצהריים פנימה והחוצה.

דבורה בורשטיין: אנו מאוד מחכים לקו 60, מקווים שהוא יגיע כמה שיותר מהר בתדירות גבוהה.

אורי מקלב: מינהלת גילה, בבקשה.

יפה שטרית: אצלנו התהליך היה עם הרבה שיתוף פעולה.

יפה שטרית: שיתוף הפעולה ממשיך גם בימים קשים אלה.

יפה שטרית: זה הגיע לרמה פרטנית של תקלות גם בשעות הבוקר, שאוטובוסים לא מגיעים בגלל הזמינות הארוכה, מקבלים לפחות מענה אנושי של נציגי אגד, ומטפלים בכל בעיה.

יפה שטרית: למרות זאת עדיין יש לנו קשיים בשתי נקודות מרכזיות; נקודה אחת שעלתה גם בישיבות הקודמות שלנו זה נקודת השוק.

יפה שטרית: יש קושי אמיתי לעבור עם הסלים מאוטובוס לאוטובוס.

יפה שטרית: קו אחד שהוכנס בהתאם לדרישה שלנו, קו 32, עובר והוא טוב.

יפה שטרית: היום אני יכולה להתבשר שהזמינות שם אף שופרה וקוצרה ל-20 דקות.

יפה שטרית: עד אתמול זה היה קרוב ל-40-50 דקות, אבל היום, מאנשים פרטיים שבדקו לנו את הזמנים, הקו שופר.

יפה שטרית: קו 31 לא מגיע לשוק, ולכן אין לנו תחנה – תחנת השוק היא מאוד מרכזית וחשובה לתושבים, ואין מספיק תחבורה שמגיעה לשם.

יפה שטרית: קו נוסף שהוא בעייתי עבורנו כרגע הוא קו 30, שאנו הורדנו חלק מהכיווניים שלו, חלק ממסלול הנסיעה שלו השתנה, ואין כניסה לתוך אזור תלפיות, שזה מהווה קושי.

יפה שטרית: הנוסעים שלנו שיוצאים משכונת גילה לכיוון האוניברסיטה ולכיוון משרדי הממשלה – היתה להם תחנה בביטוח לאומי.

יפה שטרית: היום התחנה הועברה לאחרי שעוברים את בית המשפט, בחנייה שמאלה.

יפה שטרית: יש צורך להקים תחנה על האזור בסוף כביש רבין או קרוב לבית המשפט, כדי שאנשים ילכו פחות מ-20 דקות הליכה למקום העבודה ולאוניברסיטה.

אורי מקלב: הקו שלכם מחבר בין רמות לגילה?

יפה שטרית: כן.

יפה שטרית: יש לנו שני קווים, 71 ו-72, שנוסעים מגילה לרמות.

יפה שטרית: הם מצוינים, נוסעים מהר.

יפה שטרית: לנו אין צורך ברמות.

יפה שטרית: רוב האוכלוסייה שלנו לא זקוקה להגיע לאזור שם, אבל הקווים מצוינים ומגיעים יפה- -

אורי מקלב: מינהלת גילה יודעים כמה אחוז בעלי רכבים פרטיים מתוך תושבי גילה?

יפה שטרית: אין לי הנתון הזה, אבל אנו יכולים לשמוע ממאות הפונים אלינו- -

אורי מקלב: מה הפרופיל של הנוסעים בתחבורה ציבורית?

אורי מקלב: צעירים?

יפה שטרית: בינונית נמוכה, ובעיקר תלמידים, סטודנטים ומבוגרים.

יפה שטרית: הקשישים זה בעיקר האוכלוסייה שמתקשה, וגם האנשים שפנו בתלונות, וכמובן התלמידים, שיש להם קושי להגיע לאזור האוניברסיטה, שזו אחת הבעיות שהעלו, שלא חשבתי עליה, בגבעת רם.

יפה שטרית: לא ידעתי אפילו אני שיש קו לשם, והקו שכולם היו יורדים בו בבנייני האומה, פשוט התחנה הורחקה מאוד, שהיא לא ריאלית.

יפה שטרית: קווים 71 ו-72 הם קווים טובים מאוד, אך הם לא חוצים את כל השכונה, ויש צורך שאחד מהם יעבור בשני רחובות מרכזיים של השכונה- -

אורי מקלב: לכם אין בעיה של לעבור מאוטובוס בתוכנית הכוללת או בתוכנית השנייה, שיעברו מאוטובוס לאוטובוס – את לא רואה בעיה.

יפה שטרית: אם מתייחסים לאוכלוסייה הצעירה, יש פחות בעיה של מעברים, אך יש בעיה לאנשים המבוגרים ולילדים הצעירים יותר במעבר של הקווים.

יפה שטרית: הקושי לעבור עם סלים, אפילו לאנשים כמוני, לעבור עם סלים בשני אוטובוסים מהשוק – לא נראה לי ריאלי.

יפה שטרית: לזה צריך להימצא פתרון.

יפה שטרית: אנשים אחרים, שלא עושים את הקניות בשוק ועושים את הקניות באזור תלפיות, גם לשם צריכה להיות תנועה.

יפה שטרית: קו 30 הוא רע, וצריך לתקן אותו שנית.

יפה שטרית: למרות זאת יש דלת מאוד פתוחה, וזה ייאמר לזכותם.

יפה שטרית: אנו מתקשרים, ויש לנו הניידים שלהם, וכל בוקר אנו נותנים ללקוחות שמתלוננים את הטלפון – נא להתקשר ולומר כמה זמן המתנת.

יפה שטרית: זה מאוד עוזר גם לנציגי אגד.

אורי מקלב: אגד ירושלים או אגד גילה?

יפה שטרית: אגד הראשי.

אורי מקלב: הטלפון של ניר לנדאו?

יפה שטרית: כן.

יפה שטרית: זה מאוד יפה.

יפה שטרית: זה באמת היה פתרון יעיל.

יפה שטרית: אנשים מתקשרים אליו בבוקר.

יפה שטרית: כתוצאה מהטלפונים היום קו 32 לא עמדו מעל 20 דקות, וזה ראוי לציון.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: מינהלת נווה יעקב, בבקשה.

יעקב חשין: אדבר בשם המינהל הקהילתי אבל גם בשם יושב ראש הפורום השכונתי, שנבצר ממנו להשתתף כאן.

יעקב חשין: בשכונת נווה יעקב הציבור החרדי מונה היום כ-18 אלף נפש.

יעקב חשין: גם כאן מדובר באוכלוסייה שאין לה רכבים ברובה.

יעקב חשין: בעצם נווה יעקב חוותה את הפעימה הראשונה לפני כל השכונות בכך שהפכו את רחוב יחזקאל לנת"צ, ואז ביטלו את הפנייה מרחוב יחזקאל לרחוב דוד ובר אילן.

יעקב חשין: בעצם התבטלו שלוש תחנות שהן קריטיות למוסדות חינוך שקיימים באזור, לאברכים שבאים ללמוד שם, ואנו עדיין מבקשים להחזיר את העניין הזה.

יעקב חשין: אין שום סיבה שאם קו 3 יכול לפנות מרחוב יחזקאל לעזרא, ש-49א לא יוכל לפנות.

יעקב חשין: נושא התדירות; כל שנה עם תחילת שנת הלימודים מסתבר שתדירות האוטובוסים לא מספיקה, וגם כעת בשעות העומס של הבוקר, צהריים וערב חייבים להוסיף עוד קווים, לתגבר את 49א.

יעקב חשין: נושא שלישי קשור לשלוש שכונות שלא עלה כאן, זה קו 37.

יעקב חשין: אני רואה שזה מצוין בבקשות של מינהל קהילתי רמת שלמה- -

אורי מקלב: רציתי לציין את זה, שאתם מתרכזים רק בנושא ולא מעלים עוד קו שלא קשור באופן ישיר עכשיו לנושא הזה.

אורי מקלב: אני מבין את זה, אבל קו 37 הוא קו שיש הרבה זמן בקשה לקו 37 על משהו שמקשר, אבל זה לא קשור עכשיו לנושא הזה.

יעקב חשין: אז צריך להתמקד בשני הנושאים של ההחזרה של הפנייה לרחוב דוד והגברת התדירות.

אורי מקלב: תודה.

שלמה מורגנבסר: אני רק מבקש להוסיף נקודה אחת – אם היה חיבור לשעבר – כבר כמה חודשים – שקו 2 לא מגיע לתחנה בבר אילן בקו 10, בבר אילן 10, וקו 11 שהיה מגיע מבר אילן – עכשיו אין שום חיבור מבר אילן, גם כשעשו את הפעימה המהירה, וצריך להקל מאוד על תושבים, גם מנווה יעקב, שהדבר הזה לא קיים, וצריכים לנסוע עד למסוף ומשם לרדת ולעלות לעוד קו מתוכנן.

אורי מקלב: גבעת שאול, בבקשה.

אפרים דויטש: גבעת שאול מונה כ-15 אלף בתי אב.

אפרים דויטש: יוצאים מגבעת שאול לאזור של העיר כ-1,500 ילד.

אפרים דויטש: אנו נותקנו מציר גבעת שאול-שוק מחנה יהודה-שטראוס.

אפרים דויטש: על החשבון הזה גם העומס על קו 15 הוא מאוד גדול, כי תושבי הר נוף קיבלו שלושה קווים, בזמן שאנו נשארנו עם קו אחד.

אפרים דויטש: כלומר אין לנו לא תדירות יותר גבוהה – נשארנו עם אותו עומס.

אורי מקלב: ראוי לציין שגבעת שאול, אולי לפי הדימוי שיש, אולי שכונה מזדקנת וישנה – גבעת שאול היא שכונה צעירה וגדלה, ובהתפתחות מאוד מרשימה.

אפרים דויטש: הובטח לנו טרם הפעימה שיהיה שינוי הולם, ושנקבל קו שיחבר אותנו בין גבעת שאול למרכז.

אפרים דויטש: בינתיים שום דבר.

אפרים דויטש: מה שכן, הבנתי שכנראה, אם כן, אז רק אחרי החגים.

אפרים דויטש: מה העניין של אחרי החגים – אני לא יודע.

אפרים דויטש: אנו מקבלים את ההודעות המסודרות האלה מאותו פרק זמן שאנו אתכם – אנו מקבלים הודעות.

דרור גנון: תקבלו הודעה מסודרת.

אורי מקלב: בית וגן, חיים קצבורג, בבקשה.

חיים קצבורג: מה שנוגע אלינו ישירות זה קו 16, שגם דובר בו רבות, אבל בשביל לחדד את הנושא – שכונת בית וגן היא שכונה יחסית קטנה ביחס לשכונות שמיוצגות פה, אבל היא ודאי מתייחדת בזה שיש בה הרבה מאוד ישיבות – קטנות, גדולות, מוסדות ציבור.

חיים קצבורג: הקו הזה, שחיבר בקו אחד – אמנם כמה שדיברו, שהוא קו ארוך, והוא חייב טיפול, אבל הוא הועיל מאוד באופן יום-יומי וגם בסופי שבוע, ובמיוחד כעת, שאנו לקראת חגים, לציבור התלמידים והמשפחות ברוכות הילדים.

חיים קצבורג: הקו הזה נקטע, לכאורה בלי קשר לפעימה, כיוון שהפעימה לא עברה במסלול הזה, וגם בלי שום הודעה לציבור.

חיים קצבורג: היו בתחנות מודעות כתובות כתב יד, אבל שמענו ממספר די רחב של נוסעים שמשתמשים בקו באופן קבוע שלא הנהג יידע אותם בעלייה לאוטובוס – צורת ההודעה לציבור היתה לקויה, כמו בכל העיר, וגם ביחס לקו הזה, שנחתך באמצע הנסיעה, וגם אנשים נשארו, גם מבחינת הזמנים שלהם, וכל השירות היה לקוי מבחינה זו.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: עכשיו ניתן למשרד התחבורה ולגופים המקצועיים לענות.

אורי מקלב: אחרי זה יש לנו עוד משתתפים בישיבה כמו פורום 15 הדקות שמדברים על תחבורה ציבורית באופן כללי, ויש לנו הציבור שגם רוצה לדבר ועוד גופים.

אורי מקלב: דרור גנון, בבקשה.

דרור גנון: אני שמח לשמוע אתכם, כי אני מרגיש שעשינו משהו.

דרור גנון: אם לא היינו עושים, לא היו תלונות.

דרור גנון: יש עשייה – זו כבר התחלה טובה.

דרור גנון: אנו מקבלים ביקורת.

דרור גנון: מה שיפה בתחבורה ציבורית, שבניגוד לתחומים אחרים, אפשר גם לתקן בזמן יחסית קצר, ולנסות למצוא את הפתרונות בצורה הטובה ביותר.

דרור גנון: יכול להיות שהיו כמה דברים שלא התנהלו בתהליך בצורה מספיק טובה מבחינת הצד השני או הצד שלנו.

דרור גנון: לקחנו את זה בחשבון, אנו נהדק את הקשר יחד עם העירייה, עם המינהלים.

דרור גנון: נוביל תהליכים עתידיים באופן פרטני מול כל מינהל קהילתי, כמו שהתחלנו לעשות, ותרגישו את זה קצת יותר, וגם נמשיך לשדרג את התחבורה הציבורית, בטח ובטח למגזר החרדי, שאנו רואים שבכלל – המדיניות שלנו כמשרד התחבורה לעתיד הרחוק, אנו רואים במגזר החרדי כאחד המשתמשים הכבדים בתחבורה הציבורית.

דרור גנון: רואים את הפוטנציאל שלו, ורוצים לשמור אותו.

דרור גנון: אז ברור שנטה אוזן קשבת ונשתדל לענות על כל הצרכים.

דרור גנון: בירושלים יש מערך הסעת המונים חדש.

דרור גנון: רכבת זה טכנולוגיה.

דרור גנון: זה פשוט אוטובוס ארוך, שנוסע על מסילות.

דרור גנון: הוא מסיע יותר אנשים ממקומות שצריך בנקודת זמן מסוימת, אבל התוכנית של התחבורה הציבורית היא הרבה מעבר.

דרור גנון: הרכבת מתייחסת לפחות מ-30 אחוז מהתחבורה בירושלים.

דרור גנון: מדברים על 450 אלף נסיעות נוסע, שזה המון, ואני לא לוקח את מזרח ירושלים, שבתוכו יש עוד 100 אלף.

דרור גנון: אם אתם לוקחים את כל ירושלים, זה 550 אלף נסיעות נוסע, שבסך הכול המגזר החרדי מרכיב מבחינת נסיעות – המרכיב שלו הוא נכבד וחלקו יפה.

דרור גנון: לכן כשאתם מסתכלים על השינוי, זה לא בהתאמה לרכבת.

דרור גנון: זה בהתאמה למערכת ההסעה החדשה, וכמו שאמר ידידנו היקר, הווטרינר, שזו הפעימה הראשונה – זה נכון.

דרור גנון: זו הפעימה הראשונה, יהיו עוד פעימות.

דרור גנון: אני מקווה שבפעימות האחרות נטפל בכל הנושאים האחרים.

דרור גנון: יש תקנים לעמידה באוטובוס, ואנו אימצנו את התקנים באירופה, שלדעתי, שם התחבורה הציבורית יחסית נחשבת טובה.

דרור גנון: באירופה מדברים בתחבורה ציבורית של אוטובוסים על שמונה אנשים על מטר מרובע.

דרור גנון: זה התקן.

דרור גנון: אנו עומדים היום בין שלוש לארבע במקרה הטוב.

דרור גנון: נדבר על זה בהמשך.

דרור גנון: זה לגבי ההערה שלך בסוף דבריך.

קריאה: אתה יכול לבוא לראות.

קריאה: - -

אורי מקלב: הוא אומר שאולי יש משהו פוגע בביטוי "הווטרינר".

אורי מקלב: אין כאן כוונה, חס וחלילה.

דרור גנון: לגבי הפעימה עצמה, לא עשינו הפעם שינוי בסדר גודל כזה במגזר החרדי.

דרור גנון: בעבר ההתייחסות למגזר החרדי קיבלה פחות ביטוי במסגרת הכוללת של ההתייחסות לתחבורה הציבורית.

דרור גנון: בשנתיים האחרונות ישבנו ועשינו הרבה סשנים - עוד לפני הפעימה דיברו, ושאלנו, הוצאנו סקרים, שאפילו לפעמים אתם לא רואים אותם, כי סופרים את האנשים שעולים לאוטובוסים, בודקים, התייעצנו עם כל מיני גופים ואנשים.

דרור גנון: כמובן, יש כאלה שמשלבים בתוכם גם רצונות שהם מעבר לתחבורה, רצונות אחרים, שניסינו גם לקחת אותם בחשבון בצורה כזאת או אחרת.

דרור גנון: לפעמים הצלחנו, לפעמים לא.

דרור גנון: אבל אתם צריכים להבין – בסך הכול מדובר פה בשינוי שלדעתי, בראייה הכוללת, ואם אני מסתכל גם על הנוסעים – אנשים נוסעים הרבה יותר.

דרור גנון: אז אם אעשה את הסקר אחרי החגים ואבדוק אותו לעומת הסקר שיש לנו משנה שעברה, תראו שיש גידול.

דרור גנון: בסופו של דבר, הבאנו עוד נוסעים לתחבורה הציבורית.

דרור גנון: נכון שיש בעיה כרגע עם הנושא של התעריפים במעברים.

דרור גנון: אנו לא מתכוונים ולא רוצים להרע את הנושא של התשלום עבור הנסיעות, וזה שאם צריך לעשות מעבר, צריך לשלם יותר.

