ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 62, 2009-08-26 12:10

זבולון אורלב: אני ממשיך את הישיבה כפי שהבטחנו.

זבולון אורלב: בדיון הקודם, לפני כ-10 ימים, כשדנו בהיערכות עלו נושאי בריאות שונים.

זבולון אורלב: הבטחתי שבישיבה הבאה של הוועדה נקיים דיון, ואפילו הקדמנו אותו מיום שני, עשינו החלפה עם הדיון על קליטת התלמידים האתיופים כדי לאפשר את הדיון הזה מוקדם יותר, גם באשר לסייעות הרפואיות וגם באשר להזנה.

אבנר עורקבי: לא הודיעו לנו.

אבנר עורקבי: אנשים רבים לא הגיעו לדיון כי לא ידעו שהוא הוקדם.

זבולון אורלב: מה אדוני מציע שנעשה עכשיו?

זבולון אורלב: נניח שחטאנו, עווינו ופשענו ולא הודיעו לכולם.

זבולון אורלב: האם אדוני מציע עכשיו שאבטל את הדיון ונקיים אותו בעוד שבועיים?

קריאה: נקיים דיון נוסף.

זבולון אורלב: לא נחסוך בשום דיונים.

זבולון אורלב: ככל שיצטרכו עוד דיונים, נקיים אותם.

זבולון אורלב: יש לנו אישור מוועדת הכנסת ומיושב-ראש הכנסת לקיים 15 דיונים בפגרה ועדיין לא ניצלנו את המכסה.

זבולון אורלב: אני יכול לקיים דיונים.

זבולון אורלב: אתם רואים, אנחנו מקיימים דיונים ארוכים באמצע הפגרה כדי שמערכת החינוך תוכל לפעול באופן מתוקן ומסודר.

זבולון אורלב: אני מבקש לפתוח בהערה.

זבולון אורלב: בסיום החלק הראשון אישרנו תוספת לתשלומי ההורים לטיולים היוצאים מאילת.

זבולון אורלב: אני רוצה להבהיר שהכוונה לאזור אילת, כולל הערבה, על-פי ההגדרות שהיו בשנה שעברה.

יהודית גידלי: אני חייבת לשאול את עו"ד מירב ישראלי כי אנחנו יכולים לאשר רק את הבקשה של משרד החינוך.

יהודית גידלי: בבקשה כתוב אילת בלבד.

יהודית גידלי: המילה "ערבה" לא מוזכרת שם.

שמשון שושני: אילת והערבה.

זבולון אורלב: מנכ"ל משרד החינוך שכתב את המכתב נמצא כאן.

זבולון אורלב: יירשם בפרוטוקול שהמנכ"ל אומר ערבה ואילת, על-פי ההגדרות שהיו בשנת הלימודים הקודמת, ואגב גם בשנים שקדמו לה, כך זה כבר כמה שנים.

זבולון אורלב: יש הגדרה על-פי קו רוחב מסוים – אינני יודע אם זה שדה בוקר או מצפה רמון.

זבולון אורלב: על-פי ההגדרות שהיו בשנים קודמות, כך תהיה ההגדרה גם הפעם.

זבולון אורלב: אם תהיה בעיה כלשהי, תאמרי לי ונתקן שוב בישיבה הבאה.

זבולון אורלב: על כל פנים, תלמידי אילת כבר יכולים להתחיל לנסוע לטיולים.

זבולון אורלב: אנחנו מתחילים את הדיון בסוגיית הבריאות.

זבולון אורלב: כרגיל אנו באיחור.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים לדון בכמה פרקים.

זבולון אורלב: סוגייה אחת היא ההזנה, הפיקוח על ההזנה במוסדות החינוך ובעיקר הפיקוח על ההזנה במזנונים של בתי-הספר.

זבולון אורלב: הבעיה הוצגה על-ידי מר פלג, כמדומני, בישיבה הקודמת ואין צורך לחזור ולהציג אותה שוב.

זבולון אורלב: עיקריה, שהמשרד איננו מפקח כראוי על המזון הניתן במזנונים בבתי-הספר, זאת הטענה.

זבולון אורלב: עלתה טענה כזאת על-ידי המועצה הישראלית לצרכנות, שמר פלג הוא המנכ"ל שלה.

אהוד פלג: ליתר דיוק, אדוני היושב-ראש, משרד החינוך הוציא הוראות מדויקות.

אהוד פלג: הן פשוט לא מיושמות.

זבולון אורלב: אין צורך להכביר מילים על כך שככל שאדם צעיר יותר כך סוגיית ההזנה יותר קריטית עבורו, לבריאותו, לרווחתו וגם כמובן לחוסן הבריאותי שלו ולכן יש משמעות רבה להזנה.

זבולון אורלב: נערכו הרבה מחקרים בסוגיית ההשמנה שהפכה להיות מחלה נפוצה, לא רק בקרב מבוגרים אלא גם בקרב הצעירים.

זבולון אורלב: אנא, התייחסות של משרד החינוך לעניין.

זבולון אורלב: דחינו את הדיון בסוגייה הזאת בישיבה הקודמת מפני שלא היית בארצנו הקדושה, אבל עכשיו חזרת.

זבולון אורלב: מי עונה בשם המשרד על עניין הפיקוח על המזון?

זבולון אורלב: בבקשה.

עירית ליבנה: ההוראות שפרסמנו מפורטות מאוד ורחבות מאוד.

זבולון אורלב: לא היתה תלונה על ההוראות.

זבולון אורלב: אין לנו זמן.

זבולון אורלב: אל תתחילי בבראשית.

זבולון אורלב: ישר להתחיל בעניין.

זבולון אורלב: לא היו שום טענות על ההוראות.

זבולון אורלב: טוענים שההוראות נהדרות, מדויקות ונכונות, כל מילת שבח.

זבולון אורלב: הבעיה היא שהמשרד איננו מיישם, איננו מפקח, איננו מוודא שהן מתבצעות.

זבולון אורלב: זאת הטענה.

שמשון שושני: משרד החינוך יכול לפרסם הוראות, אבל מי שמקיים את המזנונים בבתי-הספר, ומדובר בדרך כלל בבתי-ספר על-יסודיים, הן הרשויות המקומיות.

שמשון שושני: לרשות המקומית יש כלים לפקח על המזנונים השונים.

שמשון שושני: למי שמבקש רישיון לקיומו ולהפעלתו של בית-ספר במוסדות המוכרים שאינם רשמיים אנחנו מקיימים בדיקות בנושאי בריאות מידי פעם בפעם, ובאמת במקרים מסוימים נמצאו מזנונים שלא עומדים בכללים השונים.

שמשון שושני: אבל מי שצריך לפקח על כך זה הנהלות בתי-הספר והיחידה הממונה על הבריאות בשלטון המקומי שנותנת למזנונאי את הרישיון לפעול בתוך בית-הספר.

זבולון אורלב: לפני שאתן לשלטון המקומי את רשות הדיבור, הרישיון לא קשור לתפריט המזון הניתן במזנון.

זבולון אורלב: כלומר אם המזנונאי מוכר מזון משמין שאיננו על-פי ההוראות של משרד החינוך, אני מבין שזה לא חלק מן התנאים.

זבולון אורלב: השאלה אם יש תיאום בין משרד החינוך ובין השלטון המקומי.

זבולון אורלב: אבל קודם נשמע את נציג השלטון המקומי, בבקשה.

רון מוסקוביץ: נושא מרכיבי המזון באמת אינו בתחום סמכותנו.

רון מוסקוביץ: אם יתנו מזון לא בריא או מזון משמין, אנחנו לא יכולים לעסוק בעניין.

רון מוסקוביץ: צריך להבין שהשלטון המקומי עוסק ברישוי עסקים, כלומר מן המקום הזה יש לנו איזו סמכות חוקית לפעול, ובתנאי שספק המזון נמצא בתחום השיפוט של אותה רשות מקומית, ואנחנו הרי מכירים שחלק מספקי המזון מצויים באזור א' ומספקים לבית ספר באזור ב' בכלל.

רון מוסקוביץ: לכן אני סבור שמה שבאמת דרוש, וזה לא נאמר על מנת לגלגל את הכדור לאחריותו של מישהו אחר, משרד הבריאות חייב להיות הרבה יותר בשטח, להיות נוכח, לאכוף אכיפה בעין.

רון מוסקוביץ: האכיפה של השלטון המקומי ברישוי עסקים, קיימת, כמו אכיפה כלפי כל עסק אחר.

רון מוסקוביץ: אבל לבדוק את איכות המזון בנקודות השונות, מהכנתו, הובלתו ואולי גם בתוך בית-הספר – אנחנו לא מוסמכים ולא מוכשרים לכך.

רון מוסקוביץ: באשר ליחידות בריאות – אני בשלטון המקומי לא שנה ולא שנתיים וברוב הרשויות המקומיות אני לא יודע שקיימות יחידות בריאות.

רון מוסקוביץ: אולי יש יחידות כאלה ברשויות המקומיות הגדולות.

רון מוסקוביץ: לכן העניין הזה לצערי עומד לפתחו של משרד הבריאות.

רון מוסקוביץ: אנו כמובן מוכנים לשתף פעולה ולסייע כי הבריאות של הילדים חשובה לכולנו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לנציגי משרד הבריאות.

עפרה חבקין: אני ממלאת מקום ראש שירותי בריאות הציבור.

עפרה חבקין: אני מכירה את הסוגייה.

עפרה חבקין: יש כאן שני תחומי פיקוח: אחד הוא הפיקוח על התפריט והשני הוא הפיקוח על המצב התברואי.

