ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 61, 2009-09-03 09:00

דוד רותם: בוקר טוב, הזמנו את כל הסיעות, אף אחד לא הגיע, בואו נעשה דבר נורא פשוט.

דוד רותם: מי לא קרא את הצעת החוק?

דוד רותם: יש מישהו שמתנגד למשהו בהצעת החוק?

דוד רותם: יופי, אם כך, אנחנו יכולים להצביע מבחינתכם.

דוד רותם: אבל לי יש כמה שאלות.

תמי אדרי: הבטחתי, אני לא יודעת אם יש פה נציגה או נציג של הנציבות לאנשים עם מוגבלות- - -

לילך אברוך: אני.

תמי אדרי: אתמול דיבר אתי שמואל חיימוביץ, יש לו הסתייגות מאחד הסעיפים שהצענו לתקן.

תמי אדרי: הצענו לתקן בסעיף הזה שמדבר- - -

סיגל קוגוט: אולי כדאי שנדבר כשנגיע אל הסעיף.

תמי אדרי: הוא דיבר כללית.

דוד רותם: עזבי.

דוד רותם: זה היה בשביל- - -

תמי אדרי: בשביל הבדיחה, זה בסדר.

דוד רותם: גם לי יש כמה הערות.

דוד רותם: תמי אדרי, את רוצה להסביר לנו את הצעת החוק?

תמי אדרי: האמת שהיה אמור להיות פה אהוד שיל"ת ולהסביר, אבל הוא חלה.

דוד רותם: אני סומך עלייך שאת מכירה את חוק הבחירות.

דוד רותם: אם לא, בתור מי שהיה סגן שלך, אני אעזור לך.

תמי אדרי: בעניין סעיף 17(ו).

תמי אדרי: הסעיף קובע את מספר הסגנים ליושב-ראש ועדת הבחירות ואומר שהסגנים יהיו מארבע הסיעות הגדולות של הכנסת.

תמי אדרי: הוא לא מביא בחשבון את ההרכב הקואליציוני שנוצר בכנסת.

תמי אדרי: אני חושבת שאפילו כבר נוצר מצב שהנשיאות היתה כולה מהקואליציה ולא היה נציג לאופוזיציה, כי לא היתה סיעה רביעית בגודלה שהיא לא בקואליציה.

תמי אדרי: עלתה הצעה מאחד מחברי הוועדה, אני לא זוכרת ממי, שיהיה כתוב בחוק שאחד מארבעה הסגנים חייב להיות מאחת הסיעות של האופוזיציה, אפילו אם היא לא הסיעה- - -

דוד רותם: מה ההיגיון בזה?

דוד רותם: לפי המצב הקיים היום סגני יושב-ראש הם חברי כנסת מהאופוזיציה, יושב-ראש הוועדה המסדרת היה מהאופוזיציה.

תמי אדרי: היום, אבל כשמחוקקים חוק, לא מחוקקים אותו רק להיום.

דוד רותם: השאלה נורא פשוטה.

דוד רותם: החוק קבע שיהיו ארבעה סגנים - אני לא מבין את ההיגיון, כי אם את רוצה לתת לאופוזיציה, תקבעי שמספר הסגנים יהיה כמספר הסיעות בכנסת.

דוד רותם: למה רק הסיעה הגדולה צריכה לקבל סגן ולמה הסיעה השלישית או הרביעית בגודלה לא צריכה לקבל סגן?

דוד רותם: אם את יוצרת מצב כזה, את אומרת שלא ארבע הסיעות הגדולות, יהיה להן נציג, אלא שלוש הסיעות הגדולות והאופוזיציה.

דוד רותם: יכול להיות שהאופוזיציה זו סיעה של שלושה חברי כנסת, אבל עדיין יהיה להם סגן.

תמי אדרי: זה מה שהוא התכוון.

דוד רותם: שיפנו לוועדת הכנסת, יבקשו תוספת של נציג ויקבלו את הנציג שלהם.

תמי אדרי: כבר היום זה קיים.

דוד רותם: מה קיים?

תמי אדרי: פונים לוועדת הכנסת ומבקשים להגדיל.

סיגל קוגוט: זה הפתרון.

תמי אדרי: דווקא הוסיפו לא נציג של האופוזיציה.

תמי אדרי: במקרה הפעם זה לא משנה.

דוד רותם: לוועדת הכנסת יש סמכות, אז היא תגדיל את המספר.

תמי אדרי: אני אישית לא עומדת על הדבר הזה.

דוד רותם: תודה.

סיגל קוגוט: מתייתרת השאלה מה קורה כשמתחלפים באמצע.

דוד רותם: זה גם נכון, וזו שאלה מצוינת.

דוד רותם: הרי קואליציה ואופוזיציה זה דבר מאוד גמיש.

דוד רותם: זה עוד יותר גמיש מאשר הכנסת ומאשר חברי הכנסת עצמם.

דוד רותם: יכול להיות שהיום אני בקואליציה, מחר אני באופוזיציה ולהיפך.

דוד רותם: זה הולך לפי גודל סיעות ולא לפי שיוך פוליטי.

סיגל קוגוט: עניין 22:00.

דוד רותם: אין לי בעיה, אבל את גורמת לעצמך שבין 21:00 ל-22:00 יהיה לחץ אטומי לא תעמדי בו ותשבי עד 23:30.

תמי אדרי: זה יכול להיות, אבל אנחנו יושבים עד 02:00.

דוד רותם: זמן הבטלה מפריע לך.

תמי אדרי: השאלה היא לא שזה מפריע לי, אלא שזה פשוט לא מכובד.

תמי אדרי: נכנסים לכנסת אפילו ב-20:00, יושבים- - -

דוד רותם: את טועה.

דוד רותם: נכנסים לכנסת ב-19:00, ב-20:00 נמצאים אצלך מסיבה אחת פשוטה, כי כולם יודעים שהטלוויזיה מגיעה ורוצים להיות בפריים טיים.

תמי אדרי: הפעם היתה מלחמה, זה לא עניין אף אחד.

דוד רותם: אבל בדרך כלל אנחנו יודעים איך זה קורה.

דוד רותם: אותן מפלגות שבדקה ל-24:00 עוד לא גמרו את הרשימה, הן יגיעו לכאן יירשמו, יגידו שנמצאים בבניין, ויחזיקו אותך.

תמי אדרי: ב-22:00 אנחנו סוגרים.