דרור גנון: משרד התחבורה מוביל מדיניות תעריפים, שאני מקווה שתיכנס לתוקף בתחילת השנה, זה תלוי באישור של שר התחבורה ושל האוצר, אבל אני מאמין שהם ילכו על המהלך הזה, שבו יהיה כרטיס שעתי, שבמהלכו יוכל אדם לנסוע כמה נסיעות שהוא רוצה – פר שעה, ואפילו במקומות מסוימים זה יהיה שעה וטיפה יותר, כי זה יימדד.

יצחק ברנר: אבל למה עשו כזה מהלך, שגורם לנו להוצאות כפולות?

דרור גנון: הוא לא גורם לשום הוצאה כפולה.

דרור גנון: עם כל הכבוד, לא.

אורן בולנדי: לקשישים המעבר גורם הוצאה כפולה.

אורי מקלב: רבותיי, ניתן לו לסיים את דבר.

אורי מקלב: אם תהיה אפשרות, נוסיף דברים כלליים.

אורי מקלב: אני מניח שיש תגובות למה שהוא אומר.

דרור גנון: זה, אני מעריך, יפתור את הבעיה של המעברים.

דרור גנון: אם יהיו, אתם צריכים להבין – רשת תחבורה בנויה על רשת של קווים שנוסעים מכל מקום לכל מקום, ואי אפשר לשרת כל מקום לכל מקום, כי אז אנו נקבל מערכת של אלפי קווים, ואז לא נוכל לנסוע ולספק את התדירות, וגם יהיה בזבוז, כי חלק מהאוטובוסים ייסעו תמיד בלי קיבולת, ולא נוכל לשרת טוב יותר, ותמיד נהיה במחסור ונצטרך להחליט מי לטובת מי.

דרור גנון: כשבונים רשת ומעבר, נכון שצריך לשמור על כל הפרמטרים של זמני נסיעה קצרים, של זמינות, של יעדים, ונעשה את זה, אבל כרגע זה לא העניין, כי כרגע לא עשינו את זה.

דרור גנון: קו 16 ספציפית – כיסינו אותו עם 16א, אני חושב, מהר מאוד אחרי, נתנו את הפתרון.

דרור גנון: אתייחס תכף גם לגבי קו 16.

דרור גנון: עשינו כבר מפגש אצלי, דיברנו, העליתם חלק מהבעיות.

דרור גנון: אני חושב שכבר התקדמנו עם רובן.

דרור גנון: יש לנו בשורה.

דרור גנון: עוד לא עבר אפילו שבוע.

דרור גנון: העליתם כמה טענות עם הרב ברנר.

יצחק ברנר: חלק מהטענות – על רובן קיבלנו תשובה חד משמעית מיידית שלא.

דרור גנון: לא.

אורי מקלב: הציבור רוצה לשמוע אם יש הסכמה למה שהעלו פה, קודם כל במישור העקרוני, ומה עמדת משרד התחבורה להוביל בפתרונות.

דרור גנון: קודם כל, חלק מהבעיות נפתרו.

דרור גנון: העלו פה בעיות שעלו ונפתרו כבר במהלך השבועיים האחרונים, אם זה קו 2, קו 16א, שנתן פתרון לתלמידים.

דרור גנון: אפילו 56 התחיל את פעילותו מוקדם יותר, מסיים מאוחר יותר, וכבר התחילו להיכנס מפרקיות לקו.

דרור גנון: אני מבין שעדיין יש מצוקה, לפי מה שהבנתי כרגע מהמינהל הקהילתי של תדירות עדיין.

דרור גנון: אני אישית גם מסתובב שם.

דרור גנון: בפעם הבאה אתקשר אליכם ותרדו ונסתובב יחד, כי זה חשוב.

דרור גנון: אני בכוונה אומר אחרי החגים, כי בתקופת חגים זה התנהגו שאינה התנהגות רגילה של נוסעים.

דרור גנון: תקופת החגים – יש לחץ בנקודות זמן ספציפיות של קניות בעיקר.

אורי מקלב: דיברתי עם מנהלת הוועדה, שהיא ותיקה – היא כבר 13 שנה בוועדה הזו, החליפה הרבה יושבי ראש.

אורי מקלב: כשאמרתי שאני רוצה לקיים ישיבה בנושא הזה, היא אמרה לי: קודם כל תעשה על החגים – איך ההיערכות של אגד, של משרד התחבורה, של כל מי שמוביל – מה קורה בנושא החגים.

אורי מקלב: אז אנו מודעים לכך שחודש החגים – אני זוכר את זה כשעבדתי בעיריית ירושלים ידעתי להבדיל עד 1 בספטמבר, מ-1 בספטמבר מה קורה, מה המצב בכביש, לתקופת החגים, שבכלל בכבישים יש שינויים מהותיים בהתנהלות של הכבישים ושל התחבורה.

דרור גנון: נכון, יש שינויים מהותיים.

דרור גנון: גם עיקר הפעילות בחגים זה הפעילות הבין עירונית, פחות הפעילות הפנים עירונית.

דרור גנון: הרבה אזורים בארץ אורזים את הבית ומגיעים לירושלים ולבני ברק לחג, ושם עיקר ההיערכות.

דרור גנון: בתוך העיר עצמה גם כן יש היערכות מבחינת עומסי תנועה, כי התושבים מתנהלים יותר בקניות, וזה מורגש גם בפעילות ערב בכבישים.

דרור גנון: בתקופת חגים קשה לנו למדוד.

דרור גנון: אחרי החגים נוציא ספירות שלנו, של משרד התחבורה, בשיתוף תוכנית אב על הקווים שלצורך העניין יש עליהם תלונות של עומסים.

קריאה: 56- -

דרור גנון: 56 מתוגבר כל הזמן.

דרור גנון: תכף אתייחס גם אליו.

דרור גנון: אני מדבר ברמה הכללית.

דרור גנון: אנו נוציא, כי אנו לא רואים את התחבורה הציבורית כמשהו של מחר בבוקר אלא כמשהו שלעתיד.

דרור גנון: העתיד הוא בתחבורה הציבורית, גם מבחינת ההובלה שלנו כמשרד התחבורה, גם מבחינת מדיניות.

דרור גנון: לכן אחרי החגים נוציא את הספירות האלה.

דרור גנון: נעשה אותן בקווים הבעייתיים יש גם קווים אחרים שנעשה, שלא העלו פה, שגם קיימים ושגם יקבלו ביטוי – קו 15, נבחן אותו, למרות שהבנתי שהיה שם שיפור מסוים, אך עדיין אני מבין שיכול להיות שיש וסר.

קריאה: הלילות – צריך להיות גם בלילה.

דרור גנון: כשאנו עושים ספירות זה לאורך כל שעות היממה, לא רק בשעה הקשה ביותר בבוקר.

דרור גנון: לשרת נוסע זה מהנסיעה הראשונה ועד הנסיעה האחרונה, שאצלנו הנסיעות האחרונות והראשונות הן הכי חשובות, כי זה הנסיעות הכי קריטיות, כי אם אתה מפספס, אתה יכול לחכות המון זמן.

דרור גנון: לכן אנו נקפיד גם על זה.

דרור גנון: לגופו של עניין, לגבי ההסברה- -

קריאה: בתקופת החגים גם הנזק לציבור הוא כפול ומכופל, כי ברגע שאדם, גם אם הוא חדש פה, אורח – הוא לא מודע לשינויים ולכל מה שקורה, וגם הזמנים הרבה יותר לחוצים.

אורי מקלב: זה היה מכוון, התאריך של השינוי בתאריך הזה, או זה במקרה יצא?

דרור גנון: ניסינו להחדיר את השינוי קצת לפני שכל המערכת חוזרת לשגרה, כי זה לא נכון לעשות שינוי כשכל המערכת נמצאת בשגרה.

אורי מקלב: למה לא עשיתם את זה אחרי החגים, כתקופה רגועה?

דרור גנון: אחרי החגים זה בכלל לא תקופה רגועה.

דרור גנון: כל הסטודנטים חוזרים, כל המערכת.

קריאה: למה לא לתקן תיקונים שאפשר לפני החגים?

דרור גנון: עוד לא התייחסתי לתיקונים.

אורי מקלב: הם הבינו שתקופת החגים צריכה להביא עכשיו שינוי מהיר, כדי שתקופת החגים לא תיכנס לכל הבלבול הזה – תעצים את מה שקרה פה.

דרור גנון: את רוב השינויים עשינו.

דרור גנון: לגבי קו 56 אישית בשבוע הבא אנו נפעיל את הבדיקה, לפני החגים.

דרור גנון: חלק מהבדיקה תיעשה גם במהלך הימים הקרובים.

דרור גנון: בשבוע הבא נחליט איך זה יתנהל, ונודיע לכם קודם.

דרור גנון: אתם תקבלו את הידיעה, נציג לכם גם את הממצאים.

דרור גנון: תקבלו גם את הממצאים.

דרור גנון: לגבי מרכז העיר – אני אפתח את הקווים למרכז העיר.

דרור גנון: כולם יקבלו מרכז העיר – שוק, יפו, מה שאתם רוצים.

דרור גנון: נתחיל בזה שקו 60 יתחיל את פעילותו.

דרור גנון: הוא יעשה את הר נוף, משם יעבור לגבעת שאול, ומשם הוא ייסע לתחנה המרכזית, יפו, יגיע לשוק, יגיע לנביאים, יחבר אתכם לביקור חולים ומשם ימשיך לכיוון מגרש הרוסים, יירד אפילו לכיוון חניון קרתא.

דרור גנון: מי שירצה להתקרב לעיר העתיקה יוכל, יחזור חזרה.

דרור גנון: יהיה לכם פתרון הולם, מהיר יחסית שייתן לכם את התשובות.

דרור גנון: אני מסכם את הנושא של הלוחות זמנים: אשב עם המינהל הקהילתי לפני על לוחות הזמנים, ואז נקבע את תאריך ההפעלה המדויק.

דרור גנון: אנו עובדים בשיתוף פעולה טוב עם המינהלים הקהילתיים – עם הר נוף ספציפית, שהיה להם עיקר הבעיות, לדעתי, בשינויים בשלב הזה, נתנו את המענה.

דרור גנון: לגבי שכונת רוממה, היתה בעיה, לא דיברו אתכם – לא מתחמק מזה.

דרור גנון: לא לקחו אתכם בחשבון, כי הקו חולף ברוממה.

דרור גנון: הוא לא קו של רוממה.

דרור גנון: דיברתי אתך כמה ימים לפני, והעלית את המצוקה של הנושא של התלמידים שצריכים להגיע לרמות, כי לכיוון השני לא היתה בעיה.

דרור גנון: התחלנו עם קו 16א.

דרור גנון: לקח לו זמן להתייצב.

דרור גנון: היום הוא עובד לפי לוח הזמנים.

דרור גנון: אנו גם סופרים אותו, בודקים את הביקושים בו.

דרור גנון: הציבור כבר נחשף אליו, משתמש בו.

דרור גנון: יש נסיעות של 50 ו-60 איש בבוקר, אבל אין בעיה.

יחיאל רודמן: לא היה פרסום בכלל.

יחיאל רודמן: מוצאי שבת- -

דרור גנון: מוצאי שבת – הוספנו נסיעה במוצאי שבת, אחרון.

יחיאל רודמן: בששי גם לא.

יצחק טרכטינגוט: יש בעיה קשה של פרסום, וגם הבדיקה נעשתה לא בשעות הנכונות.

דרור גנון: ביום ששי הזה נעשה את הבדיקה שוב.

אורי מקלב: יש בכלל לוח זמנים של האוטובוסים?

דרור גנון: ודאי.

קריאה: ל-16א אין.

דרור גנון: יש.

דרור גנון: תתקשר 2800 עכשיו, ותראה את לוח הזמנים.

קריאה: אפשר רק 16א שיוכלו לעבור ל-16 רגיל?

קריאה: זה אפשרי?

קריאה: הרבה טועים.

אורי מקלב: היה מדובר שיהיה על תחנות האוטובוסים גם הסבר.

אורי מקלב: זה קיים?

דרור גנון: התחלנו ניסוי כרגע בקווים 71 ו-72.

דרור גנון: נתחיל להציף את כל התחנות.

דרור גנון: בשביל לייצר כזה תהליך צריך לעשות ניסוי מוגדר, לשאול את הציבור, אם אתה קורא את המפה, אם היא ענתה על הצרכים והכול, ולאחר מכן נרשת את כל העיר במפות שיהיו על מדבקות, שנוכל גם לתלוש ולהדביק בשלב הראשון, עד שנכניס את עמודי המידע האלקטרוניים בכל העיר בסוף השנה הבאה.

דרור גנון: לגבי 16, ישבנו בשבוע שעבר.

דרור גנון: אני ביקשתי מכם הצעה, אני מחכה עדיין להצעה.

יחיאל רודמן: עובדים על זה.

יצחק ברנר: הפורום שישב אתך בפעם שעברה בשם כל השכונות יעביר לך את ההצעה בצורה מסודרת.

יצחק ברנר: כך סוכם על דעת כולם.

דרור גנון: בסדר.

דרור גנון: בינתיים נתקן עוד, אם יש עוד בקשות לגבי מוצ"ש וכן הלאה – נעשה מה שצריך.

יחיאל רודמן: אבל ביקשנו להחזיר, עד שנמצא פתרון.

דרור גנון: קו 40 זה דוגמה טובה לבקשה של שכונה אחת שמתנגשת עם בקשה של שכונה אחרת.

דרור גנון: היתה בקשה בקו 40 לא להיכנס לרוממה.

דרור גנון: אני קיבלתי פניות להוציא מהמ"ג, קיבלתי פניות מהצד השני.

דרור גנון: אני עובד בהתחלה מול מינהלים קהילתיים.

קריאות: - -

אורי מקלב: הם באו ונזעקו, במיוחד לאור דבריך, שקו 40 היה מישהו - יכול להיות שאחד רואה את זה מנקודה כזו, אבל זה לא תמיד ההשלכות לגבי האחר, ואז לא רואים את זה בזמן אמיתי.

שלמה רוזנשטיין: במקרה זו היתה בקשה גם של יושב ראש הפורום, מיכה רוטשילד.

שלמה רוזנשטיין: הרבנים שלרמות תמכו בעקבות בקשתו של מיכה.

אורי מקלב: כמו שאמר דרור בתחילת דבריו, כל אחד לומד, וכל אחד יכול גם לשנות את דעתו ולהסביר את דעתו גם כן.

אורי מקלב: ניתן לכולם את ההזדמנות.

דרור גנון: הפורום לא היה אז.

דרור גנון: הפורום מבחינתנו, הישיבה הראשונה שישבתי עם הפורום, ולא הבעתי סירוב לשבת עם הפורום.

דרור גנון: אפילו העלינו כמה נושאים, ייצא סיכום דיון, תעבירו את ההתייחסות שלכם, תעבירו את הבקשות כמו שדיברנו – אנו פתוחים לעניין הזה גם, ובעד.

דרור גנון: אני בעד כל מנגנון שיכול לייצר שינויים ושיפורים.

דרור גנון: אבל דעו לכם שגם נשאל את הנוסעים – בתחנות, נשאל אותם לאן הם רוצים להגיע, ונעשה השלמה.

דרור גנון: נציג לכם גם את זה, שתבינו לאן הנוסעים רוצים להגיע וכן הלאה.

דרור גנון: לגבי שכונת רמות, אני חושב ששכונת רמות קיבלה שינוי מאוד משמעותי בתחבורה הציבורית.

דרור גנון: לגבי השינויים בתנועה שהעלית, לגבי הפנייה שמאלה בבר אילן, זה שינוי שהוא קצת בעייתי.

דרור גנון: אני מוכן לקחת גם את הפנייה שמאלה לטובת התחבורה הציבורית, אבל זה יסבך את כל המערכת.

דרור גנון: אני מציע שתעלו את- -

יצחק טרכטינגוט: הורס קו שלם- -

אורי מקלב: הוא התכוון שמאלה.

שלמה רוזנשטיין: לא, הוא מדבר על ימינה מהנת"צ.

שלמה רוזנשטיין: זה עוד פאזה ברמזור.

שלמה רוזנשטיין: זה כל השיקול היה, ונבדק על ידי בר ניצני וקובי בר טוב, נמצא כבעייתי.

דרור גנון: יש מגבלות של תשתית, אבל אני מציע שתרכזו את כל הבעיות שיש בנושא תשתית, שאתם רואים לנכון, ונדבר גם על זה.

דרור גנון: אין שום דבר סופי.

דרור גנון: לגבי הנושא של השוק – אותו דבר.

דרור גנון: קו 60 ייתן את הפתרון לשתי השכונות באזור גבעת שאול.

אורי מקלב: אמרת שכל הקווים לא ייחשפו לשוק.

דרור גנון: לא.

דרור גנון: 56 יגיע לשוק.

דרור גנון: יגיעו לשוק.

דרור גנון: אני שומע את הבקשה.

דרור גנון: בסדר גמור.

דרור גנון: אנו נכנסים גם מרמת שלמה לשוק, קו - או חלופה או את הקו הקיים.

דרור גנון: נבדוק את זה ונראה מה מתאים.

דרור גנון: נטפל גם בזה.

דרור גנון: לא תהיה בעיה.

דרור גנון: לגבי נווה יעקב, הביטול של רחוב דוד, זה היה עניין של העירייה.

דרור גנון: הם משפצים שם את הרחוב.

קריאה: צפניה.

דרור גנון: צפניה, סליחה.

אורי מקלב: הוא דיבר על כך שזה המשמעות, יותר גדולה לגבי ביטול תחנות.

דרור גנון: אדבר עם העירייה.