זבולון אורלב: המצב התברואי הוא חלק מתנאי הרישיון ברישוי עסקים.

זבולון אורלב: הלא כך?

זבולון אורלב: בלי שניתן אישור משרד הבריאות אי אפשר לקבל רישיון.

עפרה חבקין: ניתן אישור כאשר העסק נפתח.

עפרה חבקין: כאן מדברים על פיקוח שוטף.

עפרה חבקין: מבחינת התפריטים – יש תפריט מומלץ שניתן על-ידי משרד הבריאות.

עפרה חבקין: הנושא צריך לעלות במכרזים שעושים למזנונים האלה.

עפרה חבקין: מי שמקבל אישור למזנון צריך לענות על דרישות התפריט שפורסמו על-ידי משרד הבריאות.

עפרה חבקין: כל הפיקוח על נושא ההזנה הופרט על-ידי משרד החינוך.

זבולון אורלב: אנחנו לא מדברים על ההזנה כרגע אלא על המזנונים במוסדות החינוך.

אבי גור: על מכירת מזון ומשקאות בבתי-ספר.

זבולון אורלב: ברגע שנתתם אישור של משרד הבריאות - - -

עפרה חבקין: אנחנו מפקחים, נכנסים למזנונים, אבל בתדירות שנכנסים לכל העסקים למכירת מזון במדינה, כולל מסעדות.

זבולון אורלב: פעם בחודש?

עפרה חבקין: אני לא יכולה להגיד לך את התדירות.

עפרה חבקין: ייתכן שזה גם פעם בשנה.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר דבר מה.

זבולון אורלב: אינני יודע אם חברי הכנסת כאן יסכימו אתי.

זבולון אורלב: אין לי שום חזון וחלום שיקבלו עכשיו עוד 100 פקחים כדי לשלוט ב-4,500 מוסדות חינוך שבהם פועלים מזנונים.

זבולון אורלב: אני חושב שגם בבתי-ספר יסודיים יש מזנונים, אני מכיר מזנונים בחלק מהם, בעיקר בגדולים שבהם.

זבולון אורלב: אני לא מצפה שהשלטון המקומי יעמיד עכשיו עוד צבא של 100 מפקחים, וכך גם לא משרד הבריאות.

זבולון אורלב: מר פלג, זאת צריכה להיות משימה של ועדי ההורים.

זבולון אורלב: ההורים צריכים לגלות אחריות גם לבריאות ילדיהם.

זבולון אורלב: לא כל דבר זה המדינה.

זבולון אורלב: אני אומר את זה גם כאבא וכסבא.

זבולון אורלב: מישהו מוועד ההורים צריך לקחת על עצמו להקים ועדת תזונה בבית-הספר, ועדת משנה של ועד ההורים המוסדי שזה תפקידו.

זבולון אורלב: יש מסמך של משרד החינוך ומסמך של משרד הבריאות.

זבולון אורלב: ההורים צריכים לבוא למזנון ולהגיד: אדוני, את זה תסלק, את זה תוסיף וכולי וכולי.

זבולון אורלב: מה אם מפעיל המזנון לא ישמע לדרישות ההורים?

זבולון אורלב: אז יכולים לגשת למנכ"ל משרד החינוך או למנכ"ל מרכז השלטון המקומי ולהגיד: תוציאו אותו החוצה.

זבולון אורלב: אני לא רואה שום פתרון אחר.

זבולון אורלב: מותר – ואני אומר את זה בלשון המעטה – להורים לדאוג לבריאות של הילדים שלהם.

אהוד פלג: אני מסכים אתך שגם ההורים צריכים לקחת אחריות, אבל לא הייתי פוטר את הנהלת בית-הספר, במיוחד לאור הדברים ששמענו כאן.

אהוד פלג: משרד החינוך עשה את עבודתו והוציא הנחיות מפורטות מאוד.

זבולון אורלב: אין מי שיעשה את זה בבית-הספר.

אהוד פלג: אבל זה נכלל בתנאים.

זבולון אורלב: מורה איננו מתנדב.

זבולון אורלב: כדי שאחד מן המורים יהיה ממונה על הנושא הוא צריך לקבל שעות.

קריאה: לאו דווקא מורה אלא הרשות המקומית.

זבולון אורלב: הוא מדבר על בית-הספר.

זבולון אורלב: בית-הספר זה מורים.

קריאה: מנהל אדמיניסטרטיבי הוא מטעם העירייה.

זבולון אורלב: אין מנהל אדמיניסטרטיבי בכל בית-ספר.

זבולון אורלב: רבותי, אני אומר לכם שוב, אפשר להגיד שזה באחריות של מנהל בית-הספר או המנהל האדמיניסטרטיבי.

זבולון אורלב: זה לא יהיה.

שמשון שושני: בדבר אחד אפשר להסכים עם מר אהוד פלג, שהשמנה איננה בריאה.

אהוד פלג: יש כאן גם עניין ערכי.

אהוד פלג: כאשר יש הוראות מחייבות, כאשר הן נכללות בתוך תנאי המכרז, איך ייתכן שפועל בבית-הספר עסק שזכה במכרז ולא מקיים את ההוראות שנקבעו במכרז?

זבולון אורלב: כי אין פיקוח.

זבולון אורלב: כל הוראה שתתן שאין עליה בקרה ופיקוח – כל ההוראות לא שוות.

אהוד פלג: מנהל בית-הספר לא יכול לסגור לו את העסק?

אהוד פלג: אם זכיין אחר פועל בתוך בית-הספר ולא מקיים את ההוראות שנקבעו במכרז - - -

זבולון אורלב: מישהו צריך לבוא למנהל ולהגיד לו: אדוני, ביקרתי היום בבית-הספר, אני ממונה מטעם ועד ההורים, ואני מודיע לך שהוא לא עומד בתנאי המכרז כי א' ב' ג' ד'.

זבולון אורלב: האיש הזה מוכר שלא כהלכה.

זבולון אורלב: אז חובתו של מנהל בית-הספר לפעול, ולשם כך נמצאת גברת עירית ליבנה וכל המערכת קיימת.

זבולון אורלב: אז יש לנו שיג ושיח עם מנהל בית-הספר.

זבולון אורלב: אבל מי מפקח על זה?

אהוד פלג: המנהל מחזיק בידו האחת את הוראות חוזר המנכ"ל, וביד השנייה את הוראות המכרז שיצא למזנון בתוך בית-הספר.

אהוד פלג: מה עוד הוא צריך כדי לדעת שההוראות הללו אינן מקוימות?

זבולון אורלב: מנהל בית-הספר לא מוציא את המכרז.

זבולון אורלב: הבעלות מוציאה את המכרז.

אבי גור: אני מלווה את הנושא הזה כבר 10 שנים.

אבי גור: יש לי ידע מקצועי.

זבולון אורלב: בואו נשמע מניסיונך.

אבי גור: אעזור לכם.

אבי גור: דבר ראשון, הייתי מבקש שימלאו את החלטות ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת שדנה בזה בדיון האחרון.

אבי גור: הכול מפורט שם, וגם אתה השתתפת בחלק מן הישיבה ותרמת.

אבי גור: אני חושב שהבקשה שלך מגברת עירית ליבנה עכשיו היתה במקום.

אבי גור: גברת עירית ליבנה הוציאה הנחיות.

אבי גור: עכשיו צריך לעזור למנהלים שההנחיות יבוצעו באשר לתפריט.

אבי גור: שני גורמים נוספים פועלים כאן.

אבי גור: אחד הוא מרכז השלטון המקומי שאחראי על ההפעלה של המזנון ועל התברואה שלו באמצעות כך שהוא מפעיל את המבנה והוא השותף של משרד החינוך.

אבי גור: הכול כתוב בחוק.

אבי גור: הגורם הנוסף שפועל כאן הוא מר זאב פיש, המפקח הארצי במשרד הבריאות שסגר בשנה שעברה מזנונים ב-30 בתי-ספר והגיש כתבי אישום בבית-המשפט נגד 50 נוספים.

אבי גור: למיטב ידיעתי הוא מתכוון לעשות את זה בחודש הקרוב פעם נוספת.

זבולון אורלב: איך הוא יודע?

זבולון אורלב: מי מביא לו את המידע על פעולת המזנונים?

אבי גור: את העצה שלך להקים ועדת תזונה יישמנו כבר.

אבי גור: אנו סבורים כמוך.

אבי גור: אנחנו מבקשים רק דבר אחד, שמשרד הבריאות יעזור למר זאב פיש ויגדיל את הבקרות.

אבי גור: תודה.

עפרה חבקין: אני מייצגת כאן את מר זאב פיש שנמצא בחוץ-לארץ, הוא המפקח הארצי לבריאות הסביבה.

עפרה חבקין: מה שאמרתי קודם ומה שעשה מר זאב פיש באמצעות לשכות הבריאות – נכנסים לבקרות.

זבולון אורלב: את לא חולקת על דבריו של מר אבי גור.

זבולון אורלב: הוא רק חילק מחמאות.

עפרה חבקין: אני רוצה להגיד שבדיוק כפי שסוגרים מסעדה, כך סגרו את המזנונים בבתי-הספר.

עפרה חבקין: לא היה במזנונים פיקוח יותר מאשר בבתי-אוכל אחרים.

אבי גור: לאחות בית-הספר לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי יש תפקיד לערוך בדיקת תברואה.

אבי גור: יש בידי כרגע מסמך של האחות הראשית.

אבי גור: יש אחות בית-ספר בתיכון.

אבי גור: אין כרגע אחות ביסודי.