דוד רותם: הם יהיו פה בדקה ל-22:00, הם יגידו לך שהם בפנים, אבל עכשיו הם צריכים לגמור את הרשימה.

דוד רותם: הרי אנחנו יודעים שברגע שנכנסתי, אני כבר בפנים, אז זה לא עד 22:00.

תמי אדרי: 24:00 מופיע בגלל העובדה שלפי חוק הפרשנות, יום זה עד חצות.

תמי אדרי: ברשויות המקומיות יש שעות וכולם עומדים בשעות האלה, והשעה היא 22:00.

תמי אדרי: אני חושבת שיושב-ראש הוועדה, וגם הסגנים, יכולים להגיד שהשעה 22:00 עברה, כולם בבניין, נא להגיש.

תמי אדרי: לא צריך לחכות, כי אחרת נחכה שלושה ימים.

דוד רותם: זה נכון, אבל אנחנו הרי יודעים היטב לאיזה מפלגות יש בעיה שבדקה ל-22:00 או בדקה ל-24:00 מתחילות להתדיין איך תיראה הרשימה.

תמי אדרי: הם יעשו את זה עד 22:00.

דוד רותם: לא, הם לא יעשו את זה עד 22:00, כי מה שיקרה, שהם יגידו לך: רגע, רגע, אנחנו נכנסים, ואת לא תסגרי להם.

דוד רותם: אין שופט במדינת ישראל שיגיד להם: רבותי, אני לא אתן לכם להגיש רשימה.

תמי אדרי: זה נכון מה שאתה אומר, אבל בפרקטיקה קורה ב-24:00 אותו דבר, וזה תלוי, יש יושב-ראש או יושבת-ראש שהם יותר סבלניים - עכשיו אפשר להגיד יושבת-ראש - ויש כאלה שלא.

תמי אדרי: היום ב-20:00 יש המון אנשים בגלל הטלוויזיה, ואחר כך יושבים ומחכים ומחכים.

דוד רותם: יש כאלה שמגישים ב-07:30 בבוקר.

תמי אדרי: אלה החדשים, שאין להם אותיות.

דוד רותם: ישנים עם אותיות.

אורלי עדס: באים לפני הזמן.

תמי אדרי: בודדים.

דוד רותם: כשאת נותנת למישהו שהוא מועמד ברשימה להגיש את הרשימה, הוא מגיע מוקדם, כי הוא יודע שברגע שהוא הגיש את הרשימה, אי אפשר כבר להוציא אותו, אי אפשר לשנות, אחרת עוד מי יודע מה יקרה במשך היום.

תמי אדרי: נראה לנו שאפשר להגיד את זה גם ב-20:00, אבל ה-24:00 בא רק משום שכתוב "יום", ואנחנו מחכים עד 24:00.

תמי אדרי: אנחנו חושבים שזה פשוט לא מכובד.

דוד רותם: אין בעיה.

דוד רותם: האם יש למישהו התנגדות לסעיף הזה?

תמי אדרי: אפשר להגיד 22:00, ולא יקרה כלום.

דוד רותם: בסדר.

דוד רותם: אחרי סעיף קטן (ט1) יבוא כך וכך.

תמי אדרי: בסעיף הזה יש עוד הצעה.

תמי אדרי: אנחנו רוצים להעביר מה שכתוב בתקנות לחוק.

דוד רותם: באיזה סעיף?

תמי אדרי: בסעיף 2.

תמי אדרי: אלה דברים קיימים והם רשומים בתקנות, ואנחנו חושבים שהם צריכים להיות בחוק.

דוד רותם: אין לי בעיה, זה בסדר גמור.

סיגל קוגוט: יש לנו רק הערה לנוסח.

סיגל קוגוט: הרי יש בסעיף 62(א) איזה ליקויים את יכולה לשנות ואיזה לא.

סיגל קוגוט: את לא צריכה את הסיפה כאן: "נמצא שינוי כאמור - לא תאושר רשימת המועמדים".

תמי אדרי: להכניס לסעיף 62?

עמי ברקוביץ: את מכניסה את זה בסעיף 62.

סיגל קוגוט: יש לך תיקון לסעיף, ואת לא צריכה את זה כאן.

סיגל קוגוט: זו רק הערה לנוסח.

סיגל קוגוט: הרעיון מקובל.

דוד רותם: תמי, האם היה אי פעם מצב שעשו שינוי?

דוד רותם: הרי היום אני עושה את זה על המחשב, את לא מקבלת ממני רשימה ידנית.

תמי אדרי: אני מקבלת ממך רשימה ידנית והיא הקובעת.

תמי אדרי: הפעם עשינו ניסוי שהצליח, והוא הקל מאוד על בדיקת הרשימות, ביקשנו את הרשימה גם במחשב, וזה עזר לנו מאוד בבדיקות, אבל אמרנו שאם יש אי הבנה, מה שקובע זה כתב היד, וכן היה, ואני לא רוצה להגיד בעל-פה, אני אספר לך.

סיגל קוגוט: ניסו לשנות את המספרים?

דוד רותם: אני זוכר שהיתה פעם אחת שמישהו בדרך מתל-אביב- - -

תמי אדרי: אני אספר לך, אבל לא פה, ולא לפרוטוקול.

סיגל קוגוט: לידיעה, ליקוי שאי אפשר לשנות זה כשהכתב לא חתום על-ידי מועמד, ואז אתם לא מקבלים את כל הרשימה?

תמי אדרי: יש כתב הסכמה.

תמי אדרי: כתוב, למשל, שדוד רותם הוא מועמד, ואם כתב ההסכמה שלו לא חתום, הוא יכול להיות ברשימה, אבל הוא לא מועמד.

סיגל קוגוט: הוא לא מועמד, זה לא שאתם לא מקבלים את הרשימה.

תמי אדרי: מה היה קורה?

תמי אדרי: בדיוק התיאור שקודם תואר, שלא מוכנים.

תמי אדרי: היו נותנים את הטפסים, אבל כמעט כולם לא היו חתומים, ואחר כך אפשר היה לתקן אחרי יום, אחרי יומיים.

סיגל קוגוט: זה רק לגביו חל.

דוד רותם: זה נשאר שאפשר לתקן.

סיגל קוגוט: אי אפשר לתקן.

תמי אדרי: כתב הסכמה שלא חתום, אי אפשר לתקן.

סיגל קוגוט: זה לפי הדין היום.

תמי אדרי: זה כבר מזמן תוקן, לא היום.

תמי אדרי: סעיף 61 זה הסעיף שמדבר על האותיות.