אורי מקלב: כל העירייה פה.

דרור גנון: נדבר עם העירייה על זה.

דרור גנון: הוא יענה על זה.

דרור גנון: לגבי הפרסום, הפצנו כ-30 אלף עלונים בתיבות הדואר.

דרור גנון: פרסמנו בכמה עיתונים יחסית מרכזיים, שני מקומונים, עיתון משפחה, קהילה, לוחות מודעות.

אורי מקלב: הם מדברים על כך, דיברנו בהתחלה שזה הגיע בפתע ולא היתה מספיק הטמעה, ואמרת בהתחלה שבחלק הזה יש ודאי מה להסיק מסקנות, אך גם דיברו בחלק של הפרסום שכן עשיתם, הרי כל משווק, כל קמפיין שייצא, בלי לפגוע בעיתונים אחרים, אין משרד אחד, אחד שרוצה לצאת לשוק, במיוחד במהלך דרמטי, שלא יפרסם דבר ראשון בעיתונים היומיים.

אורי מקלב: אי אפשר רק להתבסס במהלך כזה רק על מה שנמצא בסוף השבוע.

אורי מקלב: עיתון יומי זה דבר בסיסי, וזה גם הצד האמין, זה הדבר הראשון.

אורי מקלב: לא יכול להיות שזה יהיה על חשבון זה.

אורי מקלב: החלק של המידע – שם אני קורא את הכתבה שאני רוצה.

אורי מקלב: אין מישהו שעושה היום משהו שמדלג על זה, מתחיל רק בתוספת.

אורי מקלב: זה יכול להיות תוספת, אבל לא העיקר.

דרור גנון: אני מקבל את ההערה.

דרור גנון: תכננו להוציא עוד גל של מידע לציבור.

דרור גנון: נעשה את זה בדיוור ישיר, ננסה להגיע לכל הבתים בשלב הראשון, וגם לבחון את העניין של פרסום נוסף בעיתונות, גם בעיתונים היומיים.

דרור גנון: אין לי העדפה.

דרור גנון: פשוט אנו רגילים למקומונים שמעבירים שינויים, כי אלה העיתונים שנקראים בשכונות עצמן, והעיתונים הארציים הם ארציים, אך אני מקבל את ההערה.

דרור גנון: זה יתוקן בהתאם.

דרור גנון: נעשה את הסבב הזה אחרי החג.

דרור גנון: נערוך את הפרסום וגם נטמיע את כל השינויים בפנים.

דרור גנון: נושא של לוחות זמנים, נקודות ספציפיות – אחר כך.

דרור גנון: אני מדבר באופן כללי – אפשר לפנות, תגידו לי דברים ספציפיים.

דרור גנון: אני צריך לעשות את הבדיקה בעצמי, לעומק, ואז לוקח לי יותר זמן להגיב.

דרור גנון: לכן אם יש נקודות קונקרטיות, אשמח.

דרור גנון: אין לי שום בעיה גם שנציגים של השכונות ייצאו, גם בבדיקות שאנו עושים, וילוו את הסוקרים שלנו.

דרור גנון: אמרתי את זה גם לפורום, אני חושב שגם עשו את זה, קו 56 – התלוו אנשים מהמינהל הקהילתי שעקבו אחרי העניין.

דרור גנון: אני פה עובד אצלכם.

דרור גנון: אני משרת אתכם, אני לא נגדכם.

דרור גנון: אתם צריכים לקבל את רמת השירות הגבוהה ביותר.

דרור גנון: אני לא חושב שמישהו אחר חושב אחרת.

דרור גנון: יכול להיות שלפעמים אנחנו לא רגישים מספיק, לפעמים אנחנו לא יודעים הכול, ואנחנו בני אדם.

דרור גנון: אבל היופי – שאפשר לתקן, ונתקן.

דרור גנון: תיקנו את הרוב.

דרור גנון: נתקן את השאר.

דרור גנון: הפקנו את הלקחים.

דרור גנון: אנו מקבלים את ההערות ואת הביקורת.

דרור גנון: נטמיע אותה, אני מאמין, בפעימות הבאות.

דרור גנון: בכל זאת, זה השינוי הראשון הגדול שנעשה, ואנו מתכננים שינויים נוספים.

דרור גנון: השינויים הבאים לא יהיו לפני שתהיה הבנה ושיתוף של כולכם.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: מעכשיו נשתדל להזדרז, לכן אגביל את משך הדיבור מעכשיו.

אורי מקלב: שלמה רוזנשטיין, בבקשה.

שלמה רוזנשטיין: חלק מהשכונות התייחסו לזה שנעשו שינויים מבורכים במסגרת הפעימה הזו, וחייבים להדגיש אותם, שאני רואה אותם בעיקר בדמות קו 64 ו-67.

שלמה רוזנשטיין: אלה קווים חדשים שמחזקים את ציר בר אילן, שמבחינתנו, הוא ציר מועדף, החלטה של צוות שיושבים פה שניים מחבריו שמרכזים כיום את פורום השכונות.

שלמה רוזנשטיין: זו היתה המלצה שלנו כצוות לחזק את ציר בר אילן, לייצר בו קווים אורכיים, מהירים, בדיוק באותה מתכונת של הקווים המהירים הארוכים שמיוצרים עבור שכונות אחרות בירושלים, והפעימה הזו עשתה את הצעד הזה בגדול.

שלמה רוזנשטיין: הרבה אנשים נוסעים, ומהנה לראות את זה.

שלמה רוזנשטיין: בנוסף, הנושא שלך ניתוק השכונות גבעת שאול ורמת שלמה מהשוק; הניתוק שלהן מהשוק נעשה לבקשת הצוות הזה, מיכה רוטשילד מהדוחפים הגדולים לעניין הזה, ולכן אני כחבר מועצת העיר, אגב, מתנגד כל זמן שהפורום הזה לא ייתן הסכמה- -

קריאה: השכונות ביקשו להתנתק מהשוק?

שלמה רוזנשטיין: לא.

שלמה רוזנשטיין: הנושא של ניתוק השכונות גבעת שאול ורמת שלמה מהשוק וחיזוק הקישור בין השכונות החרדיות בינן לבין עצמן ולא למרכז העיר נעשה על דעת גם אלה שבין היתר, אלה שכרגע מנהלים את הפורום.

שלמה רוזנשטיין: אני מסכים שצריך לחזק את השכונות החרדיות בינן לבין עצמן, אבל כמובן לא תמורת ניתוק ממרכז העיר – צריך לחשוב איך מאזנים גם את זה וגם את זה יחד, לכן אמרתי שאני כרגע מביע התנגדות, כל זמן שלא תצא הודעה מסודרת מהפורום, שיש תמיכה בזה.

שלמה רוזנשטיין: בדיון שהתקיים במשרד התחבורה בשבוע שעבר ביקש הפורום ארבעה נושאים ממשרד התחבורה.

שלמה רוזנשטיין: אף נושא לא כלל את הבקשה להחזיר את הקישור של שכונות אלה למרכז העיר.

שלמה רוזנשטיין: הפורום הגיש נייר בשם כל השכונות עם ארבע בקשות.

קריאה: לאף אחד אין זכות לדבר בשם רמת שלמה.

שלמה רוזנשטיין: צריך להגדיר מחדש מה הסמכות של כל אחד.

שלמה רוזנשטיין: אני מדגיש – הדברים המיידיים שביקש הפורום זה ארבעה דברים שלא כוללים את זה.

שלמה רוזנשטיין: עד כמה שזכור לי, ארבעת הדברים הם הנושא של קו 16, קו 2 – החזרת המסלול של קו 2 בתוך שכונת הר נוף, שכבר בוצע.

שלמה רוזנשטיין: הנושא השלישי הוא קו 37, שמשרד התחבורה בוחן אותו, והרביעי הוא איחוד 40 ו-15א.

שלמה רוזנשטיין: אלה ארבעת הנושאים.

שלמה רוזנשטיין: מתוך זה מובן, אם הפורום מייצג את השכונות, הרי שנושא קישור רמת שלמה וגבעת שאול לשוק לא נמצא בסדר עדיפות עליון.

שלמה רוזנשטיין: זה הכול.

משה המר: היו דברים שאפשר לתקן מיידית.

משה המר: קו 2, להחזיר אותו למסלול שהוא נסע, הוא מיידי.

משה המר: קו 56, למשוך אותו לשוק, זה תוכנית שצריך לעבוד עליה 5 דקות, אבל צריך לעשות אותה.

משה המר: אנו אמורים לדון בזה עוד עשר דקות, כשהוועדה הזו תגמור עם כולם.

שלמה רוזנשטיין: מבחינתי, איך שאני רואה את הדברים, ואני גם מקבל את הפניות והמשובים החיוביים והשליליים, אני חושב שכרגע הבעיות שעומדות לנו, הקריטיות המיידיות, פחות בנושא תכנון הפעימה, למרות ששוב – אני לא מתכחש לבעיות שיש בנושא תכנון הפעימה, אבל הבעיות של התדירות זה הבעיות הקשות.

שלמה רוזנשטיין: הזעקה של רמת שלמה 56 היא זעקה נכונה וצריכה לבוא על פתרונה.

שלמה רוזנשטיין: הנושא של התפעול הנכון של קו 16.

שלמה רוזנשטיין: הנושא של תגבור קו 3, בעקבות החשיפה של אלי הכהן מקו 40, ואני חושב שיש בירושלים, לצערי הרב, מפעיל תחבורה ציבורית גרוע, שלא מספק את צורכי התושבים מבחינת רמת השירות הנדרשת.

שלמה רוזנשטיין: בשל תפקידי הציבורי אני לא רוצה להשתמש בדימויים של סרדינים או בקר, אבל בהחלט אין שירות של תחבורה ציבורית בירושלים.

שלמה רוזנשטיין: המפעיל לא יודע לתת את השירות הטוב.

שלמה רוזנשטיין: אני מסכים לגמרי עם מה שאמר ברנר לגבי לימוד האנשים לנסוע בקו 67 ולא 56.

שלמה רוזנשטיין: זה תהליך לא נכון.

אורי מקלב: אמרת שאין מפעיל טוב בירושלים?

שלמה רוזנשטיין: הבעיות הגדולות כרגע בפעימה, ואני חושב שזה קו שמאחד את כל מי שדיבר קודם, זה נושא של תדירויות ושל שירות ושל זמינות.

אורי מקלב: החלק של תדירות וזמינות ונגישות, זה לא היה מובנה בתוך התוכנית?

שלמה רוזנשטיין: התוכנית הזו יכולה לפעול גם בתכנון הטוב ביותר בעולם וגם כשמשרד התחבורה מדבר על תוכנית של מעברים ותוכנית של קווים ארוכים, האל"ף-בי"ת של התוכנית זה תדירות.

שלמה רוזנשטיין: אם יש תדירות, יש זמינות, יש אמינות של הקווים, יש נסיעה טובה.

שלמה רוזנשטיין: אם בשבוע השני לפעימה קו 71, שהיה כל 12 דקות הפך לכל 16 דקות, אז יש פה בעיה.

שלמה רוזנשטיין: אם קו 56 נוסע דחוס באוטובוסים קצרים, ומולו נוסעי קו 67 במפרקיות לאורך כל היום, והתושבים מבקשים שבוע, שבועיים וכבר שבוע שלישי רק דבר אחד: תחליפו לנו- -

אורי מקלב: השאלה אם זה לא מדיניות של כל התוכנית.

שלמה רוזנשטיין: לא.

אורי מקלב: כך אני יכולתי להבין מהמכתבים.

שלמה רוזנשטיין: לא.

שלמה רוזנשטיין: אתה מניח תשתית.

שלמה רוזנשטיין: הציבור קובע במה הוא רוצה לנסוע, הוא מצביע ברגליים.

שלמה רוזנשטיין: אם הוא רוצה לנסוע ב-56, המפעיל צריך לתגבר את 56.

שלמה רוזנשטיין: אבל לאגד אין כסף, מי שצועק מקבל את הכסף.

שלמה רוזנשטיין: יום אחד זה מתפוצץ, אין כסף.

אורי מקלב: אי אפשר להתכחש שיש כאן הרגולטור- -

שלמה רוזנשטיין: זה לא מעניין.

שלמה רוזנשטיין: אני לא חושב שהרגולטור צריך להתערב באיזה קו יהיו מפרקיות.

אורי מקלב: תוכנית כזו יוצאת לדרך, זה צריך להיות מובנה בתוכנית.

אורי מקלב: הציבור רואה בחלק הזה את משרד התחבורה גם כמה שהוא צריך לקבל לטובת העניין בחידוש, ואגד כגורם מבצע.

אורי מקלב: ואם יש ביקורת על ביצוע – מה שיש לאגד, יש לאגד, אבל משרד התחבורה הוא זה שצריך גם להיות האחראי על כך.

שלמה רוזנשטיין: ברור, אבל למה הדבר דומה – לבית ספר שבו הילדים מפריעים, וברור שבסוף צריך לצעוק על המנהל, אבל קודם כל צריך לבדוק מה המורה עושה, כי הוא יושב בכתה, והוא אמור לתפעל את הכתה.

שלמה רוזנשטיין: אין ספק שהסמכות העליונה והאחריות הכוללת של כל מה שקורה בתחבורה הציבורית זה של משרד התחבורה.

שלמה רוזנשטיין: בסוף משרד התחבורה הוא רגולטור, והוא הריבון.

שלמה רוזנשטיין: שלושה שבועות תושבים זועקים: תנו לנו מפרקיות ב-56, למה אני צריך שהרגולטור יבצע לי ספירות וזה?

שלמה רוזנשטיין: מה הבעיה להחליף?

אורי מקלב: אגד, בבקשה.

יצחק ברנר: אני רוצה רק להפריע שנייה אחת, אורי.

יצחק ברנר: יש פה בעיה של חוסר הבנה.

יצחק ברנר: מנהלים דיאלוג עם אגד, מנהלים דיאלוג עם משרד התחבורה.

יצחק ברנר: אחת ולתמיד מישהו צריך להבהיר פה עם מי מנהלים דיאלוג על תחבורה ציבורית בישראל.

אורי מקלב: אולי תסביר לנו מה זה תוכנית אב לתחבורה?

אורי מקלב: זה גורם מתכנן, אבל תברר שהוא משולב עם כל הגורמים האחרים, כולל עירייה, כולל אגד.

אורי מקלב: התוכנית הזו יצאה מתוכנית אב לתחבורה.

דרור גנון: לא.

אורי מקלב: מי הוציאו את זה לאור?

דרור גנון: משרד התחבורה ועיריית ירושלים.

דרור גנון: תוכנית אב לתחבורה זה זרוע תכנונית בלבד שאמונה על התכנון המפורט והבחינה והסקרים של המערכת.

דרור גנון: לאחר מכן זה מעובד ומתוכנן כתוכנית.

דרור גנון: משרד התחבורה מוביל את זה.

דרור גנון: קבלת ההחלטות וכל התהליכים – משרד התחבורה יחד עם העירייה.

דרור גנון: אנו עובדים בשיתוף של העירייה, וגם עם התושבים.

אורי מקלב: ניר, בבקשה.

אורי מקלב: אנא התייחס רק במישור העקרוני.

ניר לנדאו: אשתדל.

ניר לנדאו: כששואלים כל תושב ירושלמי מה קורה בירושלים מבחינת תחבורה, הוא עונה שעושים רכבת קלה.

ניר לנדאו: אך כמו שדרור אמר, עושים פה מערכת הסעת המונים, שגוררת לא מעט שינויים.

ניר לנדאו: יש אחראים סביב השולחן הזה, לא כולם כאלה, שמבינים שאת השינויים האלה חייבים לעשות בזמן הנכון.

ניר לנדאו: למעשה, זה לא השינוי הראשון, זה השינוי השלישי המהותי.

ניר לנדאו: עשינו שינוי כזה לפני שנה יחד עם כל הגורמים לחלק אחד מהעיר, הר חומה, רמת בית הכרם וכו'.

ניר לנדאו: עשינו שנוי כזה בפרברים, וזה השינוי השלישי המהותי, והאמת היא, הגדול מכולם.

ניר לנדאו: הגורמים האחראים פה סביב השולחן, משרד התחבורה, עירייה, תוכנית אב לתחבורה ואגד מבינים – לא כולם כאלה – שאת השינויים האלה יש לעשות בזמן, כי כל אדם פוחד משינויים, במיוחד בתחבורה ציבורית.

ניר לנדאו: הרגלי הנסיעה, אנו מכירים אותם.

ניר לנדאו: אדם, גם אם הוא רגיל למשהו שלכאורה מי שיוצא רגע מהקופסה ומסתכל מהצד, רואה שהוא משהו פחות טוב, עדיין זה הרגליו, והאופי של האדם אומר שעדיף לרגע לא לשנות.

ניר לנדאו: אבל אנחנו עומדים פה ולוקחים אחריות עם כל הגופים מתוך מטרה אחת בלבד – לעמוד, לשפר, לשנות, להגיע למצב שבאמת התחבורה הציבורית היא כזו שהתגובה מהנוסעים איכותית, שבשביעות רצון טובה, ונגיע למצב ששגרת התחבורה הציבורית פה מאפשרת גם להשאיר את הרכבים הפרטיים בבית, לא רק במגזר החרדי, ששם זה כבר קורה, כמובן – בכל המגזר הכללי.

ניר לנדאו: לא קמנו בבוקר ואמרנו: עכשיו אתה תיסע כך ואתה כך.

ניר לנדאו: יש פה שינוי הרגלים, יש זמן למידה.