זבולון אורלב: מר פלג, תמונת המצב ברורה מאוד.

זבולון אורלב: אין מחלוקת על כך שיש הנחיות ראויות, נכונות וטובות שידועות במוסדות החינוך.

זבולון אורלב: מה שצריך לעשות זה לעורר את ועדי ההורים לתרום את תרומתם בפיקוח ובהשגחה - -

עירית ליבנה: ובשיתוף התלמידים.

זבולון אורלב: - - ומשהתגלה שנפלה תקלה חובתה של הרשות המקומית אם יש בעיה של רישיון, וחובתה של מערכת הבריאות וחובתה של מערכת החינוך לפעול כדי להביא לסגירה, לכתב אישום, לנקיטת כל האמצעים.

זבולון אורלב: אם נקבל תלונה – ותלונה כזאת לא הגיעה אלינו – שהורים פונים ואומרים שיש דבר לא ראוי ולא נכון ואין להם כתובת, אין עם מי לדבר – זה עניין אחר.

זבולון אורלב: על כך לא שמעתי תלונה.

זבולון אורלב: בזה אני רוצה לחתום את העניין הזה, אלא אם כן אתה רוצה להעיר עוד הערה קצרה.

אהוד פלג: אני שואל בהמשך לדברים האלה, אם הדברים בסופו של דבר נופלים על ההורים - - -

זבולון אורלב: לא נופלים על ההורים.

אהוד פלג: לפיכך הוראות מחייבות של משרד החינוך – ונראה את זה גם בנושאים אחרים שעוד יעלו כאן היום – נשארות בחוזר המנכ"ל.

זבולון אורלב: המדינה איננה בייביסיטר של הילדים.

זבולון אורלב: בואו נפנים את הדבר הזה.

זבולון אורלב: יש חובת מדינה, יש חובת הורים, יש חובת השלטון המקומי.

זבולון אורלב: כל אחד שימלא את חובותיו.

זבולון אורלב: אתה לא שולח ילד לבית-ספר, שגר ושכח, ואומר: עכשיו המדינה תדאג שמישהו שם יפקח שהמזון יהיה בריא על-פי ההוראות.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: כאן צריכים גם את דאגת ההורים.

זבולון אורלב: כפי שההורים מעורבים במה שקורה בבית-הספר, במה שקורה עם תוכניות הלימודים, במה שקורה עם הטיולים שיתעניינו גם במה שקורה בדבר הזה.

זבולון אורלב: אין מישהו אחר שיעשה את זה.

זבולון אורלב: אני אומר לך באופן גלוי, אם מחר יגידו למשרד החינוך שיש להם עוד 1,000 עובדים אציע למנכ"ל לא לשים אף עובד לצורך הסוגייה הזאת.

זבולון אורלב: שייקח את כל ה-1,000 שילמדו עוד מתמטיקה ואנגלית ויחנכו להתגייס לצבא ולעשות שירות לאומי.

זבולון אורלב: זה חשוב יותר.

זבולון אורלב: אתה רוצה שהמערכת תקדיש מאמצים וכוחות אדם כדי לפקח על המזון?

זבולון אורלב: לא, אני לא תומך בזה.

זבולון אורלב: אני סבור שזה חלק מחובת ההורים ומן האחריות שלהם.

זבולון אורלב: בשביל זה קיימים הורים.

זבולון אורלב: חובתה של המערכת לאכוף.

זבולון אורלב: מרגע שנתגלה שיש איזו בעיה חובתה לנקוט בכל האמצעים כדי לעשות את הדבר הזה, ועל כך לא שמענו תלונה.

אתי בנימין: אני חייבת לציין שברוב בתי-הספר יש ועדות של הורים שמטפלות בנושא המזון.

אתי בנימין: כל תלונה שמגיעה, אני מפנה אותה באופן ישיר לגברת עירית ליבנה.

אתי בנימין: אני חייבת להגיד שהיא עונה לי עשרים-וארבע שעות ביממה, אין שום בעיה.

אתי בנימין: אתה יודע שלא תמיד אני מפרגנת למשרד החינוך, אבל הפעם מגיע להם.

אתי בנימין: היא עושה עבודה נהדרת.

זבולון אורלב: עד שהיא עשתה דיאטה, עכשיו היא תשמין מנחת ...

אתי בנימין: יחד עם זאת, בהחלט צריך יותר פיקוח וביקורות של משרד הבריאות במזנונים.

זבולון אורלב: זאת היתה גם בקשתו של מר אבי גור, ואנו מצטרפים לבקשה.

זבולון אורלב: אנו מסכמים שההנחיות באשר למזנוני בתי-הספר הן הנחיות ראויות ונכונות.

זבולון אורלב: כל רשות – משרד החינוך, השלטון המקומי ומשרד הבריאות – תמלא את חובתה כפי שנדרש על-פי ההנחיות וההוראות והחוק.

זבולון אורלב: ההורים צריכים אף הם להצטרף כדי לפקח שההוראות הללו מתקיימות.

זבולון אורלב: אם תתקבל תלונה, חובתן של המערכות לטפל, לאכוף, להעניש וגם להביא לסגירת המזנון כדי לשמור על הבריאות.

זבולון אורלב: אנו מבקשים להגביר את הפיקוח של משרד הבריאות, שעושה אותו באופן ראוי.

זבולון אורלב: אם ארגוני המורים אומרים שהוא עושה – האמיני לי שהוא עושה את זה היטב, אבל אנו מבקשים לתגבר אותו, את פעילותו של מר זאב פיש.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הנושא השני שטיפלנו בו בישיבה הקודמת ולא סיימנו הוא באשר לילדים שסובלים מאלרגיה.

זבולון אורלב: אנו עוסקים היום בתשובה של משרד החינוך ומשרד הבריאות.

זבולון אורלב: מדובר בילדים שרגישים לאלרגנים מסוימים, דוגמת חלב וכדומה.

זבולון אורלב: הם נכנסים למערכת החינוך אך מערכת החינוך לא סטרילית עבור אותם ילדים, ועבורם זה לעתים שאלה של חיים ומוות או התקפים קשים, השפעות רפואיות קשות.

זבולון אורלב: אני מבין שגם על הדברים הללו אין מחלוקות.

זבולון אורלב: השאלה היא איך מערכת החינוך יכולה להתמודד בסביבת בית-הספר כאשר יש ילד או שניים שצריכים סביבה סטרילית.

זבולון אורלב: זאת השאלה שעלתה בישיבה הקודמת ודחינו את התשובה עליה להיום.

שלומית רדר: אולי תוכל לאפשר לד"ר בר-סלע להסביר בכמה מילים מה זה אלרגיית מזון?

זבולון אורלב: לא נעים לי לומר לך, אני יכול לעשות כרגע עבודת דוקטורט על אלרגיית מזון אבל אז לא יהיה לנו זמן לעסוק בתשובות.

זבולון אורלב: את רוצה עכשיו להסביר באריכות את הבעיה?

זבולון אורלב: יש לך 3 דקות.

זבולון אורלב: את רוצה שנקדיש את 3 הדקות להסברת הבעיה או להסברת הפתרון?

זבולון אורלב: מה את רוצה?

שלומית רדר: פתרון.

עירית ליבנה: אנחנו מדברים על ילדים במצבי בריאות מסכני חיים.

עירית ליבנה: על-פי ההסתכלות שלנו המענה צריך להינתן לעוד כמה מקרים, כמו ילדים בכימותרפיה וילדים מושתלי אברים.

עירית ליבנה: אנחנו מדברים על קבוצת ילדים שלהם נדרשת השגחה.

עירית ליבנה: ההשגחה הזאת לא ניתנת באמצעות משרד הבריאות ומשרד החינוך לילדים שמקבלים סיוע לצורך טיפול פולשני בשגרה.

עירית ליבנה: הגדרנו את האוכלוסייה ובעקבות דיון שהיה לנו במשרד, עד היום אנו מטילים את האחריות הזאת על הצוותים החינוכיים ואנו מבינים שיש בזה בעיה.

עירית ליבנה: אנו רוצים לפתור את הבעיה.

עירית ליבנה: כולנו מבינים את הצרכים.

עירית ליבנה: אחת מן הסוגיות שהועלו, שמבחינת המימון צריך להיות כאן שיתוף פעולה בין משרד הבריאות, משרד החינוך ומרכז השלטון המקומי.

עירית ליבנה: מנכ"ל המשרד הציע ויצא בפנייה שהשלישייה הזאת תישא במימון, כמובן בגיבוי משרד האוצר.

עירית ליבנה: הפתרון שלנו הוא לתת השגחה על-פי חוות דעת של מומחים, כלומר נבחן כל מקרה לגופו.

זבולון אורלב: מה משמעות ההשגחה?

זבולון אורלב: יצמידו לכל תלמיד סיוע?

עירית ליבנה: לא.

עירית ליבנה: אנחנו נבחן את המקרים שבהם יש סכנת חיים לילד, כלומר מצב בריאות מסכן חיים בגילאי חינוך חובה, כמו הקריטריונים שקבע בעבר משרד הבריאות, מגיל 5 ועד גיל 9-10, עד שיגיע לבגרות ועד אז גם הסביבה תלמד אותו וגם הילד עצמו יוכל להשגיח טוב יותר.

זבולון אורלב: בכמה ילדים בשנתון מדובר?

עירית ליבנה: על כך יוכל לענות שכני.

עירית ליבנה: על-פי הפניות שהגיעו אלינו, בעיקר לגבי הרגישויות למזון, שזה האוכלוסייה הגדולה יותר, יש בין 300-400 ילדים כאלה.