תמי אדרי: אני לא זוכרת באיזו כנסת תוקן, שגם רשימת מועמדים של מפלגה שהתמודדה בבחירות לרשימות המקומיות, אם היא השתמשה באות ובכינוי לבחירות לרשויות המקומיות האחרונות שלפני הבחירות של הכנסת, תישמר לה זכות הזכאות לבחירות.

תמי אדרי: זה יוצר מצב שכמעט אין אותיות, ובעיקר זה יוצר, ואת זה אנחנו לא מבקשים לתקן, מצב של בלבול, כי יכולים ברשויות המקומיות להשתמש בשם שונה משם המפלגה או הסיעה בכנסת, ואז יכולים להיות המון שמות, וזה מבלבל את הציבור.

תמי אדרי: אנחנו רוצים להגיד בסעיף הזה שאפשר, אבל רק אם זה יהיה בשם המפלגה או הסיעה.

דוד רותם: יש לי בעיה עם זה.

דוד רותם: מפלגת העבודה רצה לבחירות תחת הסיסמה "מפלגת העבודה בראשות אהוד ברק".

דוד רותם: ישראל ביתנו רצה לבחירות בשם "ישראל ביתנו בראשות אביגדור ליברמן".

דוד רותם: זה לא שם המפלגה, לא פה ולא פה.

תמי אדרי: ברשות, אבל כן יש שם המפלגה.

דוד רותם: פה כתוב "יימחק 'אף אם הם שונים משמה של המפלגה'", ואז אני לא יכול לכתוב.

תמי אדרי: אולי צריך משהו לתקן בניסוח, אבל הכוונה היא שלא יהיה בלבול.

סיגל קוגוט: הניסוח בכלל צריך לתקן, כי בצורה שהצעתם, אתם לא משיגים את המטרה שרציתם.

סיגל קוגוט: המטרה נראית בסדר, כי נותנים לך עדיפות, ונותנים לך עדיפות כשהשתמשת בזה בכנסת, נותנים לך עדיפות לתפוס שמות של רשויות מקומיות.

תמי אדרי: זה לא עדיפות, זה חזקה.

דוד רותם: אתם מדברים על שם או על אות?

תמי אדרי: גם על שם וגם על אות.

סיגל קוגוט: זה הכול, זה כינוי ואות.

דוד רותם: כינוי יכול להיות שהוא שונה משם המפלגה.

דוד רותם: אין דבר כזה "אגודת ישראל למען השבת והיהדות".

דוד רותם: נכון, כך הם נקראים?

תמי אדרי: השבת והתורה.

דוד רותם: אין מפלגה כזאת.

דוד רותם: אני בכלל לא בטוח שיש מפלגה שנקראת "יהדות התורה".

תמי אדרי: נכון, כמפלגה הן משנות.

דוד רותם: אם כך, את אומרת להן עכשיו: לא תוכלו להשתמש בכינויים האלה.

סיגל קוגוט: לא.

סיגל קוגוט: מה שבתיקון הזה מציעים, שאם השתמשת בזה ברשות המקומית ולא בכנסת, לא ישמרו לך עדיפות לקחת מהרשויות המקומיות.

סיגל קוגוט: זה כל מה שאומרים פה.

דוד רותם: אם אני השתמשתי ברשויות המקומיות או בחלק מהרשויות המקומיות בשם "יהדות התורה - הסיעה המאוחדת למען השלום", אבל שם המפלגה אגודת ישראל ודגל התורה.

דוד רותם: אין מפלגה שנקראת יהדות התורה לדעתי.

תמי אדרי: דגל התורה זה שתי מפלגות ביחד.

דוד רותם: אבל זה לא שם מפלגה.

תמי אדרי: דגל התורה זה שם מפלגה.

דוד רותם: לא, יהדות התורה.

דוד רותם: דגל התורה זה מפלגה, ואגודת ישראל זה מפלגה.

סיגל קוגוט: נניח.

דוד רותם: הם משתמשים בכינוי שהוא לא שם המפלגה.

סיגל קוגוט: בסדר, אבל גם בכנסת הם משתמשים בכינוי שהוא לא שם המפלגה.

דוד רותם: נגיד שבבחירות האחרונות לרשויות המקומיות הם משתמשים בשם אחר.

סיגל קוגוט: למה לתת להם עדיפות?

סיגל קוגוט: זאת השאלה.

דוד רותם: לכינוי?

סיגל קוגוט: כן, לכינוי שהשתמשת בו ברשות המקומית.

סיגל קוגוט: זה מה שמבקשים לתקן.

תמי אדרי: אנחנו מדברים רק על הרשות המקומית לא על הכנסת.

סיגל קוגוט: הם אומרים: אם השתמש באיזה כינוי בכנסת, גם אם זה לא שם המפלגה שלך, הרי כך אתה מוכר בציבור.

סיגל קוגוט: נותנים לך עדיפות.

סיגל קוגוט: אם בא מישהו חדש, לך יש עדיפות על הכינוי, תפסת את השם.

סיגל קוגוט: אבל ברשות המקומית אם השתמשת באיזה שם, נגיד קראת לעצמך "שינוי", ויש מפלגת שינוי שרצה לכנסת שנים רבות- - -

דוד רותם: לא יאשרו לי ברשות המקומית.

סיגל קוגוט: אם היא רצה באותו שם, יגידו בגלל הטעיה, יש שם גם סעיף של הטעיה.

סיגל קוגוט: אתה תופס כל מיני שמות ברשויות המקומיות, גם שמות זניחים, ואחר כך אתה שומר לך את השמות האלה בשביל להשתמש בהן בכנסת.

סיגל קוגוט: אם זה נכנס להטעיית הציבור, יש לי סעיף ממילא, אבל למה לתת לך אפשרות לתפוס שמות של רשויות מקומיות?

סיגל קוגוט: זה מה שהן בעצם אומרות, שלא נותנים לך לתפוס את השם ברשות המקומית.

דוד רותם: אין לי שום בעיה, בתנאי אחד.

דוד רותם: צריך פה להבהיר שמותר למפלגה להוסיף לשם המפלגה כינוי, ויש לה זכות על זה.

תמי אדרי: זה קיים.

סיגל קוגוט: זה כתוב.

סיגל קוגוט: כתוב "מפלגה המיוצגת בכנסת- - - זכות עדיפות לה לסמן- - - בכינוי, באות או באותיות- - - שבהם היתה מסומנת- - - בבחירות לכנסת היוצאת- - - אף אם הם שונים משמה של המפלגה".