ניר לנדאו: גם אנו כמפעיל תחבורה ציבורית לא יכולים להנחיל שינוי בסדר גודל כזה בשבוע אחד.

ניר לנדאו: נכון, חלק מהדברים פה זה פתרונות מיידיים, וצר לי אם שמעתי על אותה נוסעת שחיכתה בתחנה 40 דקות לקו 11, ולא נאמר לה על ידי אף נהג – לא תקין.

ניר לנדאו: או שלט תחנה – לא תקין, אף על פי שאני יכול לומר לכם שעלינו פה כמפעיל על קרוב ל-700 תחנות כדי לשנות את כל המספור ולשדרג אותם.

ניר לנדאו: אבל אנו כמפעיל תחבורה ציבורית לא יכולים להנחיל שינוי כזה ביומיים.

ניר לנדאו: כל שכונה קיבלה יותר נסיעות ממה שהיה לה.

ניר לנדאו: כלומר אם לרמת שלמה נכנסו לפני השינוי 366 נסיעות, היום נכנסים ויוצאים אליה קרוב ל-400.

ניר לנדאו: כנ"ל מרמות, כנ"ל מהר נוף, כנ"ל מגילה.

ניר לנדאו: כל שכונה קיבלה תדירות רבה יותר של נסיעות.

ניר לנדאו: קחו את לוחות הזמנים באזור מאי-יוני או בספטמבר שעבר, קחו את לוחות הזמנים עכשיו, ותבדקו ותראו.

ניר לנדאו: זה לא מידע חסוי.

ניר לנדאו: לרמת שלמה, אם מי שהיה עומד בכניסה לרמת שלמה, פעם היה סופר 366 נסיעות, עכשיו יספור קרוב ל-400, אבל שינינו את הרגלי הנסיעה.

ניר לנדאו: לוקח זמן ללמוד.

ניר לנדאו: כנ"ל בגילה.

ניר לנדאו: גילה היתה רגילה לנהל את חייה דרך דב יוסף, עכשיו היא מנהלת אותה גם דרך דרך חברון.

ניר לנדאו: יש פה שינוי שהציבור צריך קודם כל להבין, ואולי הוא הבין לאט יותר.

ניר לנדאו: בי"ת, הוא צריך לנסות, ואז הציבור בלבד יצביע ברגליים, איזה קו טוב לו, מתוך ידיעה שכנראה, נתנו לו את השינויים הטובים ביותר.

ניר לנדאו: ושאנחנו יודעים שבשטראוס היה עובר פעם 56 ופעם 67 והיום אמרנו: יכול להיות שחלק גדול ממי שעמד בשטראוס, היה עדיף לו בר אילן.

ניר לנדאו: עד עכשיו היה לו יעד אחד בלבד.

ניר לנדאו: ושהוספנו את היעד הזה, אז אנו לומדים עכשיו את חלוקת הנוסעים.

ניר לנדאו: בנות הסמינרים גומרות יותר מוקדם, המערכות עוד לא מיוצבות, לכן ביקשתי מכל אחד שדיברתי – אנחנו בשטח כמפעיל תחבורה ציבורית.

ניר לנדאו: אנו עומדים, אנו סופרים.

ניר לנדאו: אנו לא מחכים לראות שבסופו של דבר משהו יתפוצץ לנו בפנים.

ניר לנדאו: אנו עוקבים על ה-56, כי אנו יודעים שזו נקודה רגישה.

ניר לנדאו: העיר לי גם על זה משרד התחבורה, ואני אומר לכם מראש: תגברנו את קו 56 ב-25 נסיעות.

ניר לנדאו: קחו את לוחות הזמנים.

ניר לנדאו: וחלק נכבד מהציבור מודה לנהגים שלנו על קו 67.

ניר לנדאו: כנ"ל על 64.

ניר לנדאו: קחו את לוחות הזמנים.

ניר לנדאו: קח את קו 10, 11, 37, 56 ואת 67- -

קריאה: מגאולה היה 141 נסיעות, ועכשיו יש מקומות אחרים- -

ניר לנדאו: אבל אנשים צריכים גם מקומות אחרים.

ניר לנדאו: את זה בדיוק אני צריך ללמוד.

אורי מקלב: האם צריך גם שינויים תוך כדי למידה, כמו ה-25 נסיעות שאמרת שהוספת.

ניר לנדאו: לא.

ניר לנדאו: אנו הוספנו קרוב ל-20 נסיעות מתחילת התהליך.

ניר לנדאו: התחבורה הציבורית לרמת שלמה היתה מאוד ברורה, בציר אחד.

ניר לנדאו: כרגע נתנו עוד יעד.

ניר לנדאו: בסופו של דבר מבחינת כמות הנסיעות שנכנסות ויוצאות, רמת שלמה קיבלה יותר נסיעות.

ניר לנדאו: יכול להיות שנגלה ש-67 לא לוקח אף אחד.

ניר לנדאו: נתנו קו חדש, התכוונו לעשות מעשה טוב, לא עוזר – לא נוסעים.

ניר לנדאו: לומדים, משפרים.

קריאה: למה לא עושים פילוט?

ניר לנדאו: כנ"ל לגבי הר נוף וכנ"ל לגבי רמות.

ניר לנדאו: אני מגיבים בהתאם.

ניר לנדאו: לכן אני אומר, משבוע לשבוע אנו משתדרגים.

ניר לנדאו: קו 11 – נכון, זה שהוא השתנה ל-67 העמיס את קו 15.

ניר לנדאו: שופר קו 15 כבר בסוף שבוע שעבר, וכבר משופר ליום ראשון הקרוב.

ניר לנדאו: מי שיסתכל בלוחות הזמנים של היום יראה כבר את התגבור של קו 15- -

קריאה: למה נהגים לא תודרכו?

ניר לנדאו: נהגים תודרכו, עברו מצגות.

ניר לנדאו: יש פה שינוי מדהים, עמוס, גדול, ויכול להיות שבחלק מהמקומות גם פספסנו.

ניר לנדאו: אז אני לוקח את זה כביקורת בונה ונכונה, שבה אנו צריכים לטפל.

אורי מקלב: לגבי שיתוף הפעולה של הנהגים, הם לא צריכים להיות מחלקת ההסברה.

ניר לנדאו: היו דיילים בתחנות.

אורי מקלב: היום כששואלים, לא כל הנהגים רוצים לענות בסבלנות.

אורי מקלב: יש גם כאלה שלא עונים.

אורי מקלב: אנשים שואלים.

אורי מקלב: וזה חשוב.

אורי מקלב: לא כל הנהגים עונים בסבלנות, והם לא מודעים.

אורי מקלב: הם צריכים לענות.

ניר לנדאו: הדרכנו את הנהגים, שיהיו הרבה פניות, שיהיה הרבה בלבול.

ניר לנדאו: תדרכנו את הנהגים לסבלנות, כי קרוב לוודאי שהתגובות הראשונות מהציבור יהיו קצת קשות, עד שהם ילמדו.

ניר לנדאו: אני יודע על תושב מרמת שלמה שאמר דברים נגד השינוי, ואחרי שנסע ב-67 אמר:

ניר לנדאו: אני לוקח את דבריי בחזרה.

ניר לנדאו: אנו עומדים בשטח, אנו עוקבים בצורה דקדקנית אחרי לימוד הפעימה, הנחלת הפעימה.

ניר לנדאו: זו פעימה ענקית, חובקת מעל 100 אלף איש.

ניר לנדאו: אני חושב שצריכה להגיע לסדר גודל של שינוי כזה שאנחנו עוד היום עומדים במצב הזה, והקול הדומם שמשתמש בתחבורה הציבורית לא כל כך נשמע פה.

ניר לנדאו: עדיין יש מה לשפר, אני חושב שיש פה תעודת כבוד לחיבור של אגד, משרד התחבורה, תוכנית אב לתחבורה והעירייה והמינהלות.

ניר לנדאו: היינו פה בקשר מדהים עם חלק מהמקומות.

ניר לנדאו: כמובן, תמיד יש מה לשפר.

ניר לנדאו: אנו בשטח ואנו לומדים ואנו נשמע, ואנו נשפר בהתאם.

ניר לנדאו: רק אני מבקש מכולם – בקשתי האחת היא סבלנות, כי בסופו של דבר זה משרת את הציבור.

ניר לנדאו: יכול להיות שנגיע למסקנה שבחלק מהמקומות השירות הוא לא מספיק טוב, התוכנית לא מספיק טובה, אבל סבלנות.

אורי מקלב: מה ההערכה שלך של זמן?

ניר לנדאו: אני מאמין שעד החגים וקצת אחרי מבחינת הלמידה שלנו, ההנחלה שלנו – חלק מהדברים הרבים שנאמרו פה, גם הנוסעים ילמדו.

ניר לנדאו: כשאומרים על גבעת שאול, שהתנתקה לצורך העניין מהשוק – יכול להיות.

ניר לנדאו: לא ירדה לה כמות הנסיעות.

ניר לנדאו: יש שם קו חדש שלם שעובר שם, חוץ מכל הקווים שעברו שם, ולכן אני אומר, בעניין הזה יש יתרונות לתוכנית, ויש אולי קצת חסרונות.

ניר לנדאו: היתרונות רבים.

ניר לנדאו: אנו כמפעיל עושים דבר אחד – מנחילים אותה בצורה הכי טובה שאפשר.

ניר לנדאו: ננהל את התדירות נכון, אבל למדנו ביום אחד שהקו הזה עמוס – למחרת הוא היה ריק.

ניר לנדאו: יש פה זמן לימוד מתבקש, בטח בתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: מה מידת שיתוף הפעולה של אגד עם הפורום?

שמעון שטרן: אין שום קשר בין הפורום לאגד.

יצחק ברנר: למה?

יצחק ברנר: עם אגד התנהלה הידברות תמיד, ואגד ישבו עם כל ועדות התחבורה של כל השכונות.

יצחק ברנר: יש נכונות והקשבה.

יצחק ברנר: משרד התחבורה הוא הריבון, והשאלה אם יש לאגד המנדט בכלל לעשות.

יצחק ברנר: לאגד יש הקשבה יותר מלכולם בנושא- -

שמעון שטרן: אני אומר שעם הפורום הם לא ישבו.

יצחק ברנר: השאלה אם יש לאגד איזהו מנדט כדי לעשות בשטח, כי בסך הכול אנו רואים בהרבה דברים שאנו פונים לאגד ונענים בצורה חיובית, עם גישה חיובית, ויש הרבה דברים שנתקעים במשרד התחבורה בשורה התחתונה, כי צריך את האישורים שלהם לדברים.

אורי מקלב: מיכה רוטשילד, בבקשה.

מיכה רוטשילד: קודם כל, תודה לחבר הכנסת אורי מקלב על הפורום הזה.

מיכה רוטשילד: תודה למשרד התחבורה ודרור גנון על שהוא מנסה לתכנן טוב בירושלים.

מיכה רוטשילד: אני לא חושב שהוא כל כך מצליח.

מיכה רוטשילד: תודה לאגד שמנסים לתת שירות.

מיכה רוטשילד: גם להם יש הרבה מה לשפר.

מיכה רוטשילד: ובעיקר תודה לכל המשתתפים, שאכפת להם מתחבורה ציבורית, מקדישים מזמנם ופועלים בנושא הזה.

מיכה רוטשילד: צריך לכבד כל אחד שהגיע לפה.

מיכה רוטשילד: לא קל להגיע לפה, לבלות שלוש שעות, והם לא מגיעים רק לפה – הם מגיעים לכל המקומות.

מיכה רוטשילד: התחבורה הציבורית זה דבר מאוד קשה וכבד.

מיכה רוטשילד: אני נוסע בתחבורה הציבורית לא כי זה סוציו אקונומי נמוך או גבוה.

מיכה רוטשילד: אני עד גיל 120 אסע בתחבורה ציבורית.

מיכה רוטשילד: יש לי מעל 200 אחיינים, ברוך השם, וכולם ייסעו בתחבורה ציבורית.

מיכה רוטשילד: אנו אוהבים לנסוע בתחבורה ציבורית, לא מחפשים משהו אחר.

מיכה רוטשילד: רמות זה עיר של 50 אלף תושבים.

מיכה רוטשילד: זה מהערים הגדולות במדינת ישראל – יש להתייחס אליה כעיר, הר נוף זה עיר, נווה יעקב זה עיר, בית וגן זה עיר, והכול זה ערים של עשרות אלפי תושבים.

מיכה רוטשילד: יש הרבה עיריות עם צוות עירוני שלם שלא מגיעים לרמות במדינת ישראל, מהערים הגדולות.

מיכה רוטשילד: הייתי באסיפה ברמות בנושא השינויים בתחבורה עוד לפני שהיתה הפעימה הזו.

מיכה רוטשילד: הגיעו לשם מאות אנשים, צעקו וכאב להם הנושא של תחבורה ציבורית.

מיכה רוטשילד: הנושא של תחבורה ציבורית הוא חלק גשמי, רוחני, פרנסה, זמן.

מיכה רוטשילד: אדם לפעמים מבלה ביום מעל שעתיים בתחבורה ציבורית, לכן הנושא הזה מאוד חשוב.

מיכה רוטשילד: לי יש גם כובע של יושב ראש ועדה פיסית בבוכרים, שזה מרכז העיר, והרבה קווים עוברים שם.

מיכה רוטשילד: יש לי עוד כובע, שזכיתי לשבת כמה שנים טובות, לנסות לעשות שינויים ולתכנן את תוכנית אב לתחבורה במשרד התחבורה.

מיכה רוטשילד: לא הצלחתי כמעט להשפיע.

מיכה רוטשילד: 67, 64 אלה קווים טובים שמנסים אותם בפעימה הזו, וצמריך לברך עליהם.

מיכה רוטשילד: יש עוד הרבה מה לברך בפעימה הזאת, אבל התכנון גרוע ביותר, ואני רוצה לומר זאת בקצרה על כמה דברים; תכנון כושל, ויש לפתוח על זה ועדת חקירה.

מיכה רוטשילד: כשלוקחים קו רמות וגילה, אותו דבר לוקחים את הר נוף ומנסים לחבר אותה מלאכותי להר חומה, זה כישלון תחבורה של מי שלא מבין בתחבורה.

מיכה רוטשילד: רמות, כל שעות העומס שלהם, כל נושא החגים, כל התדירויות – אין לזה שום קשר לגילה, ואם מחברים את רמות להר נוף, יש לזה היגיון.

מיכה רוטשילד: כשמחברים את רמת לגילה, פשוט לא מבינים בתחבורה ציבורית.

מיכה רוטשילד: זו הוכחה ברורה שאנשי התכנון במשרד התחבורה לא נסעו בתחבורה ציבורית בירושלים, הם לא תושבי ירושלים אפילו, ודאי לא מרגישים מה זה הציבור החרדי, ואני מודיע לכם – ישבתי, ולא יודעים מה זה הציבור החרדי.

מיכה רוטשילד: אנו בירושלים, כ-70 אחוז ממשתמשי התחבורה הציבורית, אנו חושבים שאנו בשוליים שבשוליים.

מיכה רוטשילד: בירושלים השקיעו בתחבורה הציבורית מיליארדים.

מיכה רוטשילד: אנחנו הלכנו אחורה, ואני חושב שאפשר לתקן את זה, ואני בתקווה שנתקן את זה.

מיכה רוטשילד: אני רוצה לפתוח את האוזניים, שישמעו את זה.

מיכה רוטשילד: אתן לכם עוד דוגמה של תכנון לקוי וחסר.

מיכה רוטשילד: יש נת"צ גולדה, שנוסע לגילה, נתנו את הקווים הראשיים, 71 ו-72, שלא צריכים אותם, וכמובן, בגלל זה כל הקווים האחרים נפגעו בתדירות, בכל דבר.

מיכה רוטשילד: אי אפשר לקחת את האוטובוסים של ירושלים, להוסיף ארבעה קוים חדשים – 71, 72, 73, 74, כולם צריכים להיות מפרקיות, כולם צריכים להיות האוטובוסים הכי טובים, רוצים לתת להם את השירות הכי טוב, ולא יכול להיות שיש ארבעה אוטובוסים, קווים חדשים שצריכים מסות של מאות אוטובוסים, ואז אומרים: אין אוטובוסים לקו 67, אין מספיק אוטובוסים ל-56.

מיכה רוטשילד: בטח שאין.

מיכה רוטשילד: אין קוסמים.

מיכה רוטשילד: אי אפשר להביא מחיפה את האוטובוסים לירושלים.

מיכה רוטשילד: יש ארבעה קווים חדשים שלא צריכים אותם, והם ריקים.

מיכה רוטשילד: לגבי הנת"צ, יש 67 ו-64, קווים חדשים.

מיכה רוטשילד: יש עוד 15 קווים שנוסעים על נת"צ גולדה, ואחרי זה הם פונים לכיוון בר אילן.

מיכה רוטשילד: לא חשבו על זה.

מיכה רוטשילד: כאן האוטובוסים לא נוסעים בנת"צים.

מיכה רוטשילד: לוקחים את הנת"צ ופונים ימינה לכיוון בר אילן; רוב האוטובוסים - הבין עירוניים והעירוניים.

מיכה רוטשילד: פשוט לא חשבו על זה.

מיכה רוטשילד: אתה עולה בתמיר על האוטובוס, אין לך תחנה, ואתה צריך לנסוע בנת"צ של התחבורה הרגילה.

מיכה רוטשילד: רוב האוטובוסים עומדים בפקק.

מיכה רוטשילד: האוטובוסים, לא רק שאין להם תחנות, לא נוסעים.

מיכה רוטשילד: בנת"צ יש שתי תחנות, כל שכונת סנהדריה המורחבת, כל שכונת גוש 80 לא יכולים לעלות לאוטובוסים, כי לא חשבו על זה.