קריאה: יש יותר, הרבה יותר.

עירית ליבנה: אין מידע מספרי מדויק, וזה אחד הדברים שהעלינו, שמספר הילדים יגדל.

עירית ליבנה: לצערנו הרב יש גידול במספר הילדים שסובלים מאלרגיות.

עירית ליבנה: נצטרך לתחוֹם את זה בעזרת ועדת מומחים ולהגדיר מיהי האוכלוסייה, מה הרגישות מסכנת החיים שמחייבת השגחה.

זבולון אורלב: מה יקרה ב-1 בספטמבר?

עירית ליבנה: נכון להיום, אלא אם יווצר כאן מצב אחר - - -

שמשון שושני: קיבלתי תשובה ממנכ"ל מרכז השלטון המקומי שהם ידונו השבוע בפנייה שלי.

שמשון שושני: אני מקווה גם לקבל תשובה ממשרד הבריאות בנושא הזה.

שמשון שושני: אבל אנחנו מדברים רק באותם מקרים שהם מסכני חיים, שוועדה רפואית מקצועית של משרד הבריאות תקבע שהם מסכני חיים.

שמשון שושני: לכן פניתי לשלושת המשרדים כדי שגם התקציב יעבור בקרה של שלושת הגופים ביחד.

שמשון שושני: מי שקובע אם המצב מסכן חיים או לא מסכן חיים זה ועדה מקצועית במשרד הבריאות.

זבולון אורלב: נניח שמחר תקבל תקציב.

זבולון אורלב: מה תעשו עם התקציב הזה?

שמשון שושני: נפעיל סייעות רפואיות באמצעות השלטון המקומי והילדים שיזדקקו לסייעת יקבלו סייעת.

זבולון אורלב: יש לי שאלת תם.

זבולון אורלב: כאשר שאלתי בכמה ילדים מדובר אמרת 300.

זבולון אורלב: היו כאן צעקות ואני מניח שזה לא 300 אלא שהמספר גדול יותר.

זבולון אורלב: לפחות בערים הגדולות, למה אי אפשר לרכז אותם בבית-ספר אחד ואז באמת ליצור סביבה סטרילית?

עירית ליבנה: יגידו אחרים.

עירית ליבנה: אני חושבת שזה יוצר סטיגמה מסוימת.

זבולון אורלב: הם סובלים מאלרגיות מסכנות חיים.

זבולון אורלב: לא מדובר על סטיגמה.

עירית ליבנה: הם לא צריכים לחיות בבועה סטרילית לחלוטין.

עירית ליבנה: אם עושים תהליך כלשהו של מניעה – הילדים האלה הם ילדים לכל דבר, אין שום שוני, לא בצד החברתי שלהם, לא בצד הלימודי ולא ביכולות שלהם.

עירית ליבנה: צריך פשוט למנוע, והמניעה הטובה ביותר היא השגחה.

עירית ליבנה: היתה הצעה כזאת בראשון-לציון, זה עלה לדיון ואז סברנו שזה לא חינוכי ולא נכון.

עירית ליבנה: ניתן לאפשר לילדים ללמוד במוסדות הרגילים, עם החברה הרגילה בסביבה הרגילה, אבל ליצור את מקדמי ההגנה.

עירית ליבנה: אני רוצה להדגיש שהמנגנון יהיה כפי שנעשה היום עם המלווה האישי לתלמיד, שהוועדה בראשות משרד הבריאות, שאנו פועלים ביחד, נותנת סיוע לילדים להתערבות פולשנית באמצעות מרכז השלטון המקומי.

עירית ליבנה: זה תהליך יפה מאוד ונכון מאוד, תהליך מקצועי במשרד הבריאות ואני משתפת איתם פעולה.

עירית ליבנה: זה המנגנון שעלינו להפעיל.

עירית ליבנה: הגדרת האוכלוסייה מתרחבת והתקציב יגדל.

שלמה בר-סלע: יש שני דברים שצריך לעשות.

שלמה בר-סלע: ראשית, לוודא שיש מספיק אנשים בבתי-ספר שיודעים לטפל במצב החירום הזה, לפחות את הדבר הראשוני – לדעת מה לעשות.

שלמה בר-סלע: ככל שאני יודע כרגע זה לא קיים.

שלמה בר-סלע: זה מענה חשוב.

שלמה בר-סלע: ושנית, במקומות שבהם יש ילדים שנמצאים במצב סיכון מיוחד, יש כאלה שמספיק שמריחים חלב כדי לקבל התקף קשה.

שלמה בר-סלע: במקומות הללו מוכרחים לוודא שלא האמא תבוא ותנקה את השולחנות, כפי שעשתה אמא אחת שאני מכיר, אלא שיימצא פתרון אמיתי, והפתרון חייב להימצא כבר כעת.

עירית ליבנה: יש נוהל ברור מאוד שלנו להתארגנות, וזה קיים כבר היום באשר לניקיון ולזהירות ולאמצעים שמחויבים גם היום.

עירית ליבנה: באשר למתן מענה מיידי – אני לא יודעת אם נציגי ארגוני המורים נמצאים כאן – כאשר ציינו את זה מייד קיבלתי ריקושטים.

עירית ליבנה: לכן צריך לפנות כאן בשם הוועדה בבקשה לאפשר, לפחות עד שיימצא הפתרון, שלא יירו בי בכל משפט שאני אומרת על כך שצריך להינתן מענה על-ידי הצוות החינוכי במצבי חירום.

תמר קוכנר-אברהם: באשר להצעה לרכז את כל האלרגיים במקום אחד, אז אולי נפתח להם גם מחלקה בצבא?

תמר קוכנר-אברהם: הילדים האלה הם חלק מן האוכלוסייה.

תמר קוכנר-אברהם: הם ילדים ומגיע להם להישאר ילדים בכל מערכת ובכל מסגרת.

תמר קוכנר-אברהם: לכן כל אחד מהם צריך להמשיך ולהישאר בבית-הספר שלו.

תמר קוכנר-אברהם: נקודה אחרת שאמרת, ולדעתי קצת פספסו אותה, שאלת אם באמת כל אחד חייב סייעת.

תמר קוכנר-אברהם: התשובה היא כן.

תמר קוכנר-אברהם: אספר לך קצת מה הילד שלי צריך לעבור ואז תבין שבלי סייעת הוא לא יכול.

זבולון אורלב: הבנתי גם בלי שתספרי לי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אחרת תספרי לי ולא נסיים את הדיון.

שלומית רדר: הפתרון של גברת עירית ליבנה, ודיברנו על כך עשרות פעמים, הוא פתרון חלקי מאוד כי יש ילדים שלא זקוקים לסיוע.

זבולון אורלב: מה את מציעה?

שלומית רדר: אני מציעה שתקום ועדה בין-משרדית שתדון במה שקורה בעולם ותיישם את הצעדים שננקטים בעולם, כי בעולם יש ילדים עם אלרגיות, הרבה יותר מאשר במדינת ישראל.

זבולון אורלב: מה עושים בעולם?

שלומית רדר: בעולם צוותי החינוך מתודרכים לטפל במקרי אלרגיה קשים.

שלומית רדר: מזרק אפיפן מוגדר כדבר מציל חיים.

זבולון אורלב: אני מתנדב לבקש ממחלקת המידע והמחקר של הכנסת, ממר איתי פילדמן, לערוך בדיקה משווה על הטיפול של מערכת החינוך בילדים שסובלים מאלרגיות למזון מסוים, כיצד לפחות מדינות ה-OECD או חלקן מתמודדות עם התופעה.

זבולון אורלב: נערוך את הבדיקה הזאת.

שלומית רדר: חשוב לציין שאלרגיית מזון היא בעיה של העולם המודרני.

שלומית רדר: בשנה הבאה יהיו עוד ילדים שסובלים מאלרגיה, ובעוד שנתיים עוד יותר.

זבולון אורלב: אני לא רוצה לשמוע עכשיו הרצאות.

זבולון אורלב: ההרצאות הסתיימו כבר בישיבה הקודמת.

זבולון אורלב: הדיון עכשיו מעשי מאוד, פרקטי מאוד – איך אנחנו מטפלים.

אבי גור: משפט אחד קצר.

אבי גור: הצעה לפתרון.

אבי גור: היות וגברת עירית ליבנה עובדת לבד, והיא באמת עושה עבודה קשה, צריך שמשרד הבריאות ישאיל לה לשבוע את המומחה שלו לנושא.

אבי גור: בתוך יומיים אפשר להוציא נוהל ואפשר לקדם את הנושא, כי כרגע המבוכה רבה.

עירית ליבנה: יש כבר נוהל.

משה רוטמן: אני שואל את עצמי מאין יממנו את הסייעות כאשר לטיפולים פולשניים לילדים שנמצאים בשילוב לא יכולים לתת יותר מ-20 שעות, גם אם המערכת היא של 35 שעות.

זבולון אורלב: מה אתה מציע?

זבולון אורלב: שלא יממנו?

זבולון אורלב: שנתייאש?

זבולון אורלב: שנבכה?

משה רוטמן: אני שואל.

זבולון אורלב: זה חובתה של המדינה.

זבולון אורלב: יש דברים שהם מחובתם של ההורים.

זבולון אורלב: כאן אני לא מצפה שהורה יפסיק את עבודתו ויתלווה לילד שלו לבית-הספר.

זבולון אורלב: יש חוק חינוך חובה.

זבולון אורלב: הילד צריך ללכת לבית-הספר וחובתה של המדינה להסדיר שהילד הזה ילמד, אם ההורה רוצה בסביבה הרגילה שלו או לא בסביבה שלו, כל אחד לפי שיקוליו הוא, ולא יהיה חשוף לכל הסכנות האלה.