דוד רותם: עכשיו הם רוצים למחוק את המלים "אף אם הם שונים".

סיגל קוגוט: על זה אמרנו שזו טעות.

סיגל קוגוט: לא את זה צריך למחוק.

סיגל קוגוט: צריך למחוק את הקטע שאומרים "או ברשויות המקומיות".

סיגל קוגוט: הכוונה היא לא לתת לך לתפוס שם של הרשות המקומית.

דוד רותם: בסדר.

דוד רותם: העיקר שיש לי שם של הכנסת.

תמי אדרי: איך את רוצה לתקן?

סיגל קוגוט: אני אשב עם נסחית החוק, אבל הכוונה היא לא מה שרציתם לתקן, כי מה שרציתם לתקן, זו רק הבהרה.

סיגל קוגוט: זו הערה של עמי ברקוביץ.

סיגל קוגוט: זו באמת רק הבהרה, וגם אם ימחקו את זה, כך יפרשו את זה.

תמי אדרי: האם לתקן ניסוח?

סיגל קוגוט: כן, נתקן ניסוח.

סיגל קוגוט: הכוונה היא שהם לא יתפסו שם ברשות מקומית.

תמי אדרי: מאחר שאהוד שיל"ת לא פה- - -

סיגל קוגוט: נעביר גם לו.

עמי ברקוביץ: היו בעיות?

עמי ברקוביץ: יש איזה בעיה פרקטית שעל הבסיס הזה מתעוררת ההצעה הספציפית הזאת?

עמי ברקוביץ: האם תפסו שמות?

דוד רותם: איזו מפלגה תתפוס שם ברשות מקומית ואחר כך תבוא להתמודד עם זה בבחירות לכנסת?

דוד רותם: היא תשתמש במה שהיא השתמשה בכנסת הקודמת.

סיגל קוגוט: זה פוגע בה, במוניטין שלה אם היא עושה את זה.

תמי אדרי: האמת להגיד לכם, שאת ההצעות האלה עשינו אחרי הבחירות הקודמות, וזה לא עבר.

דוד רותם: אחרי איזה בחירות?

תמי אדרי: ההצעה הזאת כבר הוגשה לכנסת הקודמת.

דוד רותם: מי כתב את ההצעות האלה?

תמי אדרי: את הניסוח, אהוד שיל"ת ניסח.

דוד רותם: מי העלה את הרעיון?

תמי אדרי: חברי ועדה, או מתוך הערות מבקר המדינה.

דוד רותם: אני זוכר את ההרכב של הוועדה ההיא, אז אני לא בטוח שההערות שלה טובות.

תמי אדרי: זה לא כל כך טרי לי, כי כבר עברו עוד בחירות, אז אני לא יכולה להגיד מה בדיוק היה האירוע, אבל היה משהו, כי אחרת לא היו מתעוררים לזה.

סיגל קוגוט: נתקן פה את הנוסח.

סיגל קוגוט: עכשיו הזמנים, תמי אדרי, סעיף 62ג.

סיגל קוגוט: אתם רוצים לקצר פה את הזמנים.

תמי אדרי: אנחנו רוצים להשאיר את מועד הגשת הרשימות כמו שהיה.

תמי אדרי: בזמנו היה רווח זמן גדול בין קבלת הרשימה עד טענות הליקויים למשל, כי היה צריך 1,500 חתימות של תומכים, וכשהיה ראש ממשלה היה צריך 10,000 או- - -

דוד רותם: 50,000 חתימות, אבל זה היה נורא פשוט.

דוד רותם: אני זוכר.

דוד רותם: עמדו בתחנה המרכזית, ואחר כך, כשפרצו את האוטו, אפשר היה לחתום בשם.

סיגל קוגוט: אחר כך המשטרה היתה צריכה לחקור במז"פ את החתימות.

תמי אדרי: - - -כולל את בני בגין.

דוד רותם: היא לא היתה צריכה לחתום.

דוד רותם: לא נכון.

דוד רותם: בני בגין הגיש את הרשימה מחדש עם עשרה תומכים.

תמי אדרי: אני יודעת, אני רק אומרת, שברשימה החתימות שלו לא היו בסדר.

דוד רותם: אבל לא היה צריך את זה.

תמי אדרי: במקרה.

דוד רותם: היה שופט חכם.

תמי אדרי: מה שקורה, שלוח הזמנים נותן מרווח גדול לבדיקות של הליקויים והתיקונים עד האישור, שרק אחריו אנחנו יכולים להדפיס את פתקי ההצבעה ולגמור לארוז את החומר.

תמי אדרי: הזמן לערעור בית המשפט, כל הדברים האלה, מאוד מאוד מצומצם.

תמי אדרי: חשבנו להקדים בחמישה ימים הכול ולהשאיר ללוגיסטיקה יותר זמן.

דוד רותם: בואי נקבע שמגישים את הרשימות 90 יום לפני הבחירות.

תמי אדרי: אני חושבת שהמפלגות התרגלו להגיש את הרשימות 47 יום לפני הבחירות--

דוד רותם: בטח, הם התרגלו להוציא את הנשמה למתנגדים.

דוד רותם: אנחנו יודעים.

תמי אדרי: --ואפילו זה טוב להם, כי אחר כך יש להם מספיק ימים להיכנס לפעילות התעמולתית של הבחירות באמת, ולא למריבות בתוכן.

תמי אדרי: מאחר ואין החתימות האלה, אני לא רוצה לבטל או לקצר, כי מחר פתאום יכניסו חתימות, אני רוצה להשאיר את לוח הזמנים שקיים, אבל לצמצם ולתת ללוגיסטיקה של ועדת הבחירות מרווח זמן יותר גדול לפעול.

תמי אדרי: אני חושבת שאתה כן יודע, כחבר ועדת הבחירות, באיזה לחץ היינו עם ההדפסות של הכמות האדירה של פתקי ההצבעה שאנחנו מדפיסים, לקבל את זה, ואנחנו עובדים עם כמה בתי דפוס.

דוד רותם: כן, כן, ואחר כך זה לא מגיע לקלפיות.

דוד רותם: אני מכיר.

תמי אדרי: זה כן מגיע לקלפיות, אבל זה לחץ אדיר.

תמי אדרי: המטרה היא קיצור של לוח הזמנים, אני לא חושבת שזה פוגע במישהו, לא שינינו זכות שקיימת למישהו לתקן, לשפר, או להגיש לבית משפט.