מיכה רוטשילד: מי שתכנן את הנת"צ לא חשב שצריכים לעשות.

מיכה רוטשילד: אגב, כל הנת"צ לא מתוכנן נכון.

מיכה רוטשילד: מתוכנן שכל האוטובוסים נוסעים על הנת"צ, ברגע שאוטובוס - - לוקחים אוטובוס בעירוני ב-402, ממלא עשר דקות, כל האוטובוסים אחריו מחכים בתור כדי לעמוד בתחנה.

מיכה רוטשילד: חוסר הבנה בתחבורה ובציבור.

אורי מקלב: אולי טוב באמת שהתחבורה הציבורית הפנימית לא נוסעת באותו נת"צ של התחבורה הבין עירונית.

אורי מקלב: אתה צודק שלמלא אוטובוס בין עירוני במזוודות – לפעמים מתמלא אוטובוס שלם מהתחנה הראשית, כל האוטובוסים, מתעוררת רכבת ארוכה עד רמות כמעט.

שלמה רוזנשטיין: לא לקחו בחשבון שנוסעים שם גם תחבורה בין עירונית.

מיכה רוטשילד: הפתרון הוא מאוד פשוט.

מיכה רוטשילד: אם היו עושים מפרץ קטן, שאוטובוס יכול לעקוף אוטובוס – פתרו את הבעיה.

מיכה רוטשילד: לא חשבו על זה.

אורי מקלב: אבל אי אפשר להתעלם גם מכך שהתוכנית להעביר את האוטובוסים בעיקר דרך בר אילן, זה תוכנית שנעשתה אחר הנת"צ.

מיכה רוטשילד: זאת הבעיה.

מיכה רוטשילד: לא מתכננים.

מיכה רוטשילד: אין שיתוף של התושבים, אין כלום.

מיכה רוטשילד: אני זועק את זה כבר ארבע שנים, וזו הבעיה של קו 2 מהכותל וזו הבעיה של קו 49.

מיכה רוטשילד: 49 עושה סיבובים, כי אין לו פנייה שמאלה.

מיכה רוטשילד: קו 2 עושה סיבוב ולא עובר על נת"צ בר אילן.

מיכה רוטשילד: אגב, נת"צ בר אילן הוא מטופל, הוא ישן.

מיכה רוטשילד: דיברו כבר שנתיים שעושים נת"צ בר אילן, ולא עושים.

מיכה רוטשילד: גם בהמשך הקו – האוטובוס מגיע לרחוב ירמיהו, זה פנייה לעירייה, שצריכה להיות מסונכרנת בנושא הזה.

מיכה רוטשילד: לא חשבו על תחנות, ויש אפשרות לעשות תחנות מצומת שמגר עד הכניסה לעיר.

מיכה רוטשילד: אין תחנות, לא חשבו על זה.

מיכה רוטשילד: אז מה אתם עושים פעימה אם אין תחנות?

מיכה רוטשילד: התושבים רואים אוטובוסים חולפים, ולא יכולים לעלות.

קריאה: אורי, אתה טיפלת גם בזמנו, בהתחלה עם חפצדי, ואי אפשר.

קריאה: אבל במסגרת- -

אורי מקלב: היתה הבטחה שבמסגרת הבניינים החדשים שנבנים- -

קריאה: אבל עוד לא בנו את הצד הזה.

משה המר: זו היתממות קצת.

משה המר: כשמתכננים תוכנית כזו ענקית, יש הפקעות, הורידו בתי כנסת.

משה המר: לא מתכננים בראייה רחבה.

משה המר: אנו יודעים את הסגירה של רחוב דוד, איך זה קרה, פתאום שאף אחד לא ידע.

משה המר: זה חלם, ויש כמה אנשים שצריכים לתת את הראש על זה ולהתחיל לפתוח ולנהל דברים כמו שצריך.

מיכה רוטשילד: אני מבין שפה זה לא פורום שמקבלים החלטות, אבל דברים חסרי חשיבה בסדר גודל כזה נעשו בפעימה הזאת.

אורי מקלב: פורום לכול, אבל השאלה אם עכשיו אנו דנים בזה – משקפים את הדברים, מציפים את הדברים, ונפעל בהתאם.

מיכה רוטשילד: הבעיה המרכזית של הפעימה הזאת זה ארבעה קווים, רמות גילה והר נוף הר חומה, שאין להם שום קשר, שפשוט הכריחו את אגד לשים אוטובוסים שם.

מיכה רוטשילד: אני חושב שזה כישלון נוראי, ותמיד יחסרו אוטובוסים, כי אוטובוסים לא יכולים לנסוע ריקים.

מיכה רוטשילד: אנו מבינים, כשיש בעיה עם אוטובוס, והוא נוסע ריק, צריך להוריד א האוטובוס.

מיכה רוטשילד: הנושא של מהדרין – זה נושא שכואב להרבה אנשים.

מיכה רוטשילד: בירושלים האוטובוסים צפופים.

מיכה רוטשילד: אף אדם לא אוהב להידחס על אשה – לא חרדי ולא חילוני.

מיכה רוטשילד: זה דבר הכי הגיוני, כשיש אוטובוסים דחוסים – אשה חילונית אולי אפילו יותר נפגעת כשנדחסים עליה.

מיכה רוטשילד: אני חושב שלא מדברים על שום דבר אחר.

מיכה רוטשילד: כשהאוטובוסים דחוסים, אנו מבקשים להפריד בין המינים.

מיכה רוטשילד: אין לזה שום קשר לחרדים.

מיכה רוטשילד: אם היה פתרון לאוטובוסים דחוסים, לא היו מדברים על זה.

מיכה רוטשילד: לכן כשעושים פוליטיקה מזה – אנחנו לא מדברים פוליטיקה.

מיכה רוטשילד: מדברים שירות.

מיכה רוטשילד: כשהאוטובוס נוסע טוב, הנוסעים נוסעים בו.

מיכה רוטשילד: דבר שני, הנושא של המחיר.

מיכה רוטשילד: לפני פעימה כזו היו צריכים לטפל בנושא של הנוער, ולגבי החופשי יומי.

מיכה רוטשילד: לטפל גם בזקנים- -

דרור גנון: אני מכבד אותך- -

מיכה רוטשילד: אני מכבד נורא את דרור גנון.

מיכה רוטשילד: אני חושב שהיה פה ליקוי.

מיכה רוטשילד: אני רוצה שיתקנו את זה, ואני זועק את זה שנתיים.

מיכה רוטשילד: אני יודע שהמטרה היא לתקן את התחבורה הציבורית.

מיכה רוטשילד: הולכות להיות עוד פעימות.

מיכה רוטשילד: ודאי שבכל פעימה יש כישלונות, תיקונים.

מיכה רוטשילד: אדם, כשמשנים תחבורה ציבורית, הוא נפגע.

מיכה רוטשילד: מי שרוצה להגיע לשוק נפגע – הוא רוצה גם להגיע לשוק וגם להגיע לבר אילן.

מיכה רוטשילד: אנו ודאי רוצים להביא כל אדם לכל מקום, מה שאפשר.

מיכה רוטשילד: אנו גם מסכימים שיש כללים בתחבורה ציבורית, מאוד פשוטים: אוטובוס ריק – מורידים אותו מהשוק.

מיכה רוטשילד: אוטובוס מלא – מעלים אותו לשוק.

מיכה רוטשילד: לא לפי תלונות של אדם שנפגע, עכשיו עושים שינוי ואומרים: יש תלונות?

מיכה רוטשילד: בוא נחזיר את האוטובוס הזה, נעשה ככה.

מיכה רוטשילד: דבר כזה צריך לבוא בשיתוף עם מינהלים ובשיתוף עם הפורום.

מיכה רוטשילד: זה יכול להיות דבר מאוד גדול לכל המתכננים, לשבת מול פורום, והפורום יושב בינו לבין עצמו, לומר: הולכת להיות בדיקה.

מיכה רוטשילד: קו 16 – בואו נראה את התדירות שלו.

מיכה רוטשילד: יכול להיות שצרי להוריד את קו 16, אבל כשאתה עושה את זה מול תושבים, אתה אומר: אין לו עשרים נוסעים, מורידים קו, כולם יגידו: בסדר, מסכימים.

מיכה רוטשילד: לא מחפשים שהאוטובוסים יהיו מוניות.

מיכה רוטשילד: אבל לעשות את זה מול הציבור.

מיכה רוטשילד: גם עכשיו כשעושים את התיקונים – לא יכולים לעשות תיקונים מתוך תלונה פה, תלונה שם.

מיכה רוטשילד: צריך לעשות את זה מקצועי, בדיקה, וגם הפעימות הבאות צריכות להיות בבדיקה ומקצועי.

מיכה רוטשילד: ודאי לא פוליטיקה של התנגחות של אגד מול משרד התחבורה.

מיכה רוטשילד: שניהם צריכים לשבת יחד כמו אנשים שרוצים לתקן משהו ולעשות את זה כמו שצריך.

מיכה רוטשילד: צריכה להיות ספירה מקצועית עם שיטה מקצועית.

דרור גנון: מיכה, אני מסכים אתך.

דרור גנון: חלק גדול מהדברים שאמרת זה חלק מהדברים שסקרנו פה.

דרור גנון: אבל שוב – התפקיד שלך הוא לבקש, התפקיד שלנו הוא לבצע.

דרור גנון: וברגע שאתה רוצה להיות גם המבצע וגם המבקש, זה קצת בעיתי.

דרור גנון: לכן אני מציע, אתה כבר אומר שאנו לא יודעים לתכנן.

דרור גנון: תן לנו קצת קרדיט.

דרור גנון: אנו מתכננים כמה דברים פה ושם.

דרור גנון: אנו עושים הרבה דברים.

דרור גנון: אנו כן יודעים מה אנו עושים.

דרור גנון: אנו משתדלים לדעת, משתדלים לעשות את כל הבדיקות, וגם להעביר ביקורת על עצמנו מבחוץ, לראות שאנו בכלל מתכננים בכיוון הנכון ויודעים מה אנו עושים.

דרור גנון: תן לי קרדיט, שאני יודע חלק גדול ממה שהחרדים רוצים.

דרור גנון: אני מלווה את החרדים לא רק בירושלים.

דרור גנון: יש בכל הארץ חרדים, אנו מלווים את התהליכים, מייצרים קווים, בונים את העתיד גם ברמת הערים החדשות, שאתה יודע – אתה מתעסק באחת מהן.

דרור גנון: יש לנו הרגישות, אנו מכירים, ויודעים שאף פעם אין מצב שכולם מרוצים.

דרור גנון: תמיד יש כמה נפגעים, שצריך למצוא להם את הפתרונות.

דרור גנון: ואנו כן עושים את התהליכים בצורה מקצועית, ואתה חלק מהם.

דרור גנון: אני חושב שפתחנו את ההליך הזה ואת הדיאלוג הזה.

אורי מקלב: אנו רוצים להעמיק אותו.

אורי מקלב: אנו מברכים על השיתוף וזו המטרה.

קריאה: מה הקשר בין רמות לגילה?

קריאה: הרי יודעים מה יקרה.

אורי מקלב: הוא אומר שזה על חשבון משהו.

דרור גנון: לא שמעתי הגדרה כזאת, שירות יתר.

אורי מקלב: אם נצא מנקודת הנחה, על אף שרמות שכונה יותר גדולה מגילה- -

דרור גנון: כמעט אותו דבר.

אורי מקלב: אין ספק שהצורך בשכונת רמות בתחבורה ציבורית והצורך בגילה, יש פערים יותר גדולים.

אורי מקלב: תן מישהו שיסביר לי, אם זה נכון, או מי שמקבל יותר, או נקבל פחות מדי.

אורי מקלב: לא יכול להיות שאותה תדירות שיש ברמות, אותה תדירות מתאימה – אני מדבר באופן כללי, אם זה יכול להיות במיוחד בשעות הלילה, הוא אומר, שאז הרכב המשפחתי הרבה יותר נותן מענה לצרכים מאשר ביום, שיכול להיות שגם אם יש רכב אחד משפחתי, אבל לא כולם יכולים ליהנות ממנו.

אורי מקלב: חוץ מהיום, בציבורים שלמים, יש גם חיי הלילה, שמשתמש בעיקר בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני רוצה לומר לך כהערת ביניים שאמרת למיכה, מה שאני למדתי, ולקח לי קצת זמן להפנים את זה בעיריית ירושלים, לפני 15 ו-16 שנה, שכמו שנראה, אברך שמגיע, יהודי ונראה שהוא רק לומד בכולל, והרעיונות שלו והמקצועיות שלו וההבנה שלו בתחבורה ציבורית ובנגישות ודברים, כולל שינויים גיאומטריים, שלפעמים הצעה של אותו איש פשוט, שחשבו שהוא איש פשוט, והוא נותן פתרונות ורעיונות שהם לא נופלים מאנשי מקצוע, ולמדו גם להכיר בזה ולהוקיר את זה, כי בסופו של דבר כולנו רוצים שהתוצאה תהיה טובה, ולכן שיתוף הפעולה התרחב בנושא הזה, ואני מבין שגם שר התחבורה – אנו מברכים על כך, ונמשיך וגם ניידע אותך.

אורי מקלב: לפני שאתה הולך, אני רוצה ליידע אותך, שאתמול ניהלתי שיחה לא קצרה עם שר התחבורה, שאם היה ביכולתו, היה רוצה להגיע.

אורי מקלב: חשוב לו מאוד – ביקש ממני להבהיר לכולם – התחבורה הציבורית בכלל, והתחבורה הציבורית בפרט במקומות שנדרשים לכך מאוד, והוא אומר שהוא לא היה מודע לישיבה, אבל יבקש מהמנכ"ל שלו להתערב בעניין, ומעבר לכך הוא רוצה אחרי החגים לעקוב ולהיות מעורב באופן אישי בתוצאות.

אורי מקלב: כפי שאמרתם, אחרי החגים זו התקופה שצריכה לעמוד במבחן.

אורי מקלב: תודה, דרור.

קריאה: מה התשובה?

אורי מקלב: רשמנו את זה, התשובה תהיה מעשית.

אורי מקלב: אני מעדיף עכשיו לא תשובה שתצא מהמותן אלא תשובה מעשית בשטח, תשנה את כל החשיבה בעניין הזה.

אורי מקלב: קובי, אתה רוצה להתייחס בעניין הזה?

קובי ממליה: לא אחזור על כל מה שאמרו, אני רק רוצה לומר שאנו משתדלים, מיד אחרי הפעימה, לאור ריבוי הפניות – הגיעו מאות פניות, אנו פתחנו מוקד מיוחד, דיברנו עם תושב-תושב, וניסינו להפריד בין הפניות שמייצגות בעיות אמיתיות, שתושבים נפגעו באופן אמיתי, לבין פניות שמייצגות כל מיני שיקולים ונושאים אחרים, גם אם הם לגיטימיים.

קובי ממליה: הנקודה השנייה, עלו פה כמה נושאים תשתיתיים.

קובי ממליה: יש עוד פן שיש להתייחס אליו – בטיחות בדרכים.

קובי ממליה: אתן את הדוגמה של צומת בר אילן במסגרת הדקה של הנושא הזה.

קובי ממליה: בצומת בר אילן, אני מניח שרוב הנוכחים פה יודעים – זה היה צומת אדום, נהרגו לנו שם כמה ילדים, וכל הנושא של הנת"צ וביטול הפניות נועד לאזן בשני צרכים – אחד זה זרימת תנועה מיטבית והשנייה היא בטיחות בדרכים.

קובי ממליה: אנו העדפנו שם את הבטיחות בדרכים על פני רמת השירות, שזה זרימת תנועה טובה יותר.

קובי ממליה: זה נעשה בליווי של כמעט כל הנוכחים פה.

קובי ממליה: ואף אחד פה לא רוצה לשלם את המחיר.

קובי ממליה: היו כיפופי ידיים אגף תחבורה ציבורית לבין רשות התמרור במשרד התחבורה ואלה היו כיפופי ידיים במקום לשבת ולבנות תוכנית איך מתגברים על האיסור ימינה ולתת בטיחות בדרכים.

קובי ממליה: כיפפו ידיים ואחד ניצח.

אורי מקלב: אתה לא יכול להתעלם מכך שהזרימה בצומת בר אילן הייתה יותר טובה.

קובי ממליה: אבל זה היה בלי תכנון.

אורי מקלב: קובי לא אחראי לאכיפה.

אורי מקלב: עשו מאמצים בעלויות גדולות לשחרר עוד נתיב, הלכו להפקעות, אבל היום המצב הוא שממשיכים באכיפה ולא צריכה להיות אכיפה חזקה ולא בהשקעה רבה כאשר משאיות עדיין פורקות את הסחורה שלהן.

אורי מקלב: תוכל לשחרר נתיב שלם וזה דבר שיגרום לשינוי גדול בזרימת התחבורה.

אורי מקלב: צריך פקח אחד שיסתובב ולא יותר, אבל ידעו שהוא נמצא במקום.

קובי ממליה: הנושא הזה עלה אתמול בכינוס של התחבורה הציבורית ובנושא הזה עומדת להיות איזושהי רפורמה ואכיפה אלקטרונית.

קובי ממליה: זה דבר שהוא כבר בשלבים סופיים של אשרור במשטרה ואני מקווה שגם משטרת ישראל בסוף תחתום על כך.

קובי ממליה: הנקודה השלישית שרציתי להעיר לגביה.

קובי ממליה: לאחרונה, בשנה-שנתיים אחרונות, ערים לתופעה של היווצרות כל מיני פורומים.