משה רוטמן: אולי יוכלו להעיר את עינינו מדוע ילדים בשילוב עם צרכים מיוחדים - - -

זבולון אורלב: כרגע אנחנו עוסקים לא בילדים עם צרכים מיוחדים.

זבולון אורלב: לא אתן שהדיון יסטה לכל מיני דברים אחרים.

זבולון אורלב: אנו עוסקים כרגע בילדים עם אלרגיה.

23637: אני נציגת מרכז השלטון המקומי ואמא לילד אלרגי.

23637: במסגרת השלטון המקומי אנחנו רוצים להיות שותפים, כפי שהציע המנכ"ל, לוועדה של משרד הבריאות ומשרד החינוך.

23637: הבקשה שלי, שהוועדה תגיש את ההמלצות אליך, כלומר שנחזור לכאן עם ההמלצות ועם הלמידה ועם הסקירה.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: סדרי השלטון הם כדלקמן: יש רשות מבצעת ויש רשות מחוקקת שהיא מפקחת.

זבולון אורלב: אין תפקידי לבצע.

זבולון אורלב: אני צריך לפקח.

זבולון אורלב: הוא צריך לבצע.

זבולון אורלב: חלוקת העבודה כאן ברורה מאוד.

שמשון שושני: אנחנו מסכימים שזה יחזור לכאן.

זבולון אורלב: הוא צריך לעבוד.

זבולון אורלב: אחרי שהוא יקבל את המלצות הוועדה המשותפת ויאשר וכן הלאה, הוא יבוא לכאן ויציג את ההמלצות.

23637: העיקר שיהיה לזה תוקף.

23637: דבר נוסף, חשוב שחוזר מנכ"ל משרד החינוך ידבר על הנושא הזה.

23637: העלית סוגייה חשובה.

23637: אנחנו בפתיחת שנת הלימודים.

23637: זה לא מופיע כרגע בחוזר מנכ"ל משרד החינוך.

23637: בעבר היתה הצעה.

23637: זה רשום בנייר שהעברנו לכם.

23637: גם בחוזר מנכ"ל של השלטון המקומי נכלול את זה.

23637: חשוב להגיד שהילדים האלה משתמשים במזרק באופן יום-יומי ומישהו בבית-הספר צריך לדעת להזריק.

זבולון אורלב: אבל כדי שמישהו בבית-הספר יוכל לעשות את זה, אם ייקח אחריות עליו לעבור קורס, הוא חשוף לתביעות, אינני יודע מה.

זבולון אורלב: עולות כאן שאלות רבות.

23637: זה מזרק לשימוש אוטומטי, בדיוק כמו אטרופין.

טליה אגמון: ילד לא יכול להזריק לעצמו.

23637: דבר נוסף, באשר לחקיקה – כן קיימת חקיקה בעולם ואולי אפשר לקדם חקיקה גם אצלנו.

23637: גם אנחנו בשלטון המקומי מוכנים לעזור במחקר.

23637: אגיד בסוגריים – שאלת על מה זה מדבר.

23637: לא ניכנס לפרטים כי ביקשת לא להיכנס אליהם, אבל במדינה כמו שלנו, כשעל כל מוצר מזון רשום "פרווה" "בשרי" או "חלבי", תשים לב שבהרבה מוצרי פרווה רשום "מיוצר על פס חלבי", או על מוצרים כמו "ביסלי" רשום "עשוי להכיל שומשום או בוטנים" למרות שאין בזה שומשום או בוטנים ו"שטראוס" בכלל לא מייצרים את זה על פס חלבי.

23637: הם עושים את זה כדי להסיר מעצמם אחריות.

23637: לילדים האלה יש עוד הרבה פחות מה לאכול, כמעט אין להם מה לאכול.

זבולון אורלב: ולכן?

23637: ולכן בעולם גופים גדולים, תאגידים, אחת לשנה מייצרים ליין שבמאה אחוז לא מכיל חלב.

זבולון אורלב: תבקשי דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

23637: ביקשת לקבל דוגמה, אז אלה דוגמאות.

עירית ליבנה: עוד הערה אחת.

עירית ליבנה: בחוזר המנכ"ל שלנו בחודש ספטמבר יהיה אזכור בקיצור, ובחוזר נובמבר – של הוראות הקבע – יהיה שוב ריענון.

טליה אגמון: אנחנו כן מתייחסים לעניין הסייעות כעניין רוחבי, לא רק על הילדים שסובלים מאלרגיות אלא על כל מכלול הבעיות של ילדים שצריכים סיוע ותמיכה.

טליה אגמון: כבר כמה שנים אנחנו מנסים להגיע להסדר עם משרד החינוך בנושא הזה.

טליה אגמון: אני יודעת שזה יעלה בפגישה הקרובה של סגן שר הבריאות עם שר החינוך שאמורה להיות, למיטב ידיעתי, ביום ראשון.

טליה אגמון: זה נושא שעומד על סדר היום.

טליה אגמון: אני מקווה שנגיע להבנות כלשהן הפעם.

זבולון אורלב: ד"ר שושני, ביום שני ניפגש פעם נוספת.

זבולון אורלב: אני לא מזמין שוב את כולם.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים שתדונו בזה פעם נוספת.

זבולון אורלב: יש לכם פגישה.

זבולון אורלב: פנית למשרד הבריאות.

זבולון אורלב: אני שומע ששר החינוך אמור להיפגש עם סגן שר הבריאות.

זבולון אורלב: אם אפשר, אני מבקש שביום שני תדווחו לנו מה יהיו ההוראות לפתיחת שנת הלימודים.

זבולון אורלב: אגב, הצעתי למנכ"ל גם לשקול – אינני יודע אם בעת כזאת אפשר – להיעזר בבנות השירות הלאומי.

זבולון אורלב: עולות אמנם השאלות המשפטיות.

זבולון אורלב: יצמידו בת שירות לאומי, אבל האם היא יודעת להזריק?

זבולון אורלב: מי נושא באחריות?

זבולון אורלב: עולות כאן כל מיני שאלות.

עירית ליבנה: כל אחד יכול לדעת להזריק.

זבולון אורלב: אינני יודע.

זבולון אורלב: אני לא מתמצא משפטית.

זבולון אורלב: עולות כאן שאלות שונות.

זבולון אורלב: הרי מישהו לוקח אחריות על חיים של מישהו אחר.

שמשון שושני: כל אחד יכול, עד התביעה המשפטית הראשונה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שעולות כאן שאלות כבדות משקל.

שלמה בר-סלע: ואם מישהו לא ינשים, או לא יעצור דימום?

שלמה בר-סלע: כולם עושים את זה.

זבולון אורלב: אבל אחרי זה יתברר שהסייעת צריכה היתה ללכת לקורס ולא הלכה לקורס של הנשמה, לכן ההנשמה לא הצליחה.

זבולון אורלב: נער הייתי וגם קצת בגרתי ולכן אני סבור שצריך לא להתחמק.

זבולון אורלב: אמרתי כבר בישיבה הקודמת, אני כבר די ותיק במערכת החינוך וזאת הפעם הראשונה שאני דן בסוגייה הזאת.

זבולון אורלב: אינני יודע איך להגדיר את עליית הנושא הזה, אם זה חלק ממחלת העת שלנו.

זבולון אורלב: אי אפשר גם לתבוע מהיום למחר פתרונות.

זבולון אורלב: אני מבין שאין לנו פתרון ליום שלישי הבא, אלא שכל אחד במקומו, באמצעות אותו חוזר, יעורר רצון טוב.

זבולון אורלב: עד לפתרון האמיתי צריך לגייס רצון טוב.

זבולון אורלב: אני לא רואה שום פתרון אחר – רצון טוב של הסביבה שעוטפת את הילד.

זבולון אורלב: גברת עירית ליבנה, אם תתקלי בבעיות עם ארגוני המורים, ואם המנכ"ל ידבר וזה לא יעזור, גם אני מוכן להשתתף במאמץ, להגיד למורים לגלות רצון טוב, אחריות ואנושיות כלפי ילדים שרוצים ללמוד בבית-הספר.

זבולון אורלב: אבל צריך בזמן קצר לגבש את ההסדרים, לדון עם משרד הבריאות ולהגיע להסדרים כלשהם, כי אין לנו כאן פתרון קסם.

זבולון אורלב: זה לא עניין שעכשיו נקצה 10 מיליון שקל ומייד יהיה פתרון, או שנציב כעת 300 בנות של השירות הלאומי ומייד יהיה פתרון.

זבולון אורלב: אלה לא הפתרונות.

זבולון אורלב: שמענו את הדיווחים.

זבולון אורלב: בישיבה שלנו ביום שני הקרוב בנושא קליטת עולי אתיופיה – ואין צורך להזמין את כל הגורמים לכאן – אני מבקש להקדיש רבע שעה לדיווח של מנכ"ל משרד החינוך על היערכות מערכת החינוך לטיפול בילדים שסובלים מאלרגיות.

זבולון אורלב: נשמע רק דיווח ולא נפתח שוב את הדיון.

זבולון אורלב: אם הם רוצים לבוא ולשמוע, אינני יודע אם הדיון יהיה משודר – אם הוא משודר אז הם יוכלו לשבת בבית ולשמוע, אבל אם לא ישודר, אם רוצים לבוא ולשמוע בבקשה, אבל לא אפתח שוב את הדיון.

זבולון אורלב: בזה סיכמנו את הסוגייה הזאת.