תמי אדרי: אלה בעצם כל הסעיפים של לוח הזמנים.

דוד רותם: מה זה "62א- - - לאחר פיסקה (2)"?

סיגל קוגוט: את סעיף 4 אתה מאשר?

סיגל קוגוט: 4 זה רק הלוגיסטיקה.

דוד רותם: כן, כן.

דוד רותם: זה בסדר.

סיגל קוגוט: תיקון סעיף 62 זה ההשלמה לסעיף שאמרנו שימצא את פתרונו כאן, שאסור לשנות, אסור להחליף שמות מועמדים.

סיגל קוגוט: זאת ההשלמה לסעיף 2, שהם מציעים.

סיגל קוגוט: סעיף 62(א) מדבר על הליקויים שאינם ניתנים לתיקון.

סיגל קוגוט: אחד הדברים שאינם ניתנים לתיקון הוא החלפת מועמד- - -

דוד רותם: אין סעיף 57(ט2).

סיגל קוגוט: זה מה שהם מוסיפים עכשיו - החלפת מועמד פלוני במועמד אחר, מחיקה או הוספה.

דוד רותם: טוב.

עמי ברקוביץ: מה תהיה המשמעות המדויקת שלא ניתן לתיקון, כמו ששאלת לגבי כתב הסכמה?

סיגל קוגוט: לא ניתן לתיקון, זה אומר שאם קורה דבר כזה, אתם לא מקבלים את הרשימה.

סיגל קוגוט: נניח, יש לכם רשימת מועמדים עם חצים בכתב יד.

תמי אדרי: לא נקבל את הרשימה.

עמי ברקוביץ: יש רשימה של 120 עם שני חצים.

עמי ברקוביץ: מה תעשי?

תמי אדרי: לא נקבל את זה.

תמי אדרי: אומרים: תעשו מחדש, תביאו את זה נקי.

דוד רותם: יביאו לכם את זה נקי.

דוד רותם: מתי?

דוד רותם: עד השעה 22:00 בלילה?

סיגל קוגוט: עד 22:00 בלילה.

סיגל קוגוט: אחרת, לא מתקנים, לא מקבלים את הרשימה.

תמי אדרי: עד המועד האחרון, אל תבוא בדקה האחרונה.

עמי ברקוביץ: הוא הביא בדקה האחרונה ויש שם סימן- - -

תמי אדרי: הוא לא יקבל.

דוד רותם: אני צריך למחוק את החצים.

תמי אדרי: זה לא קרה.

תמי אדרי: הם יודעים טוב מאוד, וזה לא קרה.

תמי אדרי: אם הוא הגיש קודם, לא מוחקים.

תמי אדרי: תשאל את ירדנה מלר, שהיא היתה מזכירת סיעת הליכוד, והיא היתה כותבת את הרשימה, כמה פעמים היא העתיקה בכתב היפה שלה, עד שלא היתה לה שום טעות.

דוד רותם: אני יכול להגיד לך כמה פעמים אני העתקתי בכתב הלא יפה שלי.

תמי אדרי: הגענו לסעיף שהערתי עליו בהתחלה.

סיגל קוגוט: את עדיין בזמנים.

סיגל קוגוט: את מקצרת את הזמנים.

תמי אדרי: הכול אנחנו משנים בחמישה ימים.

סיגל קוגוט: זה גם ייתן לבית המשפט יותר זמן לדון בעתירות.

דוד רותם: לא, לא, גם קיצרו את פסק הדין בחמישה ימים.

דוד רותם: אל תדאגי.

סיגל קוגוט: עכשיו הסעיף של אנשים עם מוגבלות.

תמי אדרי: פה יש שני סעיפים, שני תיקונים.

תמי אדרי: החוק אומר שבכל יישוב יהיו כך וכך מקומות נגישים, הוא גם קובע שטח גיאוגרפי רצוף של 10,000 תושבים.

תמי אדרי: זה לא לגמרי בסדר, כי זה תלוי בתנאים בשטח, ולא כל כך בשטח הגיאוגרפי הרצוי.

תמי אדרי: אם יש מבנה של בית ספר שהוא נגיש, יש בו לפעמים חמש או שש קלפיות.

תמי אדרי: בהגדרה, כל הקלפיות האלה הן קלפיות נגישות.

תמי אדרי: על-פי התקנות, בכל קלפי נגישה אנחנו מציבים מזכיר מיוחד, גם את כל הציוד, המעטפות, והפרגוד הנוסף - כל הציוד שמתאים, כי זו קלפי רגילה פלוס הפעילות של המוגבלים.

תמי אדרי: לפי הניסיון, יש הרבה מקומות כאלה שיש מזכירים ויש קלפיות, אבל לא באים לשם אנשים, כי לא צריך.

תמי אדרי: אנחנו רוצים שתהיה סמכות ליושב-ראש ועדת הבחירות להחליט - אם אנחנו רואים בית ספר שיש בו כמו שאמרתי חמש כיתות, בהודעה לבוחר יהיה מסומן הסמל של הנכים, זאת אומרת, אנשים ידעו שזה קלפי עם נגישות - שהקלפי המוגדרת להצבעה לנכה תהיה אחת, בכיתה ג'1 למשל, ולא כל הקלפיות.

תמי אדרי: מספר הקלפיות יקטן, במקום 1,200 יהיו 1,100.

תמי אדרי: זו גם היתה הערה של מבקר המדינה, שזה בזבוז כסף, וסתם אנשים יושבים ולא עושים שום דבר.

תמי אדרי: אם פתאום יהיה איזה לחץ, תמיד אפשר להעביר חומר, הרי יש חומר רזרבה.

תמי אדרי: אנחנו חושבים שכדאי לתת את האפשרות הזאת, ויהיה שיקול דעת.

תמי אדרי: אם זה מקום שיודעים שהוא קרוב למקום שיש בו הרבה מוגבלים, אולי לא נעשה את זה, אבל במקום רגיל, כן נעשה את זה.

לילך אברוך: מהותית, אנחנו מסכימים שתהיה במבנה אחד קלפי נגישה, שתוגדר כקלפי נגישה.

לילך אברוך: ההגדרות פה, לטעמנו, לא נכונות, כאשר כתוב המונח "אתר".

לילך אברוך: אתר זה מונח מאוד ערטילאי, מאוד מעורפל, לא ברור באיזה רדיוס.

לילך אברוך: אולי אפשר לשנות את זה, צריך לשנות את זה.