קובי ממליה: אנחנו רואים בזה תופעה מבורכת כי בסופו של דבר אנחנו רואים בפורומים האלה את שיתוף הציבור.

קובי ממליה: זה עוד ציבור שפעם לא הייתה לנו אליו גישה, אבל היום יש לנו איזושהי גישה אליו, אבל בסופו של יום באמצעות הפורומים האלה אנחנו נדבר עם התושבים.

קובי ממליה: כפי שנאמר כאן, אף אחד לא ידבר בשמו.

יוסי סעידוב: הפורום הזה מייצג את כולם.

יוסי סעידוב: אתם כל הזמן תוקפים את זה.

יוסי סעידוב: הם פשוט אומרים דברים לא נכונים.

קובי ממליה: אני אומר שוב שאם הפורום או המינהל הקהילתי והתושבים יציגו את אותה עמדה, בסדר גמור.

קובי ממליה: אם אתה או הוא או פורום 15 דקות יציג עמדה והעמדה הזאת תהיה מנוגדת לעמדת השכונה, ואנחנו נחשוב שעמדת השכונה זה מה שהתושבים רוצים, אני אומר כאן ליד השולחן שההעדפה – לא באופן מוחלט ולא תמיד אלא נבחן את זה מבחינה מקצועית ונראה את הסקרים והצרכים – היא להעדיף את הבקשה של התושבים.

יוסי סעידוב: הפורום הזה מייצג את התושבים.

יוסי סעידוב: זה מה שאני מסביר לך.

יוסי סעידוב: הפורום עם המינהלים ביחד.

יוסי סעידוב: אני אתן לך דוגמה שבאחד המינהלים התברר שהמינהלים הכתיבו דעה שהתושבים בכלל לא הסכימו לה.

יוסי סעידוב: רוב חברי הוועדה, חברי המינהל, הם אנשי מקצוע ואתה יודע על איזו שכונה אני מדבר.

יוסי סעידוב: הם גם הוציאו לכם מסמכים והתחייבו על שינויים בקו 2, כל מיני דברים, ואחרי כן התברר שזה לא היה על דעת התושבים.

יוסי סעידוב: עכשיו גם הם מבקשים לסגת מזה.

יוסי סעידוב: אנחנו נדאג שאתה תשב עם האנשים הכי ברורים.

קריאה: אנחנו עדיין מחכים לתשובה לגבי הביטול של רחוב דוד בנווה יעקב.

קובי ממליה: רציתי לדבר על זה.

קובי ממליה: חבל שדרור הלך.

קובי ממליה: אמרתי קודם שיש רמת שירות ולאורך המת"ץ אנחנו מעדיפים, כדי לתת רמת שירות טובה לאוטובוסים, לתת את רמת השירות לנוסעים ישר, לאוטובוסים על המת"ץ.

קובי ממליה: עם פתיחת מת"ץ שטראוס-יחזקאל השגנו רמת שירות יחסית די טובה, גם לאור מה שחבר הכנסת מקלב אמר לגבי היעדר אכיפה.

קובי ממליה: למרות היעדר האכיפה, רמת השירות שם במת"ץ מאוד עלתה.

קובי ממליה: אני לא רוצה להזכיר לכם מה היה להעלות את יחזקאל לפני שנה.

קובי ממליה: אנחנו לקחנו בחשבון גם את המצב הסופי בתוכנית וגם את תקופת הביניים.

קובי ממליה: לקחנו בחשבון עוד פעימה אחת שנקראת פעימת שכונות הצפון שלא יצאה אל הפועל מכל מיני סיבות למרות שזה היה אמור להיות צעד משלים.

קובי ממליה: בסופו של דבר כאשר אנחנו בונים מת"ץ, אנחנו מביאים אותו למצב סופי ולא למצב ביניים.

קובי ממליה: יש חלופה שאנחנו כעירייה הסכמנו ש-49א יפנה שמאלה ברמזור לפני.

קובי ממליה: לא צריך להרוס מת"ץ בהוספה של פאזה.

קובי ממליה: לא צריך לפגוע ברמת שירות בשביל לפתור את זה.

קובי ממליה: אנחנו עדיין בהידברות עם משרד התחבורה ועם חברת אגד.

קובי ממליה: אני מקווה שזה יבוא לסיכום מהר.

אורי מקלב: קובי, אתה לוקח על עצמך לבדוק את הדבר הזה מכיוון שלפנייה הזאת יש השלכה קריטית.

קובי ממליה: הפנייה שמאלה לא תהיה כי זה יפגע ברמת השירות ולדעתי אף אחד לא רוצה לפגוע ברמת השירות.

אורי מקלב: ציינתי בתחילת דבריי ואמרתי בפירוש שיש כאן שילוב ושיתוף פעולה של כולם בנושא הזה.

אורי מקלב: זה לא קל לעשות את זה, בוודאי לא בנושאים כאלה, אבל אי אפשר להתחמק בגלל שמישהו אומר משהו.

אורי מקלב: אם מישהו יבוא אליך ומחר ישלח לך מכתב האומר שלא מקובל עליו כך ואחרת, הוא ישלח מכתב, אבל הבדיקה – ואמרו את זה גם אחרים – צריכה להיות.

אורי מקלב: בסך הכל יש משהו שמאגד את כולם.

אורי מקלב: אנחנו לכן רוצים שהכל יהיה בשיתוף פעולה.

אורי מקלב: כאשר מעלים נושא, מעלים שינוי, יש גם מישהו שיוכל להגיב ובסופו של דבר הכל יהיה בצורה מגובשת.

אהרן קרביץ: אני גר ברמת שלמה.

אהרן קרביץ: בתור האיש הקטן שנוסע בתחבורה הציבורית, אני ומשפחתי, אני רוצה לומר שלא לחינם קוראים לזה פעימה.

אהרן קרביץ: המילה פעימה לקוחה משדה הקרב, מהמלחמה.

אהרן קרביץ: אנחנו נוסעים כל יום באוטובוסים כאילו אנחנו בשדה קרב, כמו במלחמה.

אהרן קרביץ: רצים מאוטובוס לאוטובוס, אולי נספיק ואולי לא, אין לנו קו לגאולה ולכן אולי נספיק לתפוס את קו 71, ואם לא, נקפוץ לקו 72 וכולי.

אהרן קרביץ: ממש שדה קרב ומלחמה של ממש לאנשים, נשים וטף.

אהרן קרביץ: זה ממש לא יאומן.

אהרן קרביץ: דיברו עם מר לנדאו והוא אמר שמדובר בשלבי למידה וביקש סבלנות.

אהרן קרביץ: אשתי ואני ישבנו במרפסת במרכז השכונה – אני גר בחזון איש – ואולי פעם בשעה-שעתיים עוברות מפרקיות לקו 56.

אהרן קרביץ: אנשים מחכים זמן רב.

אהרן קרביץ: אנשים מיחזקאל, ברור שהם לא עולים לאוטובוס ואז הם נוסעים לתמיר, אבל גם בתמיר אין להם מקום באוטובוס.

אהרן קרביץ: זאת מלחמה של ממש.

אהרן קרביץ: גם התדירות לא גבוהה.

אהרן קרביץ: האוטובוס האחרון למשל הוא בשעה 11:40, קו 56 לגאולה נסגר.

אהרן קרביץ: יש לי את לוח הזמנים.

אהרן קרביץ: בשעה 12:10 נסגר קו 67 אבל לגאולה האוטובוס האחרון הוא בשעה 11:40.

אהרן קרביץ: אני מדבר על האוטובוס מרמת שלמה העירה, כאשר האוטובוס האחרון לגאולה הוא בשעה 11:40.

אורי מקלב: מה קורה בבוקר?

אהרן קרביץ: יש הרבה שרוצים להגיע לכותל ולאזור מאה שערים וגאולה, יש הרבה שנוסעים לישיבות, לאדמו"רים ולרבנים.

אהרן קרביץ: בשעה 5:30 לא היה להם אוטובוס לגאולה אבל כעת ברוך השם שיפרו את המצב ויש אוטובוס בשעה 5:40 ואני באמת מודה על כך.

אהרן קרביץ: אני מבקש בקשה וזה לא גמ"ח.

אהרן קרביץ: אנחנו מתקרבים לימי הסליחות.

אהרן קרביץ: יש המונים שנוסעים לכותל להנץ החמה.

אהרן קרביץ: אנחנו מבקשים – וזה מגיע לנו – שכמו קו 2 וקו 1 נוסע בשעה 4:30, שיהיה בשעה 4:30 אוטובוס שיגיע לסליחות בכותל ולאזור שמואל הנביא וגאולה.

אהרן קרביץ: זה אמור גם לגבי סוכות.

אהרן קרביץ: להנץ החמה נוסעים לכותל המונים.

אהרן קרביץ: למה קו 2 וקו 1 יכולים לנסוע בשעה 4:30 ולנו, שיש לנו קו 1א רק במוצאי שבת וכמה פעמים אחר הצהרים בחול המועד, אין.

אהרן קרביץ: שיסדירו לנו לתקופת הסליחות ולסוכות את האוטובוסים הללו.

אורי מקלב: דרך אגב, בימי הסליחות והחגים, הקווים לא מתארכים?

אורי מקלב: הוא דיבר על תחילת הקו ואני מדבר על סיומו.

אליעזר שיינין: תודה רבה לרב מקלב על היוזמה.

אליעזר שיינין: הרב מקלב מוכר בירושלים כל השנים וידוע בטיפול לכלל ולפרט.

אליעזר שיינין: יבורך.

אליעזר שיינין: כך גם יבורך כל הצוות וכל אלה שטרחו והגיעו לכאן על מנת לפתור ולייעל את בעיית התחבורה בירושלים שכולם מייחלים לנסיעה בטוחה, טובה ונעימה כהלכה.

אליעזר שיינין: אני מרגיש שאני כאן כמו שליח ציבור ביום כיפור שהתפילה שלו נאמרת.

אליעזר שיינין: אני מרגיש כאן כשליח הציבור הפשוט, החי את היום יום שלו, שאין לו זמן לטרוח, לבוא ולהגיע את דעתו.

אליעזר שיינין: אני חושב שאני מדבר מעומק לב עבור אותם כולם בכל השכונות, מכל העדות ומכל הזרמים והגוונים.

אליעזר שיינין: אנחנו מבקשים דבר אחד: תחבורה זמינה, טובה וזולה.

אליעזר שיינין: הדברים האלו ניתנים לביצוע.

אליעזר שיינין: הדברים האלו, עם קצת יותר מחשבה, עם קצת יותר פנים לפרט, יכולים להתבצע.

אליעזר שיינין: יש הצעות מאוד מאוד פשוטות.

אליעזר שיינין: הציבור מרגיש שהוא דחוס באוטובוס, הוא מרגיש שיש חוסר תדירות, היערכות ומקום פנייה לדיווח ענייני בקו ישיר לאנשים אחראים שייתנו מענה.

אליעזר שיינין: אני בטוח שלא כל רגע אפשר על כל פקק לתת דיווח ולתת מענה, אבל שיהיה למי לפנות.

אליעזר שיינין: הפורום הזה צריך לקבל החלטה חד פעמית וקבועה שתאמר להיכן אפשר לפנות ולקבל תשובות.

אליעזר שיינין: אני מבקש לקחת בתכנון הרב שנתי את ייחודה של ירושלים לכל העדות ולכל הזרמים והחוגים.

אליעזר שיינין: הדברים ידועים מראש ואני מבקש שייערכו בהתאם לחופשות שבירושלים הן שונות.

אליעזר שיינין: ירושלים היא עיר ששואבת אליה תחבורה ציבורית מכל הגוונים והדברים האלה ידועים מראש, כולל החגים כמו פסח וסוכות שהם ידועים מראש, שנות הלימודים, הסדרי הסמינרים שידועים ל-אגד.

אליעזר שיינין: הדברים האלה יכולים להיעשות עם קצת מחשבה ועם קצת יעילות.

אורי מקלב: הדברים שיוצאים מהלב בוודאי ייכנסו ללב.

אליעזר שיינין: שנה טובה לכולם.

דוד מילר: כאחד שמטפל בפניות ציבור, חלקן מטעם המרכז לשירות הציבור דגל התורה, דיברתי עם כל ראשי המינהלים הקהילתיים ואף אחד מהם לא בירך על התוכנית הזאת של אגד אלא הפוך.

דוד מילר: הם בעצם מייצגים את כלל תושבי השכונות בירושלים.

דוד מילר: במאמר מוסגר אומר שהרבה פניות שקיבלתי – לתשומת לב אנשי אגד שיושבים כאן – דיברו על כך שהרבה מכתבים שנשלחים לאגד, האזרחים לא זוכים לתשובה.

דוד מילר: ודאי שכל אזרח ואזרח שפונה במכתב כאשר יש לו בעיה עם קו 16 או קו 15 או כל קו אחר, יודע שאי אפשר לשנות את מהלך הקווים לפי רצון כל אחד ואחד, אבל בוודאי צריך להגיע לעמק השווה בין אגד, משרד התחבורה ותושבי העיר.

שמעון שטרן: שלום לכולם.

שמעון שטרן: אני בהחלט מברך על כך שנושא התחבורה הציבורית מקבל את הבמה הנכונה.

שמעון שטרן: אני כנציג ועדת הרבנים לענייני תחבורה – אולי חושבים שזה קשור לנושא מהדרין ותכנון השירות – רוצה להסביר שוועדת הרבנים עסוקה כך ששבעים אחוזים מעבודתנו היא בנושא השירות, ולא רק בירושלים אלא בכל הארץ ובמשך כל השנה.

שמעון שטרן: אני חושב שאנחנו כמעט הראשונים שהתחילו לטפל במחדלים האלה של צפיפות והאיחורים והחיסורים של אגד.

שמעון שטרן: בהחלט ראוי שיאמצו את זה גם מינהלים קהילתיים שייקחו עורכי דין ומשפטנים שיעזרו לאנשים לתבוע את אגד שמזלזלת קשות מאוד בציבור הנוסעים והדברים ידועים.

שמעון שטרן: אלו דברים שצריכים לטפל בהם ולהעלות את הנושא הזה כי מדובר בדבר קיומי כאשר מדינה בלי תחבורה ציבורית מסודרת אינה יכולה לתפקד.

שמעון שטרן: אי קיום תחבורה ציבורית מסודרת פוגע במשק, פוגע בקשרי פריפריה-מרכז, פוגע בתחומים רבים וצריך לעשות הכל כדי שהאזרח הקטן יקבל ויעמוד על זכותו לקבל תחבורה ציבורית זולה והולמת, ואנחנו כאנשים חרדים, רוצים לקבל גם מה שמתאים להשקפה ההלכתית שלנו.

שמעון שטרן: שמעתי כאן שמר ניר לנדאו אמר שהוא נותן את מספר הטלפון האישי שלו ואני אשמח אם הוא ייתן את מספר הטלפון האישי שלו לכולם, לכלל התושבים ולא רק לתושבי גילה כי כולם זכאים לכך.

שמעון שטרן: כולם דיברו והעלו כאן נושאים חשובים.

שמעון שטרן: אני חושב שאחד הדברים הכי חזקים שקרה פה בעקבות הפעימה הזאת הוא שהוקם פורום שאנחנו היינו בין אלה שיזמו את הקמתו ביחד עם הרב ברנר והרב מיכה רוטשילד.

שמעון שטרן: אם כולם ייקחו פורום אחד חזק שידבר בצורה מלוכדת ומאוחדת, פורום שיביע את העמדה הברורה והחדה מול משרד התחבורה או מול אגד, אין כוח שיכול לעמוד מולו כי לנצל את ההפרד ומשול זה הדבר הכי קל והכי חזק להפיל את הכל.

שמעון שטרן: יש לי כמה נקודות קצרות שמאוד חשוב לי להעלות אותן.

שמעון שטרן: קו 40 וקו 15א, אנחנו דורשים חד משמעית שיחוברו הקווים.

שמעון שטרן: מבחינתנו שקו 40 ימשיך עד הר נוף, כמו שיש את קו 15א שעושה את הסיבוב הר נוף-גבעת שאול.

שמעון שטרן: צריך לאחד את הקווים האלה ולהעלות את התדירות שלו כי הוא קו שמשרת ממש את צורכי הציבור החרדי והוא קו מהדרין.

שמעון שטרן: נושא נוסף שהוא מאוד מאוד חשוב לנו, ויש בג"ץ בנושא הזה שהגישו כל מיני גורמים אינטרסנטיים על כך שיש מהדרין.

שמעון שטרן: הם הגישו בג"ץ ובג"ץ ביקש ממשרד התחבורה להקים ועדה שתבדוק את הנושא.

שמעון שטרן: משרד התחבורה החליט להקים ועדה בה יהיו חברים רק פקידים ללא נציג חרדי אחד.

שמעון שטרן: זאת שערורייה ומחדל.

שמעון שטרן: אין לי את המלים המתאימות להגדיר את הדבר הזה.

שמעון שטרן: זה כמו שהיו מקימים ועדה לנושא סטודנטים כאשר לא משתתף בה נציג הסטודנטים.

שמעון שטרן: מקימים ועדה לנושא בני המיעוטים, הערבים, ולא משתפים בה נציג ערבים.

שמעון שטרן: כאילו מקימים ועדה לנושא ביטחון ולא משתתף בה נציג משרד הביטחון.

שמעון שטרן: מקימים ועדה שקשורה אך ורק למה שקשור לציבור החרדי, לנושא מהדרין, אבל אין שם אף אדם חרדי.