זבולון אורלב: הסוגייה השלישית היא הסייעות האישיות.

זבולון אורלב: מי העלה את זה בישיבה הקודמת?

זבולון אורלב: עו"ד קרין אלהרר, את רוצה להציג את העניין?

קרין אלהרר: אני אשמח.

זבולון אורלב: את יכולה לרדת למטה?

קרין אלהרר: אני לא יכולה.

קרין אלהרר: אני על כיסא גלגלים.

קרין אלהרר: זאת ההערה הראשונה שהייתי רוצה להעיר, שמצער מאוד שכנסת ישראל לא נגישה לאנשים עם מוגבלויות, וכנראה שזה ממשיך גם החוצה.

זבולון אורלב: הכנסת נגישה.

זבולון אורלב: יש בצד השני אפשרות לכניסה לכיסאות גלגלים.

קרין אלהרר: הצד השני סגור.

קרין אלהרר: ניסינו.

זבולון אורלב: לפני 4 ימים חסמו את הצד השני כי משפצים את כל הכנסת.

זבולון אורלב: אנחנו מקיימים דיון פגרה.

זבולון אורלב: זה המקום היחיד שממנו ניתן לשדר.

זבולון אורלב: אם הייתי יודע הייתי מבקש מן הסדרנים לעזור לך כדי שתוכלי לרדת את 4 המדרגות האלה.

קרין אלהרר: אין מה לעשות, אבל לא למצוא תירוצים.

קרין אלהרר: מנהלת הוועדה ידעה שאני מגיעה, היא ידעה מבעוד מועד שאני על כיסא גלגלים.

קרין אלהרר: לא נקיים על זה דיון, אבל רציתי רק להעיר שזה באמת לא בסדר.

זבולון אורלב: אני מתנצל.

זבולון אורלב: את צודקת.

זבולון אורלב: בבקשה.

קרין אלהרר: לעניין הסייעות האישיות – הקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלויות בבר-אילן הגישה בינואר 2008 עתירה בנושא הזה.

קרין אלהרר: המטרה של העתירה היתה להחזיר לילדים סייעות אישיות בחינוך המיוחד, סייעות שנלקחו מהם בהוראת האגף לחינוך מיוחד.

קרין אלהרר: אחרי דיונים ארוכים מאוד ניתן פסק-דין, בספטמבר 2008.

קרין אלהרר: פסק-הדין קבע שלושה דברים.

קרין אלהרר: הוא קבע קודם כול שההוראה בטלה ותחתיה תהיה הוראה חדשה שתאפשר להורים לפנות לבתי-הספר ולמפקחים ולבקש מהם סייעות אישיות במקרים החריגים.

קרין אלהרר: מעולם לא נתבקשו סייעות אישיות לכל התלמידים שלומדים בחינוך המיוחד.

קרין אלהרר: דבר שני, נקבע שבית ספר "און" שמשם יצאו שני העותרים, יקים בתוך 30 ימים ועדת חריגים שתפעל ביחס לבית-הספר ותדון בעניינו של העותר.

קרין אלהרר: דבר שלישי, נקבע שהעותרת השנייה תקבל סייעת אישית לאלתר.

קרין אלהרר: משרד החינוך הסכים לכך עוד במעמד הדיון.

קרין אלהרר: מאז ועד היום משרד החינוך הוציא חוזר מנכ"ל מעורפל מאוד.

קרין אלהרר: מאוד לא ברור להורים כיצד הם יכולים לפנות לרשויות כדי לבקש את הסייעת האישית.

קרין אלהרר: יש הוראה בעמוד אחד שקובעת שלמפקח יש סמכות לתת תגבור.

קרין אלהרר: הדברים הללו היו ידועים גם קודם.

קרין אלהרר: לא נקבע שום הסדר איך תדון הוועדה, מה יהיה שם, איך ההורים פונים, למי הם פונים, מתי יאפשרו להם לומר את הדברים, מעבר לבית-הספר.

קרין אלהרר: הרי כל העניין של ועדת חריגים הוא שבית-הספר קובע שהילד לא זקוק לסייעת אישית וההורים טוענים אחרת.

קרין אלהרר: אז, עם כל הכבוד, צריך להיערך דיון.

קרין אלהרר: ההורים צריכים לבוא ולומר את אשר על ליבם, כאשר ועדת החריגים מורכבת לאו דווקא ממנהל או מנהלת בית-הספר, אלא היא מורכבת מרופא ומפקחת, ואני סבורה שגם להורים מגיע מקום.

קרין אלהרר: בנוגע לעותר – אחרי 3 ועדות חריגים, בסופו של דבר הוחלט שהוא זכאי לסייעת אישית.

קרין אלהרר: עד היום לא ברורה זהותה, כאשר אנו פחות משבוע לפני פתיחת שנת הלימודים.

קרין אלהרר: בסייעת אישית מדובר על מישהי קבועה שתלווה את הילד.

קרין אלהרר: מדובר על ילד עם מחלה ניוונית קשה מאוד שבכלל לא ברור מה עתידו.

קרין אלהרר: אי אפשר לתת לו כל פעם מישהי שפנויה באותה עת.

קרין אלהרר: זה לא סייעת אישית אלא סוג של כיבוי שרפות.

קרין אלהרר: זה לא נכון לילד עם צרכים כל-כך מיוחדים.

זבולון אורלב: גברת אלהרר, אני מבקש להימנע מלדון במקרים ספציפיים.

זבולון אורלב: אנחנו מדברים כאן בעיקרון.

זבולון אורלב: אני לא ערוך לקיים כאן דיון על מקרה זה או אחר.

קרין אלהרר: בעיקרון צריכה להיות גישה ברורה מאוד, שגם להורים כאפוטרופסים טבעיים של הילדים צריכה להיות אמירה באשר למה שהילדים האלה זקוקים לו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הדברים שלך ברורים מאוד.

משה רוטמן: מעבר לחינוך המיוחד יש את חוק השילוב, לגבי אותם אלה שמצליחים לצאת מן החינוך המיוחד ולהשתלב בחינוך הרגיל.

משה רוטמן: גברת עירית ליבנה והמחלקה שלה עושים עבודה נפלאה, אבל לא ייתכן שמקסימום שעות הסייע הרפואי שיוכלו לתת הוא לא יותר מ-20 שעות.

משה רוטמן: ומה אם הילד לומד בבית-ספר תיכון 45 שעות בשבוע?

משה רוטמן: יש כאן מלכוד כפול.

משה רוטמן: אם אביא סייע מבחוץ, ולא משנה אם זה עובד זר או בכספי, הרי שאני הופך להיות עבריין.

משה רוטמן: מצד שני, הילד לא יכול להיות ללא השגחה רפואית, בייחוד כאשר מדובר בפינוי של דרכי הנשימה.

משה רוטמן: אין לי שום תלונות, אני פשוט אומר שלא די ב-20 שעות.

זבולון אורלב: השאלה ברורה.

אבנר עורקבי: לפני שנה יצאנו למחאת שטח מול בית השרה הקודמת.

אבנר עורקבי: בין היתר היתה גם ועדה שהיא הקימה בנושא הזה, ועדת דורנר.

אבנר עורקבי: גם בוועדה בראשות - - - וגם בוועדת דורנר נקבע שהילדים חייבים לקבל סייעות בלי שום הגבלה.

אבנר עורקבי: לכן אני לא מבין למה האדון לא קיבל סייעת לבנו.

אבנר עורקבי: הילד שיושב לידי למשל, כבר שנה שלמה אין לו סייעת.

דפנה אזרזר: ויש ועדה שקבעה שלילד מגיעה סייעת.

דפנה אזרזר: אני מנכ"ל ארגון אהב"ה ואני אמא לילד נכה שיש לו סייעת אישית.

דפנה אזרזר: ניהלנו ביחד את המאבק על הסייעות האישיות.

חיים רטיג: אני אבא ל-5 ילדים, ביניהם שני ילדים עם צרכים מיוחדים, והבן הקטן שלי יושב לידי.

חיים רטיג: הוא לומד בבית-ספר "און".

חיים רטיג: ערכנו מאבק על מנת לקבל סייעת אישית בתוך המסגרות של החינוך המיוחד.

חיים רטיג: משרד החינוך יודע שיש צרכים מיוחדים לילדים רבים, גם בחינוך המיוחד.

חיים רטיג: אני בכובע של אקי"ם ישראל.

חיים רטיג: יש עשרות ילדים בתוך המסגרות לחינוך המיוחד שזקוקים לסייעת קבועה וצמודה בתוך המסגרות אבל משרד החינוך החליט לנהוג באופן הבא.

חיים רטיג: גם בוועדה שהוא מקים בתוך המסגרות הוא לא מודיע לאפוטרופסים של הילדים, אלא מביא מסמכים על דעת עצמו ומחליט את מה שמחליט וקובע את מה שקובע, ואנחנו ההורים לא יודעים על כך.

דפנה אזרזר: איך יכולה להתנהל ועדה אם לא שומעים את שני הצדדים?

חיים רטיג: כבוד היושב-ראש, אני מזמין את כל חברי הוועדה ב-1 בספטמבר לבוא לבית-ספר "און" ולראות מן השטח את הצרכים של הילדים עם הפיגור השכלי, ילדים עם CP, ילדים עם ניוון שרירים שזקוקים לסייעת אישית.

חיים רטיג: יושב כאן הצוות המתוגבר של אגף החינוך המיוחד במשרד החינוך.

חיים רטיג: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, יש לי תחושה שהאנשים האלה כל-כך הרבה שנים בתפקיד שלהם שהם סיגלו לעצמם עור של תנין.