תמי אדרי: במבנה?

סיגל קוגוט: יש בית ספר שיש לו שני מבנים?

תמי אדרי: בטח.

סיגל קוגוט: נכתוב, למשל, לעניין זה: מבנה או מקום שיש בו מבנים צמודים.

תמי אדרי: כן, כי יכול להיות בית ספר שיש בו שני מבנים.

לילך אברוך: צריכה להיות בהירות להגדרה הזאת.

סיגל קוגוט: ננסח את זה שזה מבנה, או מקום עם מבנים צמודים.

לילך אברוך: בדיוק, שהם צמודים ברדיוס מסוים.

דוד רותם: אם יש בית ספר שיש בו חמש כיתות, שהן כולן נגישות, למה צריך לקבוע קלפי נגישה?

דוד רותם: תצביע באיזו שאתה רוצה, תצביע בקלפי שאתה צריך להצביע בה.

תמי אדרי: אנחנו מפרסמים לציבור הכללי, שידע - היום זה באתר האינטרנט - שבבית ספר זלמן הרן, המסורתי - לא משנה, אני סתם אומרת בתי ספר שאני מכירה בירושלים - יש קלפי נגישה לנכים, למוגבלים בניידות.

תמי אדרי: תדע, ואם אתה רוצה להצביע, תבוא.

תמי אדרי: בוחר, שיקבל הודעה לבוחר, ויראה את הסמל - דרך אגב, יש הרבה אנשים שמתלוננים למה יש הסמל הזה, אני חושבת שזה בסדר, כי אם אין סמל כזה, אתה לא תדע איפה יש קלפי נגישה - ידע שאם הוא שייך לקלפי הזאת, אין לו בעיה, הוא הולך לקלפי שלו.

תמי אדרי: למרות שהוא מוגבל בניידות, הוא הולך לקלפי שלו.

תמי אדרי: אנחנו לא רוצים להגיד חמש קלפיות באותו בית ספר, אלא, למשל, קלפי מספר 12 בירושלים היא קלפי נגישה.

דוד רותם: הבנתי, כי אחרת, אם יש חמש קלפיות וכולן נגישות, תשימי את סמל הנכה, יגיע הנכה, והוא ילך לקלפי שבה אין תור, לא אכפת לו איפה להצביע.

סיגל קוגוט: אתם אמרתם שאתם רוצים להנגיש כמה שיותר קלפיות, גם בשביל אנשים מבוגרים וכל מיני, אבל בגלל הלוגיסטיקה של הקלפיות- - -

דוד רותם: זה לא יעזור לכם, בגלל קטן (ד), כי מה שקורה, שמגיע נכה לאותו בניין, הוא רואה חמש קלפיות, הוא צריך להצביע בקלפי אחת--

תמי אדרי: יהיה סמל.

דוד רותם: --הוא רואה שבקלפי אחת יש תור, אז הוא ילך לקלפי אחרת.

תמי אדרי: אין בעיה.

תמי אדרי: הבעיה שיושב אדם סתם, ויש כל הציוד שהכנו לדבר הזה ולא נכנסים אנשים, ולעומת זאת יש מקומות אחרים שכן נכנסים.

תמי אדרי: הסעיף הבא הוא הסעיף שעליו דיבר אתי אתמול מר חיימוביץ.

תמי אדרי: בעת חקיקת החוק היו ויכוחים שלמים, והיו נציגים של כל מיני ארגוני נכים, בשאלה איך ידעו שמישהו מוגבל.

תמי אדרי: היתה התעקשות של כולם - קודם כול שאין תעודת נכה מוגדרת, סתם אני אומרת, למשל, תעודת עיוור - לא לשאול כדי לא להעליב וכל מיני סיבות אחרות, אפשר לקרוא את הפרוטוקול, לא מבקשים מבן אדם כלום, ואני חושבת שזה גם יפה.

תמי אדרי: אלא- - -

דוד רותם: אלא שאברי גלעד הופיע בטלוויזיה, ואמר לכולם: לכו להצביע בקלפיות של הנכים.

תמי אדרי: לא רק אברי גלעד.

דוד רותם: הנה הגיע חבר הכנסת פינס.

אופיר פינס-פז: מי יזם את הצעת החוק הזאת?

דוד רותם: ועדת הבחירות המרכזית.

אופיר פינס-פז: מתי יזמתם אותה?

תמי אדרי: היא כבר הוגשה לכנסת הקודמת לאור לקחים של הבחירות ההן?

אופיר פינס-פז: זה אמור להיות יוזמה של הוועדה?

דוד רותם: כן.

תמי אדרי: אופיר פינס, אנחנו בסעיף 7(2).

תמי אדרי: מה שקרה בפועל, זה התחיל עוד לפני הכתבה של גבי גזית בבחירות, שהבחירות האחרונות לא היו בתקופות חופשים באוניברסיטאות, ולמשל, סטודנטים בבאר-שבע, סטודנטים בחיפה או כל מיני אנשים אחרים, לא בא להם לנסוע, אפילו באמצעים שוועדת הבחירות נותנת להם--

אופיר פינס-פז: כרטיס אוטובוס.

תמי אדרי: אנחנו עושים את הסידורים האלה.

תמי אדרי: --ובמקום באים לקלפי בחור צעיר או בחורה צעירה, יפה, בריאה ונראית בסדר גמור, היא אומרת, או הוא אומר, שהם מוגבלים בניידות.

תמי אדרי: אסור לשאול שום דבר, והם מצביעים.

תמי אדרי: אנחנו רואים שמבחירות לבחירות מספר המעטפות הכפולות של המצביעים המוגבלים בניידות עולה.

תמי אדרי: אנחנו יודעים את זה, כי יש מעטפות שונות לכל סוג.

תמי אדרי: אני לא זוכרת כמה היו הפעם.

אורלי עדס: 20,000, אני חושבת יותר.

תמי אדרי: הפעם הגענו ליותר מ-20,000 מצביעים כאלה.

תמי אדרי: אנחנו חושבים שזה ניצול לרעה.

אופיר פינס-פז: אין 20,000 מוגבלים?

אופיר פינס-פז: הבנתי, מוגבלים, שהם לא מצביעים בקלפי שלהם.

אורלי עדס: זה גדל פי 20.

אופיר פינס-פז: פשוט יותר נוח להצביע שם.

אופיר פינס-פז: תמחקו "אדם המוגבל בניידות", וכל עם ישראל יוכל להצביע שם.