שמעון שטרן: מן הגורן ומן היקב השיגו אנשים שהם לא מבינים את הציבור שלנו ובוודאי יש להם דעות שלא מתאימות לציבור שלנו, והם אלה שצריכים להחליט לגבי התחבורה הציבורית של כל הציבור החרדי.

שמעון שטרן: הקשר בין שכונת גילה לשכונת רמות.

שמעון שטרן: שתי השכונות האלה אינן קשורות אחת לשנייה ואנחנו חושבים שגם גילה לא מרוצה מזה, כפי שנאמר כאן, וגם רמות לא מרוצה.

שמעון שטרן: זה בא על חשבון הקווים 56, 64 ו-67.

שמעון שטרן: דיברו כאן הרבה על נושא השוק ורחוב יפו.

שמעון שטרן: אני לא רוצה לגרום כאן למהומה אלא לומר שהנושא הזה נדון בפורום והפורום, בגיבוי ועדת הרבנים, הם אלה שיחליטו בנושא.

שמעון שטרן: בוודאי שהתושבים רוצים להגיע לשוק ויצטרכו לתת להם מענה, אבל בגדול זה לא יכול לבוא בחשבון כלל התחבורה הציבורית כך שזה יערב את כל מרכז ירושלים.

אורי מקלב: אני רוצה להתייחס לוועדת הרבנים ולשאלה לכאורה מה קשר ועדת הרבנים לתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: מי שיודע ומי שלא יודע, הרבנים הם לא רק פוסקי הלכה אלא גם חלק שמרכז ואחראי על חיי הקהילה.

אורי מקלב: מאחר שהדבר הזה הוא מאוד אקוטי ומאוד מרכזי לחיי הקהילה של הציבור הזה, ועדת הרבנים רואה את עצמה אחראית לא רק לפסוק הלכה כאשר באים לשאול אותם אלא לפעול לשיפור וליווי של חיי הקהילה והציבור.

אורי מקלב: לכן הם גם מעורבים בנושא התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אנחנו עוברים ליוסי סעידוב שרוצה לדבר באופן כללי על התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: תספר לנו על הארגון שלך שאתה עומד בראשו, הארגון שנקרא 15 דקות.

יוסי סעידוב: פורום 15 דקות הוקם כחיקוי לפעולות במגזר החרדי לשיפור התחבורה הציבורית.

קריאה: בוא תצטרף אלינו ואל תחקה אותנו.

יוסי סעידוב: ראינו במשך שנים את צפון העיר עובר שינויים לטובת התחבורה הציבורית בעוד שמערכת התחבורה הציבורית בדרום העיר קרסה כמעט לחלוטין.

יוסי סעידוב: נכון להיום התחבורה הציבורית באזור הלא חרדי של ירושלים איננה מתפקדת כמעט לחלוטין.

יוסי סעידוב: אנשים שנוסעים בתחבורה הציבורית הזאת בשכונות הלא חרדיות נוסעים בה בלית ברירה.

יוסי סעידוב: הנסיעות הפכו למאבק של הישרדות שמתחיל כבר בתחנות ונמשך בתוך האוטובוס.

יוסי סעידוב: זאת חוויה מאוד לא נעימה.

אורי מקלב: אתה מדבר על התדירות או על הצפיפות?

יוסי סעידוב: גם וגם, ואני אפרט.

יוסי סעידוב: 15 דקות הוא פורום של צעירים שהוקם.

יוסי סעידוב: הכרזנו על הקיום שלנו בעיתונות המקומית.

יוסי סעידוב: הקמנו כנס יסוד אליו הגיעו כ-200 אנשים, דבר שהפתיע אותנו מאוד.

יוסי סעידוב: החלטנו במקום להתחלק לכמה צוותים שפועלים ברמה המשפטית, ברמה התכנונית, ויש לנו מתכננים, יש לנו עורכי דין מול התושבים ומול המינהלים.

אורי מקלב: זאת עמותה?

יוסי סעידוב: לא, זאת לא עמותה.

יוסי סעידוב: זאת התארגנות של תושבים שפועלת בשיתוף פעולה.

אורי מקלב: יש מישהו שהוא המרכז?

אורי מקלב: איך זה התחיל?

אורי מקלב: זה באמת נושא מעניין.

יוסי סעידוב: איך זה התחיל, זאת שאלה טובה.

יוסי סעידוב: זה התחיל מהתארגנות בתוך שכונת גוננים, התארגנות של כמה תושבים בשכונה שהייתה להם פעילות של תושבי בשכונה והפעולות האלה הצליחו.

אורי מקלב: המינהלים הקהילתיים לא קשורים לזה?

אורי מקלב: הם לא עומדים מאחורי זה?

יוסי סעידוב: לא.

יוסי סעידוב: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם המינהלים, אבל אנחנו לא גוף של המינהלים הקהילתיים.

יוסי סעידוב: הקמנו מוקד עצמאי של תלונות, מוקד שאסף תלונות באמצעות האינטרנט והאי-מייל.

יוסי סעידוב: אנחנו הוצאנו את דוח התלונות שלנו ממש השבוע וחלק מכם קיבל אותו.

יוסי סעידוב: מי שמעונין לקבל אותי, יכול לקבל אותו.

יוסי סעידוב: אני אומר מה העקרונות שעולים מהתלונות שקיבלנו.

יוסי סעידוב: קודם כל, יש מחסור מאוד משמעותי במידע.

יוסי סעידוב: אין גוף רשמי בירושלים שמוציא מידע, שמוציא מפה של התחבורה הציבורית בירושלים.

יוסי סעידוב: מי שמגיע מחוץ לעיר, מי שרוצה להגיע למקום שהוא לא מכיר, תייר שמגיע לעיר הזאת, אין לו מושג איך להגיע ממקום למקום.

יוסי סעידוב: אין מפה וזה הדבר הבסיסי ביותר.

יוסי סעידוב: יש התארגנויות פרטיות של תושבים שיצרו מפה בעצמם אבל זה חמור מאוד שאין דבר כזה.

יוסי סעידוב: אגד ועיריית ירושלים התחייבו בסוף חודש פברואר בוועדת תחבורה עירונית להציב שילוט ומפות בכל התחנות בעיר ולעשות זאת בתוך שלושה חודשים, אבל דבר לא נעשה בעניין.

יוסי סעידוב: בעינינו התושבים זה חמור מאוד.

קובי ממליה: עיריית ירושלים לא התחייבה.

יוסי סעידוב: אמרתי שאגד ומשרד התחבורה התחייבו.

קובי ממליה: אין שום התחייבות של העירייה.

יוסי סעידוב: אני אצטט מה נאמר בפרוטוקול.

יוסי סעידוב: "אגד תדאג לשילוט בכל תחנות האוטובוסים, מפות סטטיות וב-150 תחנות יהיו מפות דינאמיות, תוך שלושה חודשים".

קובי ממליה: ואיפה כתוב העירייה?

יוסי סעידוב: ההחלטה הזאת התקבלה בוועדת התחבורה של העירייה העירונית בראשות יעל ענתבי בנוכחות ראש עיריית ירושלים מר ניר ברקת.

קריאה: קובי, אתם רק הגורם המפקח על משרד התחבורה ואגד שיעשו את זה.

יוסי סעידוב: פורום 15 הדקות דורש שההחלטה הזאת תכובד ולא תידחה לשנה וחצי או לשנתיים אחרי השקת הרכבת הקלה.

יוסי סעידוב: אנחנו לא רואים בתירוץ הזה של עבודות הרכבת הקלה תירוץ שהוא מקובל עלינו.

יוסי סעידוב: בעינינו זה מהווה חלק מהבעיה.

יוסי סעידוב: מדובר בכשל תכנוני.

יוסי סעידוב: הכשל התכנוני הראשון שאנחנו מדברים עליו הוא כשל תכנוני של קווים ארוכים שנוסעים במסלולים ארוכים ומתפתלים בין שכונות שאין ביניהן קשר.

יוסי סעידוב: לצערנו הכשל התכנוני הזה נגרר ונמשך גם לפעימות החדשות.

יוסי סעידוב: אין שום קשר בין גילה לבין רמות וכולם כבר עמדו על זה.

יוסי סעידוב: מאוד חשוב גם לציין שקו שנוסע מגילה לרמות במסלול מאוד ארוך, הוא פוגע באמינות של הקו, הוא פוגע בזמנים שלו, הוא הופך את הקו להרבה יותר עמוס והוא גורם לכך שאוטובוסים מגיעים ביחד.

יוסי סעידוב: אגב, אוטובוסים שמגיעים ביחד, זאת התלונה המובילה ביותר בכמות התלונות שקיבלנו.

יוסי סעידוב: כשל תכנוני נוסף שגם נפגע בפעימה האחרונה הוא מסלולי רוחב בתוך ירושלים.

יוסי סעידוב: רוב המסלולים, מסלולי הנסיעה, הם מסלולי אורך.

יוסי סעידוב: מסלולי הרוחב היחידים, כולם נוסעים בתוך רחוב יפו.

יוסי סעידוב: הקווים שנסעו ברחוב עזה בוטלו, כמובן בלי שום קשר ובלי שום דיאלוג עם המינהל הקהילתי של גינות העיר.

יוסי סעידוב: אם תושב ירושלים מעונין לנסוע מעמק רפאים או מרחוב עזה או מרחוב קרן היסוד לשכונת קריית יובל, הוא צריך לעשות סיבוב שלם.

יוסי סעידוב: הנסיעה הזאת הופכת למסע מתיש.

ניר לנדאו: איזה קו יצא מרחוב עזה?

יוסי סעידוב: קו 31 ו-32, התדירות שלהם ירדה.

ניר לנדאו: תבדוק את התדירות של קו 32 ואת נפח הנוסעים.

ניר לנדאו: אתה לא מדייק ואתה מבקש עבודה מקצועית.

יוסי סעידוב: אני לא התפרצתי לדברים שלך למרות שאמרת דברים שהכעיסו אותי.

ניר לנדאו: דיברת בשם המקצועיות.

ניר לנדאו: דבר במקצועיות.

יוסי סעידוב: אתה מוזמן לכתוב הערות על דף ולענות אחר כך אחת לאחת.

יוסי סעידוב: התלונות המרכזיות שאנחנו קיבלנו בעקבות הפעימה, השכונות שאינן חרדיות, הן מתושבי רחביה וטלביה שטוענים שהתדירות והקווים שלהם למרכז העיר בוטלו.

יוסי סעידוב: מי שהיום רוצה לנסוע מרחוב עזה או מרחוב עמק רפאים או מרחוב קרן היסוד או מכל אזור מרכז העיר, דרום מרכז העיר, לקריית יובל, צריך לעשות עיקוף שלם שאורכו הוא שעה וחצי.

יוסי סעידוב: אנחנו מדברים על קריית יובל, אנחנו מדברים על הדסה עין כרם.

יוסי סעידוב: אגד, למרות פניות שלנו כבר מלפני חצי שנה, לא עשה דבר בעניין.

יוסי סעידוב: כשל תכנוני נוסף הוא קווים למקומות התעסוקה בירושלים.

יוסי סעידוב: אין קווים מהשכונות להר חוצבים, אין קווים מהשכונות לגבעת שאול.

יוסי סעידוב: בכל הדברים האלה אנחנו רואים כשל תכנוני שמקורו ושורש כל חטא הוא בחוסר דיאלוג עם הציבור.

יוסי סעידוב: אתם מתקנים אותי שמדובר במשרד התחבורה.

יוסי סעידוב: משרד התחבורה לא מנהל שום דיאלוג עם הציבור.

יוסי סעידוב: היום יש מתודות ויש דיסציפלינות איך צריך לנהל שיתוף ציבור.

יוסי סעידוב: צריך לפנות אל הציבור עוד בשלב שלפני התכנון ולשמוע מה יש לו לומר, לא לעשות שינוי ורק אחריו לקבל פידבקים מהציבור ולשנות.

יוסי סעידוב: למשרד התחבורה אין שום קשר עם הציבור ואנחנו גם יכולים לראות את זה במחלקת פניות הציבור שלו.

יוסי סעידוב: אם מישהו מכם ניסה לעבוד מולו, יכול לגלות שאין שום טיפול בתלונות, לפחות בטווח של חצי שנה ראשונה.

יוסי סעידוב: הכי חמורה בעינינו העובדה שמשרד התחבורה איננו מתפקד כרגולטור.

יוסי סעידוב: יחסי אגד ומשרד התחבורה הם לא יחסים שבין רגולטור לבין זכיין.

יוסי סעידוב: משרד התחבורה לא מפקח, משרד התחבורה לא נותן קנסות, משרד התחבורה לא מתייחס אל כל נושא התחבורה.

קריאה: הוא גם לא נותן בונוסים כשהם בסדר.

יוסי סעידוב: הוא גם לא נותן בונוסים כשהם בסדר.

יוסי סעידוב: אנחנו מצפים לכמה דברים.

יוסי סעידוב: קודם כל, לשיתוף פעולה בין הציבור לבין התושבים באמצעות המינהלים הקהילתיים.

יוסי סעידוב: שיתוף פעולה שיתחיל כבר בשלב של התכנון.

יוסי סעידוב: הדבר השני שאנחנו מצפים לו זה מידע מיידי בתחנות וזה אומר שיהיו מפות בכל התחנות פלוס זמני נסיעות פלוס מספר טלפון וכתובת אינטרנט אליה אפשר להתקשר או לשלוח אליה אי-מייל ולהתלונן.

יוסי סעידוב: אנחנו דורשים חופשי-יומי מיידי.

יוסי סעידוב: לא יתכן שאנחנו נסבול את השינויים והגחמות של התחבורה הציבורית במשך שנים.

יוסי סעידוב: לפי דעתי עבודות התשתית של הרכבת הקלה החלו כבר לפני עשור ועד היום כולנו סובלים מזה.

יוסי סעידוב: מגיע לנו חופשי יומי כמו בתל-אביב.

יוסי סעידוב: הדבר האחרון שאנחנו מצפים שיקרה זה שמשרד התחבורה באמת יפעל כמו רגולטור.

אורי מקלב: תודה על דבריך שהיו בגדר חידוש מרענן.

אורי מקלב: אני רוצה לומר לך שני דברים.

אורי מקלב: ראשית, אתה צריך להיות רגוע אחרי הדברים ששמעת כאן, אחרי שהפעימה הראשונה נעשתה בצפון, אני מניח שכולם ילמדו שבדרום כשתגיע הפעימה הזאת, יעשו את זה יותר טוב כי כבר יצטבר ניסיון.

אורי מקלב: אני חושב שכדאי לכם כן לשתף פעולה עם הפורום מכיוון שחלק מהבעיות הן בעיות כלליות.

אורי מקלב: חלק מהמגמה, וזאת מגמה משותפת, הוא שרוצים שכל מקום יקבל את השירות שלו וירושלים היא מספיק גדולה ויש בה מספיק מקומות כך שכל אחד יוכל להתנהל באופן עצמאי ולא צריך לחבר בין הדברים, במיוחד כאשר אין קשר.

אורי מקלב: דע לך ששיתוף הפעולה – אתה מודע לכך ובטוח בכך – רק יכול להביא ברכה וקידום.

יוסי סעידוב: בשכונת רמות, אנחנו כשתי מינהלות עבדנו ביחד עם המינהל החרדי והגענו לתוצאות מאוד מאוד יפות.

יוסי סעידוב: יכולות להיות נקודות מחלוקת, אבל יש נקודות השקה וחיבורים.

אורי מקלב: טוב שאתה אומר את זה, כי בעבר זה לא היה כך, אבל זה סימן שכולנו למדנו את הנושא וראינו שזה דבר טוב.

אורי מקלב: אפילו את הזמן שנתתי לרמות, נתתי זמן משותף לשניכם.

שמעון שטרן: אכן יש שיתוף פעולה בין הפורום לוועדת הרבנים.

שמעון שטרן: זה רק מראה שהשירות שייך לכולם.

רבקה כהנא: אני נציגה של תושבים רבים ברמות.

רבקה כהנא: אני אישית גרה ברמות א', כך שהרבה פונים אלי מתושבי רמות א'.

רבקה כהנא: יש דבר אחד כללי שאנחנו רואים אותו בכלל בכל הנושא של משרד התחבורה והוא שאין קשר בין אלה שמארגנים את כל התחבורה הציבורית לבין האנשים שנוסעים בתחבורה הציבורית.

רבקה כהנא: אנשים שמארגנים את התחבורה הציבורית, אלה אנשים שהם בעלי רכבים פרטיים והם בחיים לא עמדו חצי שעה לחכות לאוטובוס, לא בשמש, לא בגשם, לא עם ילדים קטנים, לא כקשישים.

רבקה כהנא: הם לא מכירים את האיש הקטן שעומד בתחנה ומחכה לאוטובוס.

רבקה כהנא: למה בירושלים התחבורה הציבורית הכי יקרה בארץ?

רבקה כהנא: לכו לקריית ספר ותשלמו שם 2.70 שקלים על נסיעה.

רבקה כהנא: למה כאן המחיר הוא 5,90 שקלים?

רבקה כהנא: בגוש דן, בתל-אביב, יש כבר כרטיס חופשי-יומי והוא כבר מלפני 11 שנים.

רבקה כהנא: יש הרבה דברים טובים בשינויים ברמות א' ואני לא אומרת שם דבר רע נגד השינויים הרבים.

רבקה כהנא: יש לוחות זמנים, ואנשים הולכים לפי לוחות הזמנים אבל אין קשר בין לוח הזמנים לבין הגעת האוטובוס.

רבקה כהנא: קו 31, דוגמה של אוטובוס שצריך להגיע כל 20 דקות, והוא לא קו ארוך מדיי כמו קו 71, ולצאת מרמות לכיוון העיר, אף פעם הוא לא מגיע בזמן שכתוב בלוח הזמנים.