חיים רטיג: הם רואים את צרכי המשרד ולא את הצרכים של הילד הספציפי שנמצא במסגרות השונות.

שמשון שושני: אני מציע שלא תשמיץ.

זבולון אורלב: יש לי בקשה אליך, אנחנו מנהלים כאן דיונים לגופו של עניין.

זבולון אורלב: כל התיאורים הפלסטיים – זה במקום אחר.

חיים רטיג: צודק אדוני היושב-ראש.

חיים רטיג: רציתי רק להבהיר עוד דבר אחד.

חיים רטיג: הילד הזה יוצא ב-6:45 בבוקר מראשון-לציון וחוזר ב-15:00 הביתה בהסעה.

חיים רטיג: הוא לא מסוגל ללכת לשירותים בבית-הספר כי כדי להיכנס לשירותים הוא צריך עזרה אישית.

חיים רטיג: ברגע שיש מישהי שלא מכירה אותו ושלא מבינה את הצרכים האישיים, או כאשר מניידים סייעת אישית בין הילדים ואומרים: זאת הסייעת האישית, והמערכת יודעת את זה – לא ניתן פתרון לאותם ילדים.

חיים רטיג: מה הילד הזה אשם שהוא פגוע קשה והוא לא יכול להשתלב במסגרת של חינוך רגיל, בכיתות קטנות שבהן היה מקבל אוטומטית סייעת אישית?

זבולון אורלב: המסר שלך ברור מאוד.

חיים רטיג: כפי שאתה יודע, על-פי חוק חינוך חובה כל הילדים במדינת ישראל אמורים לשבת בכיתה, בכיסא שלהם.

חיים רטיג: אין שום סיבה שילדים כמו הילד שלי יישבו כל היום בתוך כיסא גלגלים.

חיים רטיג: אני מבקש שאדוני יודיע למשרד החינוך שעליו לממן כיסא מיוחד, כפי שהילד הזה יושב בבית בכיסא מיוחד ולא בכיסא גלגלים.

חיים רטיג: זה נוח למערכת, הם לא מתאמצים בנושא הזה.

חיים רטיג: אני דורש גם מן המערכת להשקיע בעזרים.

חיים רטיג: הילד הזה לא יכול לכתוב, הוא צריך להעזר במחשב.

חיים רטיג: המערכת יודעת על כך, וגם את זה היא לא נותנת לו.

חיים רטיג: אני מדבר בשם בני ואני מייצג עשרות ילדים כנציג אקי"ם וכיושב-ראש ועד הורים עירוני לחינוך מיוחד בראשון-לציון.

זבולון אורלב: אני מבין מאוד ללבך ולרוחך.

זבולון אורלב: הדברים שלך בהחלט נכנסים ללבי.

זבולון אורלב: כרגע אנו לא ערוכים לדון למשל בסוגייה החדשה שאתה מעלה על הכיסא בכיתה.

זבולון אורלב: שרת החינוך הקודמת הקימה ועדה שתפקידה לדון בכל סוגיית החינוך המיוחד, ועדת דורנר.

זבולון אורלב: הודענו לשר ולמנכ"ל שנקיים בזמן הקרוב ביותר דיון בהמלצות ועדת דורנר.

זבולון אורלב: ביקש השר לעשות את זה אחרי פתיחת שנת הלימודים בשל ההיערכות לפתיחת שנת הלימודים ונעניתי לבקשתו.

זבולון אורלב: השר מינה את המנכ"לית הקודמת של המשרד, גברת שלומית עמיחי, ועדכן אותי בכך, כדי שהיא תעבור על ההמלצות מכיוון שהוועדה מונתה בתקופתה ותראה במסגרת התקציב הנתון מה ניתן ליישם ומה לא ניתן ליישם והיכן הפערים.

זבולון אורלב: אני לא יודע כמה זמן תארך העבודה של ועדת דורנר.

שמשון שושני: כמדומני הוקצו לה 3-4 חודשים.

זבולון אורלב: כמה זמן עבר מאז שהיא מונתה?

זבולון אורלב: אני מניח שמייד עם פתיחת מושב החורף, בחודש אוקטובר, נקיים את הדיון.

זבולון אורלב: אגב, גם השופטת דורנר הסכימה כבר להשתתף בדיון הזה.

זבולון אורלב: כאשר הייתי יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה היא עמדה בראש הוועדה הממלכתית לבדיקת מצבם של ניצולי השואה ועיקרי המלצותיה יושמו, אז אני אופטימי שוועדה שהשופטת דורנר עומדת בראשה נוכל להביא ליישום המלצותיה, ואז נקיים דיון בכל פרט ופרט, לא במסגרת דיון של שעה קצרה אלא במסגרת 3 שעות ארוכות.

חיים רטיג: האם אפשר יהיה להזמין את כל הנציגים?

זבולון אורלב: נזמין את כל מי שאפשר.

זבולון אורלב: אני רואה שאתה יותר חפץ לדבר מאשר חפץ שהבעיה תיפתר.

חיים רטיג: אולי הוועדה תוכל לצאת לשטח ולראות את הילדים כדי שתדעו על מה אנחנו מדברים.

זבולון אורלב: אמרת בפתיחת דבריך שאתה מזמין אותנו לביקור בבית-ספר "און".

זבולון אורלב: אין צורך לחזור.

זבולון אורלב: קלטתי בפעם הראשונה.

זבולון אורלב: אני מודה מאוד לך ולילד הנחמד שלך.

זבולון אורלב: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

שמשון שושני: אתן קודם ליועצת המשפטית כי דיברה כאן מישהי על היבט משפטי.

דורית מורג: הייתי מצטרפת לדברים של חבר הכנסת אורלב, שמדובר בנושא פרטני.

דורית מורג: בית-ספר "און" הוא בית-ספר לחינוך מיוחד.

דורית מורג: דובר האם יש אפשרות לקבל תגבור לסייעות שנמצאות שם גם כשיש צורך באיזושהי התייחסות אישית.

דורית מורג: בית-המשפט אמר שאפשר לקיים מעין ועדת חריגים ולבחון את הנקודה הזאת.

קרין אלהרר: הוא לא אמר שאפשר.

קרין אלהרר: הוא חִיֵיב.

זבולון אורלב: אני מבין מן הבג"ץ, למרות שאינני משפטן, שההחלטה הקודמת של משרד החינוך נפסלה, הגישה שאין סייעת אישית.

זבולון אורלב: גם על זה, כידוע לך, היו ויכוחים בוועדת החינוך, התרבות והספורט שעלו לטונים גבוהים מאוד.

זבולון אורלב: הגישה הזאת לא התקבלה בבג"ץ.

זבולון אורלב: הבג"ץ אמר: יש מקרים שבהם משרד החינוך חייב לתת סייעת אישית.

זבולון אורלב: אני מבין מן המנגינה שאני שומע כאן, גם מגברת אלהרר וגם מפניות אחרות, שמשרד החינוך איננו מקיים בעצם את פסק הבג"ץ.

דפנה אזרזר: לא היה בג"ץ.

דפנה אזרזר: היתה עתירה מנהלית.

זבולון אורלב: בסדר, עתירה מנהלית.

זבולון אורלב: אמרתי מראש שאני לא משפטן, בזה אין לי ציונים גבוהים.

זבולון אורלב: אם אבקש מחר דוח מי הן הסייעות של אילו ילדים שהוועדה החליטה עליהם מאז החלטת הבג"ץ, אני מניח שאקבל רשימה לא ארוכה.

זבולון אורלב: אני מכיר גם את כל מצוקות התקציב.

זבולון אורלב: אני לא מן האו"ם.

זבולון אורלב: בתוך עמנו אנחנו חיים.

זבולון אורלב: אני שומע את הצרות מצד אחד, שומע את המצוקות של משרד החינוך מצד שני.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים היכן אנו נמצאים.

זבולון אורלב: אבל נראה כאילו לא קורה דבר.

דורית מורג: בעקבות ההחלטה שוּנָה חוזר מנכ"ל.

דורית מורג: קודם היתה מגמה שאכן מאחר ומדובר במוסד לחינוך מיוחד ורמת הסייעות שם מן הסתם גבוהה מאוד וצריך להיענות לטיפול בילדים בעלי נכויות קשות, אמר בית-המשפט בכל אופן:

דורית מורג: אל תאמרו ככלל שאף פעם אי אפשר לתת סייעת אישית, הגם שמדובר בבית-ספר לחינוך מיוחד, אלא במקרים חריגים תקימו ועדה בבית-ספר "און".

דורית מורג: וכך היה, הוקמה ועדה.

זבולון אורלב: ואם אבקש דיווח כמה סייעות אישיות נקבעו לכמה ילדים בבית-ספר "און"?

שמשון שושני: לפי מיטב ידיעתי ניתנה סייעת - - -

חיים רטיג: לקחו את הסייעת שכבר היתה באותה כיתה.

זבולון אורלב: אני "מתנצל" שהבנתי אותך.

שמשון שושני: את בית-ספר "און" אני מכיר, לא היום אבל כבר 30 ומשהו שנים.

שמשון שושני: זה אחד מבתי-ספר הטובים ביותר לחינוך מיוחד שקיימים בעולם.

שמשון שושני: היות ופעם הייתי אחראי על החינוך בתל-אביב, האמן לי שאני מכיר כל פסיק בבית-הספר הזה, אמנם לא במבנה החדש שלו, אבל אני מתאר לי שרמת החינוך ורמת השירותים שניתנים בבית-ספר "און" הם מן הטובים במדינה.