תמי אדרי: בבחירות לכנסת השבע-עשרה היתה כתבה של גבי גזית.

תמי אדרי: הוא סיפר על הבחירות, והוא דיבר עם גברת שהיתה צריכה לנסוע לצפת או לקרית-שמונה, והוא ראיין גם אותי.

תמי אדרי: קודם כול, הוא שאל למה החוק כך.

תמי אדרי: אמרתי לו: החוק הוא חוק, וצריך לפעול לפי החוק.

תמי אדרי: הוא הבין שאפשר גם להגיד "אני מוגבל בניידות", ולהצביע בכל קלפי.

תמי אדרי: ואז הוא קרא בתקשורת לאנשים לעשות את זה.

דוד רותם: באותו בוקר.

דוד רותם: והשופטת בייניש יצאה בקריאה חמורה מאוד נגדו.

תמי אדרי: כינסנו את הנשיאות וכן הלאה, אבל זה יצר אפקט דומינו, והרבה עשו את זה.

תמי אדרי: אנחנו חושבים שצריך למנוע את זה.

אופיר פינס-פז: למה צריך למנוע את זה?

אופיר פינס-פז: מה רע בזה?

תמי אדרי: קודם כול, המספר של המצביעים הולך וגדל, בי"ת, זאת רמאות.

אופיר פינס-פז: תעשו יותר קלפיות.

דוד רותם: אופיר, למה אדם המוגבל בניידות- - -

אופיר פינס-פז: השאלה, מה ההגדרה של מוגבל בניידות.

אופיר פינס-פז: אם עכשיו אני צריך להצביע בצפת, יש לי הגבלת ניידות כתוצאה מהדבר הזה.

דוד רותם: מה?

אופיר פינס-פז: כשאני רק חושב שאני צריך לנסוע לצפת להצביע, נגרמת לי הגבלת ניידות, זמנית, אגב.

דוד רותם: אגב, היא לא הגבלת ניידות זמנית, היא הגבלה אחרת זמנית.

דוד רותם: אתה מבין איפה הבעיה?

דוד רותם: הבעיה נורא פשוטה, אני רוצה לאפשר לאדם מוגבל בניידות להגיע לקלפי.

דוד רותם: אתה אדם בריא לחלוטין, אתה גר בצפת ואתה נמצא בירושלים- - -

תמי אדרי: אתה צריך לתקן את ההגדרה של החוק.

תמי אדרי: החוק אומר: אדם שמפאת מצבו הגופני הוא מוגבל בניידות, ומסיבה זו אינו יכול להצביע.

אופיר פינס-פז: יפה.

אופיר פינס-פז: יש כאן הגדרה.

אופיר פינס-פז: שאלתי אם יש הגדרה, יש הגדרה.

דוד רותם: הסעיף הזה מדבר על דבר אחר, והוא אומר: אדוני, באותה עיר שבה היית צריך להצביע.

לילך אברוך: זאת הבעיה.

לילך אברוך: הצמצום הזה רק לאותו יישוב הוא בעיה, משום שזו הכבדה על אנשים עם מוגבלות.

דוד רותם: סליחה, אין עדיפות לאנשים עם מוגבלות, שהם יכולים להצביע איפה שבא להם.

דוד רותם: אני צריך לאפשר לאדם את הגישה הנוחה אל הקלפי.

דוד רותם: אילו כל הקלפיות היו נמצאות- - -

אופיר פינס-פז: באופן תיאורטי.

דוד רותם: אילו כל הקלפיות היו נמצאות על הכביש, דהיינו, שאדם יכול להגיע עם המכונית שלו, להתיישב בכסא הגלגלים ולנסוע אל הקלפי, והכול על אותו מישור, לא הייתי עושה קלפיות ניידות, לא צריך.

דוד רותם: העובדה שאדם מוגבל בניידות, עם כל הכבוד, לא מצדיק שהוא יוכל להצביע בצפת, כי באותו יום הוא נסע לחופש.

דוד רותם: איך הוא הגיע לצפת?

דוד רותם: הוא ירושלמי.

לילך אברוך: זה לאו דווקא בשל חופש, יש הרבה סיבות.

אופיר פינס-פז: אולי הוא לומד, אולי הכתובת שלו לא מעודכנת.

תמי אדרי: אתה פורץ את העיקרון של הצמידות לקלפי.

דוד רותם: חברים, למה יש הבדל בין אדם מוגבל בניידות לאדם רגיל לגבי המקום, ירושלים, תל-אביב או חיפה?

תמי אדרי: אני רוצה להגיד מה שאמר לי אתמול שמואל חיימוביץ.

תמי אדרי: אמרתי לו שזה כמו ברשויות המקומיות.

תמי אדרי: שם אין ברירה, כי רק באותו יישוב יש האותיות של העיר הזאת.

תמי אדרי: הוא נתן לי דוגמה, ואני חושבת שהיא תתאים גם לך.

תמי אדרי: אני גרה, למשל, במבוא בית"ר, וביישוב מבוא בית"ר אין קלפי נגישה, אבל בצור הדסה, שזה בדיוק ממול, יש קלפי נגישה.

תמי אדרי: אם אני אומרת "אותו יישוב", אני מוכרחה להצביע במבוא בית"ר.

תמי אדרי: אני חושבת שאם רוצים לתקן את זה, אפשר להגיד: באותו יישוב או מועצה אזורית, נגיד בכל מטה יהודה.

דוד רותם: סליחה, על זה אני מוכן להילחם, שיהיה גם ביישוב קטן כמו שלך.

תמי אדרי: אני גם מוכנה להילחם, אבל זו המציאות.

דוד רותם: סליחה, רבותי, אתם לא יכולים להכות אותי משני הכיוונים.

דוד רותם: אתם תדאגו שבכל יישוב תהיה קלפי נגישה.

תמי אדרי: אנחנו לא יכולים, וגם החוק מאפשר, שאם אין קלפי נגישה ביישוב, השופט יכול לפטור את זה.

דוד רותם: אני לא רוצה שיפטור את זה.

תמי אדרי: איך אני אדאג?

תמי אדרי: אין לוועדת הבחירות לא תקציב ולא סמכות לבנות.

דוד רותם: איפה נמצאת הקלפי?

תמי אדרי: במזכירות, אבל יש מדרגות כדי להגיע לשם.

תמי אדרי: גם אני חושבת שזה לא בסדר.

דוד רותם: תשימו רמפה זמנית מעץ.