רבקה כהנא: ברמות א' היה פעם קו שנקרא 35א אבל ביטלו אותו ושמו את קו 31.

רבקה כהנא: קו 35א למשל היה בין השעות 7 ל-8, לפחות חמש נסיעות, אבל קו 31 הוא רק עם שלוש נסיעות.

רבקה כהנא: אני אישית מקבלת תלונות יום יום, לפחות עשר תלונות של אנשים שמתלוננים על הקווים לגבעת שאול דרך כביש 4 והם מבקשים לתגבר את התחבורה הציבורית.

רבקה כהנא: זה אמור גם לגבי רמות ג' וגם לגבי רמות א' כאשר צריך לתגבר את כל הקווים כי האוטובוסים מלאים.

רבקה כהנא: יש שם סמינר דרכי רחל, סמינר מאוד גדול, בו לומדות אלפי בנות שנוסעות וממלאות את האוטובוסים, יש הרבה מורות שעובדות בסמינר הזה וגם הן נוסעות באוטובוסים האלה, ויש גם אנשים שעובדים בסתם עבודה ומשתמשים באוטובוסים האלה.

אורי מקלב: אני מבין שברמות כן היה שיתוף פעולה.

רבקה כהנא: היה שיתוף פעולה אבל אני מדברת על דברים כלליים.

אורי מקלב: לאו דווקא על הפעימה אלא באופן כללי.

רבקה כהנא: אני מדברת באופן כללי על כך שהם צריכים לתגבר את הקווים האלה.

אורי מקלב: מחיר הנסיעה עליו דיברת, זה דבר נכון.

רבקה כהנא: האוטובוס צריך לנסוע עם 80 אנשים כי כאשר הוא נוסע עם 50 אנשים הקו לא רווחי?

רבקה כהנא: פעם כל הקווים סיימו את הסיבוב שלהם ברמות פולין וירדו לצומת רמות פולין-הרואה.

אורי מקלב: רמות פולין התנתקו קצת והם סובלים.

רבקה כהנא: הורידו להם את הקווים כאשר פעם כל הקווים בעצם סיימו דרכם.

אורי מקלב: אני מציע שכל הפרטים האלה יועברו עוד פעם.

אורי מקלב: אני מבין שיש פתיחות לכל השינויים האלה ואכן צריך לרכז אותם ולנסות לשפר את הדברים.

אורי מקלב: הרב טרכטינגוט, אתה יושב-ראש הוועדה לתחבורה.

יצחק טרכטינגוט: חבר ועדה.

אורי מקלב: אתם מעלים כאן

אורי מקלב: נושאים שאני מכיר אותם מקרוב אבל את כל זה צריך להכניס עכשיו כשינויים מיידיים כדי שישנו אותם כפי שהבטיחו לעשות.

רבקה כהנא: שוב, אני מתייחסת לקו 16 שחייבים לתגבר אותו.

רבקה כהנא: הקווים שהוסיפו לא מספיקים.

אורי מקלב: פעם שמעתי שמישהו אומר מה זה נקרא שממנים פרנס על הציבור אלא אם כן קופה של שרצים מאחוריו.

אורי מקלב: קופה של שרצים מאחוריו, אז ממנים אותו לפרנס ציבור.

אורי מקלב: אחד הסביר את זה הפוך.

אורי מקלב: קופה של שרצים, הפירוש הוא שהוא צריך להיות בתוך העניין.

אורי מקלב: אל תמנה אותו אחראי על משהו אם הוא לא עבר את זה בעצמו.

אורי מקלב: אם אין לו את הקופה הזאת, אתה רוצה להפעיל משהו, קודם כל תן לו לעבור את זה, תן לו לנסות את זה ואז אתה יכול להרגיש את זה ולחוש את זה כדי שתוכל גם לפעול ולהחליט בהתאם.

מנחם קניג: דובר כאן על חלם, היו כאלה שדיברו כאן על ועדת חקירה, ואני רוצה להציב סימן שאלה גדול על אלה שטענו מדובר בחלם.

מנחם קניג: לפני כחצי שנה נעשה שינוי ברחוב יחזקאל והפכו אותו למת"ץ, אחד הדברים שהשתנה שם היה ביטול כל הפניות של הקווים שמאלה לרחוב דוד.

מנחם קניג: מדובר בשבעה קווים ואלה הם קווים רציניים.

מנחם קניג: בשבעת הקווים האלה נסעו יום יום בין 50 ל-100 אלף אנשים.

מנחם קניג: הייתה זעקה גדולה, עשו שינוי, אבל אף אחד לא ידע על זה.

מנחם קניג: אלפי אנשים עמדו בתחנות שעות וחיכו לאוטובוס ואף אחד לא ידע כי זה לא היה כתוב בתחנות.

מנחם קניג: בדקתי את הנושא.

מנחם קניג: ראיתי בעיתונות החרדית כמה ימים לפני כן פרסום רשמי של תוכנית אב לתחבורה של משרד התחבורה, עיריית ירושלים וכולי, על כל השינויים שעומדים להיות ברחוב יחזקאל.

מנחם קניג: השינוי הזה של שבעה קווים שבהם נוסעים בין 50 ל-100 אלף אנשים כל יום, לא נכתב במודעה הענקית הזאת.

מנחם קניג: קשה לי להאמין שמדובר בחלמאות.

מנחם קניג: דיברו כאן על נושא מסוים ואני רוצה להדגיש במה מדובר.

מנחם קניג: דיברו כאן על חוסר מידע לציבור.

מנחם קניג: הפעימה הזאת שנוגעת לעשרות אלפי אנשים פורסמה בעיתון יומי אחד בלבד.

מנחם קניג: לציבור החרדי יש שלושה עיתונים יומיים.

מנחם קניג: הפעימה הזאת פורסמה בעיתון יומי חרדי אחד בלבד.

אורי מקלב: וגם שם זה התפרסם בצורה מאוד מוקטנת.

מנחם קניג: זאת הייתה מודעה אחת.

מנחם קניג: אני מדבר על משהו הרבה יותר חמור.

מנחם קניג: כל העסקנים טוענים – ואני טוען שצריכה לקום ועדת חקירה ממלכתית בנושא הזה – שהעיתון היחיד שקיבל את המודעות, שאלה מודעות שעולות כסף רב, היה עיתון שלא כתב ביקורת על התוכנית הזאת.

מנחם קניג: אותם העיתונים שכתבו ביקורת, לא קיבלו מודעות.

אורי מקלב: אם זאת הסיבה, זה הפוך.

אורי מקלב: הם היו צריכים דבר ראשון לתת מודעות בעיתונים היומיים.

מנחם קניג: לא, העיתונות לא כתבה את זעקת הציבור, אז הם רצו להשתיק.

מנחם קניג: רבותיי, לא נעים לשמוע את מה שאני רוצה לומר.

מנחם קניג: הרבה יותר נעים לשמוע בדיחות, אבל אנחנו נמצאים במדינת ישראל בתקופה האחרונה במצב לא פשוט.

מנחם קניג: הפשע עולה וגואה, ראשי המשטרה בישראל אומרים שהפשע מסכן את עתיד המדינה, אנחנו נמצאים במצב שראשי ממשלה, נשיא המדינה, שרי ממשלה נאשמים בעבירות בפלילים, חלק מהם כבר יושב מאחורי סורג ובריח.

מנחם קניג: אם נותנים לשרי ממשלה, למשרדי ממשלה תקציבי ענק לפרסומת והם מפרסמים רק בעיתונים שלא מבקרים את מעשי המשרד, רבותיי, הנשק היחידי שיש בעולם הדמוקרטי נגד שחיתות היא התקשורת.

מנחם קניג: אם משרדי הממשלה מקבלים כוח להשתיק את התקשורת על ידי מודעות בתשלום, הדמוקרטיה במדינת ישראל בסכנה גדולה.

אורי מקלב: הדמוקרטיה לא בסכנה כל זמן שלא מצליחים להשתיק אותך.

מנחם קניג: האשים כאן נציג משרד התחבורה את אגד שנותן שירות גרוע.

מנחם קניג: האמת, אגד נותן שירות סוג ד'.

מנחם קניג: זה מסמך שדלף ממשרד התחבורה ולצערי הוא דלף ולא פורסם בצורה רשמית.

מנחם קניג: איפה משרד התחבורה?

מנחם קניג: חבר שלי שאל אותי אם בעיר הבירה של מדינת ישראל יש תחבורה סוג ד'?

מנחם קניג: את המנהל צריך להעיף מיד.

מנחם קניג: אמרו לנו שיש רכבת קלה.

מנחם קניג: אנחנו כבר יודעים מה אמרו לנו.

אורי מקלב: יש לך משהו לומר על הפעימה עצמה?

מנחם קניג: לא.

מנחם קניג: אני רק רוצה לומר שאין שום סיבה שלא יוציאו 30 אחוזים מהקווים בירושלים להפרטה.

מנחם קניג: המונופול נגמר.

מנחם קניג: אין שום סיבה שלא יוציאו 30 אחוזים מהקווים בירושלים להפרטה.

מנחם קניג: שאלתי הבוקר את חבר הכנסת הרב מנחם מוזס כמה אחוזים מהאוטובוסים במדינת ישראל שייכים ל-אגד אבל הוא לא ידע.

מנחם קניג: אמרתי לו ש-27 אחוזים בלבד שייכים ל-אגד.

מנחם קניג: מדוע אם כן לא יכניסו תחרות לירושלים?

מנחם קניג: לא צריך ביום אחד לזרוק הכל אלא כל שנה להכניס 10 אחוזים.

מנחם קניג: אני נותן ל-אגד 70 אחוזים בירושלים, 30 אחוזים מוציא לתחרות ואם תהיה תחרות, אז כבר לא יצטרכו פיקוח של משרד התחבורה, אז הנוסעים יצביעו ברגליים ובגלגלים על החברה הטובה.

מנחם קניג: אני רוצה להודות מאוד לרב מקלב שהקדיש שלוש וחצי שעות לנושא הזה.

מנחם קניג: אני מסופק אם הייתה פעם ישיבה כזאת ארוכה.

אורי מקלב: שלוש השעות האלה הן כאין וכאפס כנגד המיילים שאני מקבל כל יום.

מנחם קניג: אני עוסק בנושא כבר 17 שנים וכאשר דיברתי עם חברי הכנסת על התחבורה הציבורית, הרגשתי שאני מדבר אתם על הירח.

מנחם קניג: תחבורה ציבורית?

מנחם קניג: מה זה?

מנחם קניג: מי מתעניין בזה?

מנחם קניג: המצב היום הוא לאין ערוך אין דומה לו, ואני רוצה לומר שמכירים אותי שאני מקטרג הרבה על אגד, אבל ההפרטה יצרה מצב כזה ש-אגד של היום הוא לא אגד של לפני עשר שנים.

מנחם קניג: זאת לא אותה אגד אלא זה משהו אחר וזה לגמרי משהו אחר.

אורי מקלב: לטוב.

מנחם קניג: לטוב.

מנחם קניג: אבל זאת גם לא אגד של עוד עשר שנים כאשר השאלה היא מה יהיה אם ההפרטה תמשיך.

אורי מקלב: אני מבין שאתה מייחס לעצמך חלק מהשיפור שחל בעשר השנים האחרונות.

אורי מקלב: בכל אופן אנחנו מייחסים לך חלק בכך.

אורי מקלב: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אורי מקלב: אני רוצה לספר לכם שאתמול קיבלנו טלפון בלשכה, טלפון שריגש אותי אבל לא הופתעתי.

אורי מקלב: אחד העוזרים שלי קיבל טלפון מאישה ששואלת מתי מתקיימת ישיבת הוועדה.

אורי מקלב: הוא שאל מה מספר הזהות שלה אבל היא לא הבינה ושאלה שוב מתי מתקיימת ישיבת הוועדה.

אורי מקלב: הוא שאל אותה למה היא צריכה לדעת, והיא אמרה שמדובר בקבוצת נשים שמתארגנות להגיד תהילים בזמן ישיבת הוועדה.

אורי מקלב: זאת לא בדיחה אלא זה דבר רציני.

אורי מקלב: זה רק אומר כמה חשיבות מייחסים לנושא, כמה מצפים לפתרון ומה ההשלכות של כל נושא התחבורה הציבורית ובוודאי גם הפעימה.

אורי מקלב: כולנו יודעים שהשינוי הזה לא היה שינוי קטן אלא שינוי דרמטי.

אורי מקלב: תחבורה ציבורית הוא דבר שעובר כחוט השני וכעמוד השדרה של כל ההתנהלות של החיים הקהילתיים והפרטיים שלנו.

אורי מקלב: בנוסף לכך, אין ספק שבוודאי הכוונות היו – בוודאי חלק מהכוונות – לטובת הפרט ואנחנו מקווים שכך זה גם ימשיך.

אורי מקלב: יש הרגשה שאנשים הפנימו ולקחו לתשומת לבם את הנושא הזה ואת כל מה עלה כאן.

אורי מקלב: אנחנו לא מתכוננים לטאטא את הנושא מתחת לשולחן ולהסתפק בישיבה אחת.

אורי מקלב: אנחנו רוצים שאתם תשבו ביחד כפורום מגובש.

אורי מקלב: אנחנו נקיים עוד ישיבה בנושא, ישיבת מעקב.

אורי מקלב: אני מרגיש שמבחינה הזאת מדובר בעליית מדרגה.

אורי מקלב: יש פורומים שונים שמטפלים בנושא וצריך לציין שהעיתונים מעצמם היו ערים לרחשי הציבור והם יזמו – והם פנו אלי כמה פעמים – כתבות בכלי התקשורת מכיוון שהם יודעים שהנושא הזה עומד על סדר היום והוא דחוף וחשוב לציבור, ולכן הם גם מרגישים שהם משמשים פה לציבור כולו.

אורי מקלב: ברגע שזה עובר לכאן והנושא הוא נושא פרלמנטרי, יש לנו עוד כלים.

אורי מקלב: יש לנו ארגז כלים שאנחנו יכולים להשתמש בו למרות שאני מקווה שלא נצטרך להשתמש בו.

אורי מקלב: אנחנו נלווה את הנושא הזה.

אורי מקלב: נושא התחבורה הציבורית הוא נושא שאנחנו צריכים וחייבים ללוות אותו ונמשיך לעשות כך במיוחד אם יש שינויים כאלה.

אורי מקלב: אני חושב שהנושאים של תגבור, תדירות, נגישות, צפיפות, נושאים שהועלו כאן, הם נושאים אקוטיים.

קריאה: גם תכנון.

אורי מקלב: תכנון הוא ה-א'-ב'.

אורי מקלב: אנחנו היום מדברים בתוצאות אליהן הגענו אחרי התכנון ורואים מה שקורה.

אורי מקלב: חייבים לתת את תשומת הלב הראויה והנכונה לנושא.

אורי מקלב: הפרסום והיציאה לציבור בנושא הזה, ההטמעה של הנושא הזה, אין ספק שזה היה צריך להיות.

אורי מקלב: דיברו כאן על תדרוך נהגים ואכן אין ספק שהדבר הזה היה צריך לצאת לרחוב כאשר הציבור לא לומד את הנושא אלא היה צריך לדעת אותו קודם כך שידע איך הוא צריך להתנהג ועכשיו יש מקום לשיפור אם יש שינויים, ולא שעד הרגע הזה אנשים עדיין לא מכירים את התוכנית הזאת ולא יודעים איך הם צריכים להשתמש בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: זה דבר שהיו צריכים לצאת אתו במקסימום ויכול להיות שאחר כך היינו יכולים לצמצם מכל הבחינות, אבל לא לצאת במינימום ורק אחרי כן או תוך כדי לשפר ולייעל.

אורי מקלב: אי אפשר להתעלם מכך שהייתה כאן הרגשה של מחטף מסוים.

אורי מקלב: אני מקווה שלא כך הדבר אלא מדובר בכשל ובמחדל, אבל לא במשהו שהיה מכוון כי אולי חששו שאם נעשה את זה בצורה יותר רחבה ומוקדם יותר, אולי התוכנית לא תוכל לצאת אל הפועל.

אורי מקלב: אני לא חושב שזאת הייתה צריכה להיות חשיבה נכונה.

אורי מקלב: הנושא של ההשלכה הכספית, נושא שכולם מעלים אותו.

אורי מקלב: כרטוס, כרטיסיות מעבר – ההשלכה הכספית וההוצאה הכספית שגרמה התוכנית הזאת היא לא קטנה אלא זאת השלכה גדולה מאוד.

אורי מקלב: אם אדם צריך לקחת עוד אוטובוס ומדובר בנסיעה הלוך וחזור, יש לזה השלכות כספיות מאוד גדולות שאסור לנו להתעלם מהן.

אורי מקלב: אתמול דיברתי עם כמה חברי כנסת וגם עם שר התחבורה על כך שנעקוב מיד אחרי החגים אחר הנושא הזה ונקיים ישיבת מעקב.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לקוות שנוכל לדבר על סוף הדברים שהועלו כאן ולא על נקודת ההתחלה.

אורי מקלב: אני מודה לכל המשתתפים.

אורי מקלב: החשוב ביותר הוא הקשר והמעקב התמידי על ידי המינהלות, על ידי הפורום, על ידי הארגונים ועל ידי האנשים הפרטיים שהם שותפים לעניין הזה.

אורי מקלב: שיתוף הפעולה והאיחוד בפעולה, אני חושב שזה יביא לתוצאות בהתאם.

אורי מקלב: תודה רבה לכם.