שמשון שושני: הבנתי שהמחלוקת היא כדלקמן: אין ספק שבבית-ספר "און", בבית-הספר הספציפי הזה שאנו מדברים עליו, כמו בבתי-ספר אחרים לחינוך מיוחד במדינת ישראל ניתנים שירותים רפואיים.

שמשון שושני: במסגרת השירותים הרפואיים שמשרד החינוך לקח על עצמו לתת, כגון אחות לכל בית-ספר כזה, נמצאת גם סייעת ושירותים נוספים.

שמשון שושני: הבנתי מן הבעיה הספציפית שהועלתה כאן שההורים מעוניינים בסייעת אישית.

אבנר עורקבי: ההורים מעוניינים?

אבנר עורקבי: זה לא נכון.

זבולון אורלב: תבקש אחרי כן רשות דיבור ותאמר.

זבולון אורלב: לא יהיו כאן התפרצויות.

זבולון אורלב: זה לא שוק.

זבולון אורלב: הוא מדבר ואתם תקשיבו.

זבולון אורלב: אם תרצו אחרי זה רשות דיבור תרימו יד ותקבלו רשות דיבור.

שמשון שושני: אמרתי מה הבנתי.

שמשון שושני: ייתכן שהבנתי לא נכון כי הבנת הנשמע היא לא תמיד בקומוניקציה טובה, אבל אני יודע שבבית-ספר "און" יש סייעת.

שמשון שושני: אני מבין שיש דרישה, גם לפי העתירה המנהלית, של הורים מסוימים בבית-הספר שסבורים שילדם זקוק לסייעת אישית ולא סייעות שמשרתות כמה ילדים באותו בית-ספר ואינן קשורות לילד ומטפלות בכמה תלמידים.

שמשון שושני: זאת ההבנה שלי.

שמשון שושני: על-פי מה שנפסק בבית-המשפט הוועדות האלה תטופלנה.

שמשון שושני: לפי מיטב ידיעתי, ותתקני אותי ד"ר שקד אם אני טועה, לפחות במקרה אחד בבית-ספר "און" – אני אמנם חזרתי לתפקידי רק לפני 4 חודשים אבל אני מתמצא כבר במיקרו – העותר קיבל סייעת.

קרין אלהרר: הוא עדיין לא קיבל.

קרין אלהרר: אף אחד מבית-הספר לא קיבל סייעת אישית.

שמשון שושני: אז מישהו יתקן אותי.

חיים רטיג: אדוני היושב-ראש, כעת אנחנו מדברים על בית-ספר "און", אבל אני מדבר למעשה על בתי-ספר רבים לחינוך מיוחד בארץ, כולל במגזר הערבי והחרדי, על ילדים שזקוקים לסייעת אישית.

חיים רטיג: ההורים לא יודעים על כך.

חיים רטיג: המערכת יודעת ולא עושה דבר.

שמשון שושני: אני מבטיח שמשרד החינוך, לפחות בתקופה שלי, יפעל על-פי פסק-הדין של בית-המשפט.

קרין אלהרר: הוא לא פעל כך.

שמשון שושני: תיכף נשמע את מי שממונה על הנושא.

שמשון שושני: יפעל זה מבחינתי מ-1 בספטמבר 2009.

שמשון שושני: מיום פתיחת שנת הלימודים יפעל משרד החינוך בצורה שקבע בית-המשפט.

שמשון שושני: בכל מקרה שמישהו יודע שהמשרד איננו פועל כך, אני מבקש שיפנה אליי באופן אישי.

לאה שקד: אני רוצה להבהיר שלא מדובר בבעיה תקציבית.

לאה שקד: התקציב קיים.

לאה שקד: יש שלושה סוגים של סייעות: סייעת בהקצאה אוטומטית כיתתית – בכל כיתה חדשה שנפתחת; סייעת תגבור, ובין היתר גם לבית-ספר "און", ונמצאות כאן גם המנהלת וגם המפקחת – יש סייעות תגבור שניתנות למסגרת החינוכית; וסייעות אישיות.

לאה שקד: הסייעת האישית היא לא במכסה תקציבית שעומדת בפני עצמה אלא היא חלק ממכסת סייעות התגבור.

לאה שקד: משרד החינוך פעל מיידית בהתאם להחלטת בית-המשפט והקים ועדת חריגים בהקשר של הילד הספציפי.

לאה שקד: הוקמה ועדת חריגים שהיתה עוד יותר ממה שבית-המשפט דרש מאתנו.

קרין אלהרר: זה לא נכון.

לאה שקד: ועדת החריגים שהוקמה לגבי הילד הספציפי כללה את הרופאה הממונה.

זבולון אורלב: הילד הספציפי הזה קיבל כבר סייעת אישית?

לאה שקד: הוועדה התכנסה פעמיים.

לאה שקד: הוא יקבל סייעת אישית ב-1 בספטמבר.

לאה שקד: חשוב להבין מדוע.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להבין מדוע.

לאה שקד: הוועדה החליטה שהוא לא צריך, ואחרי חצי שנה החליטה שהוא כן צריך.

זבולון אורלב: אני מבין את דברי המנכ"ל שהם דברים ברורים מאוד.

דפנה אזרזר: אני מרכזת תקופה ארוכה למדי את כל נושא הסייעות האישיות.

דפנה אזרזר: הורים פונים אליי ישירות.

זבולון אורלב: את יכולה לקצר בדבריך ולהגיד מה את רוצה?

דפנה אזרזר: יש חוזר מנכ"ל והמפקחות בשטח לא מקיימות אותו.

דפנה אזרזר: כאשר הורה פונה ואומר: הנה החוזר, הבן שלי עומד בכל הכללים, אומרים לו: אין דבר כזה סייעת.

זבולון אורלב: מנכ"ל משרד החינוך הרים את הכפפה.

זבולון אורלב: הוא אומר: משרד החינוך יבצע את פסק-הדין ככתבו, כלשונו וכרוחו, נקודה.

זבולון אורלב: אם למישהו יש איזו בעיה – ואנחנו בשידור ישיר – יואיל לפנות אליו.

זבולון אורלב: אני מבקש עוד דבר אחד: עם העתק אליי.

זבולון אורלב: אני מוכן לבקר, וזה תפקידנו – לפקח, שהפניות הללו ייענו.

זבולון אורלב: תפעל הקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלויות, תפעל אהב"ה, יפעלו כל הגופים האלה – תרכזו את הפניות ותגידו מה הבעיות הקונקרטיות שיש.

זבולון אורלב: אם מנכ"ל משרד החינוך, שהוא מן המנכ"לים הוותיקים, בעלי המוניטין, הטובים שיש בשירות המדינה, שגם אני מצטרף להוקרה ולהערכה כלפיו על שהוא חוזר בפעם השלישית לבעיות הללו - - -

שמשון שושני: הטוב אחרי היושב-ראש ...

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: לא צריך להגזים.

זבולון אורלב: הוא אומר: רבותי, נקיים את פסק-הדין.

זבולון אורלב: אין לי שום סיבה להטיל ספק בהכרזה כזאת של מנכ"ל משרד החינוך ואני חייב לתת לו גיבוי ולומר שאם המנכ"ל אומר כך אז המנכ"ל מתכוון לזה.

זבולון אורלב: הוועדה רושמת לפניה את הודעתו החד-משמעית של מנכ"ל משרד החינוך, שהמשרד יקיים את פסק-הדין של העתירה המנהלית בסוגיית הסייעות האישיות ככתבו, כלשונו וכרוחו החל ב-1 בספטמבר 2009.

זבולון אורלב: אם יהיו הערות, תלונות ובעיות – יפנו אל מנכ"ל משרד החינוך באופן אישי, וגם הוועדה תשמח לקבל את העתקי הפניות הללו.

זבולון אורלב: בכך תם הדיון.

חיים רטיג: אנחנו ההורים ערכנו כמה דיונים עם ד"ר לאה שקד ועם גברת לאה רוזנברג והן אמרו לנו במפורש שאין להן תקציב.

חיים רטיג: עכשיו היא אומרת שיש לה תקציב.

חיים רטיג: יש כאן משהו לא ברור.

חיים רטיג: אני מרגיש לא טוב עם זה.

זבולון אורלב: ההודעות המחייבות הן הודעות שהרשות המבצעת עם ד"ר לאה שקד מודיעה לוועדת החינוך, התרבות והספורט, וגם את זאת ועדת החינוך, התרבות והספורט רשמה לפניה, שהפעלת הסייעות איננה כרוכה בבעיה תקציבית.

זבולון אורלב: גם הדברים הללו נרשמו.

שמשון שושני: הפעלת סייעות כרוכה בבעיה תקציבית, אבל היא לא קשורה בעניין הזה.

לאה שקד: במקרה הזה משרד החינוך הוסיף 100 משרות.

זבולון אורלב: הסוגייה השלישית היא סוגיית האחיות של בתי-הספר.

זבולון אורלב: נציגי ארגון האחיות נמצאים כאן?

זבולון אורלב: לא.

מרינה מאיר: אני נציגת האגודה לבריאות הציבור.

מרינה מאיר: אני מנהלת הכשרה מקצועית של אחיות בית-ספר בארץ.

מרינה מאיר: החל מאפריל 2007 השירותים של שירותי בריאות התלמיד עברו לאגודה לבריאות הציבור.

מרינה מאיר: האגודה לבריאות הציבור השיגה הישגים עצומים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: האם יש בעיות?

זבולון אורלב: אין.

זבולון אורלב: תודה רבה, רבותי.

זבולון אורלב: הדיון בסוגיית הבריאות תם.