תמי אדרי: יש קלפי נגישה בצור הדסה, שזה בדיוק לחצות את הכביש.

סיגל קוגוט: זו לא בעיה, זה עניין של נוסח.

לילך אברוך: זאת לא היתה הכוונה של חיימוביץ.

דוד רותם: תסבירו לי את הבעיה של חיימוביץ.

לילך אברוך: הבעיה שכיום חוק הבחירות מאפשר לאדם המוגבל בניידות להצביע בכל מקום בארץ.

לילך אברוך: לא בכדי זה נקבע בחוק.

לילך אברוך: הצמצום הזה הוא צמצום מאוד משמעותי.

לילך אברוך: אני לא מדברת על אדם עם מוגבלות שהולך לנפוש במקום, ואז הוא ינצל את זה לכאורה לרעה, אני מדברת על מצוקה שקיימת, אין מה לעשות.

דוד רותם: תסבירי לי את המצוקה הקיימת, כי אני לא מבין.

נעמה לרנר: בנות שירות לאומי, סטודנטים.

דוד רותם: סליחה, תסבירי לי את המצוקה, כי אני לא מבין את המצוקה.

לילך אברוך: כורח המציאות.

לילך אברוך: היא מביאה דוגמה של בנות שירות, של סטודנטים- - -

דוד רותם: רגע, רגע, בנות שירות מוגבלות בניידות או סטודנטים?

דוד רותם: מה ההבדל בין סטודנט שהוא מוגבל בניידות או לא מוגבל בניידות?

לילך אברוך: הרבה יותר קשה לאותו סטודנט מוגבל בניידות, אם הוא נמצא בחיפה, להגיע למקום מגוריו בתל-אביב, אין שירותי תחבורה ציבורית בין-עירונית נגישה, כי אין היום תקנות שמחייבות שירותי תחבורה ציבורית בין-עירונית נגישה, רכב מותאם זה כרוך בהוצאות כספיות מאוד גבוהות.

לילך אברוך: איך בדיוק הוא יגיע ממקום למקום?

דוד רותם: איך שהוא מגיע אליו הביתה.

לילך אברוך: זה מקשה.

לילך אברוך: מה שייווצר כתוצאה מזה, שאנשים מוגבלי ניידות, שנמצאים במקום מרוחק, לא יבחרו.

תמי אדרי: אין הרבה יישובים שאין בהם בכלל קלפי נגישה, רק אם מדובר ביישוב קטן-קטן, כמו מבוא בית"ר, שיש בו 80 משפחות.

דוד רותם: רבותי, אני לא מוכן לתת לכל העולם טרמפ על חשבון המוגבלים בניידות.

לילך אברוך: השאלה, אם זה כל העולם.

דוד רותם: קודם כול, זה כל העולם.

דוד רותם: אני חושב על עצמי, אם הייתי בצפת, אני מודיע לך שלא הייתי נוסע בירושלים.

דוד רותם: יש קלפי, יאללה, תן להצביע.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה עם זה?

לילך אברוך: להגיד: אני מוגבל בניידות, אני מניחה שסוג אנשים מאוד-מאוד מצומצם.

תמי אדרי: אנחנו יודעים בפועל שזה קורה.

תמי אדרי: מתקשרים אלינו סטודנטים שאומרים: יש בחינות, אנחנו לא רוצים להפסיד יום לימודים וכל מיני כאלה.

נעמה לרנר: קודם כול, פרק הנגישות בחוק השוויון מתיימר לומר שהרוב המכריע לפחות של הקלפיות יהיו נגישות.

נעמה לרנר: ואם הדבר הזה היה נפתר, והתקנות היו מותקנות, והכול היה הולך כסדר, אולי לא היה צריך את הדבר הזה.

נעמה לרנר: באיזה אופן, התקנות לא מותקנות, ונוצרה סחבת גדולה.

נעמה לרנר: אגב, יש היום דיון בבג"ץ בעניין הזה, במקביל לכך שאנחנו יושבים כאן--

לילך אברוך: בגלל זה אין הרבה נציגי ארגונים היום.

נעמה לרנר: --והרבה מהנציגים נמצאים שם.

נעמה לרנר: יש באיזה אופן ניצול של הדבר הזה.

נעמה לרנר: בינתיים מצמצמים ולא מרחיבים.

נעמה לרנר: צריך ליצור, במסגרת החוק, דווקא הרחבה.

דוד רותם: סליחה.

דוד רותם: אם את חושבת שאני מנסה לעשות פה מחטף, כי הם לא נמצאים, אין לי בעיה.

דוד רותם: הם יכולים כולם לבוא.

נעמה לרנר: זאת היתה הקדמה לדבר עצמו.

נעמה לרנר: בדיוק באותו אופן לגבי הנושא של ניידות - תחבורה ציבורית לא נגישה במדינת ישראל, אף-על-פי שהיא כבר צריכה להיות הרבה הרבה יותר נגישה גם היום.

נעמה לרנר: התחבורה הציבורית העירונית לא משהו, אבל התחבורה הציבורית הבין-עירונית בכלל לא נגישה.

לילך אברוך: בין-עירונית לא צריכה להיות נגישה, לפי החוק.

נעמה לרנר: אנשים עם מוגבלות, בניגוד לאנשים ללא מוגבלות, שנמצאים בנופש בצפת, יש להם בעיה רצינית.

נעמה לרנר: אנשים ללא מוגבלות מחליטים בצורה ברורה, יש להם האפשרות לנסוע, והם מחליטים לא לנסוע - לאנשים עם מוגבלות אין אותה יכולת החלטה.

נעמה לרנר: אדם כזה באמת צריך להשיג רכב מיוחד, שייקח אותו מצפת בחזרה לירושלים כדי להצביע.

נעמה לרנר: יש גם אנשים שיש להם קושי גופני לעמוד בנסיעה ממושכת כזאת, ממרחק כזה למרחק אחר.

נעמה לרנר: אנחנו מכירים אנשים כאלה, והגיעו לארגון בזכות פניות ציבור בנושא הזה.

נעמה לרנר: זה לא משהו שלא היה.

נעמה לרנר: אנשים העדיפו לא להצביע, והסיבה לא היתה כמו אצל אנשים ללא מוגבלות, שהכול היה פתוח בפניהם והם יכלו להחליט באופן חופשי החלטה עצמאית משלהם שהם לא נוסעים; אצל אנשים עם מוגבלות, האילוץ גרם להם לא להגיע.

דוד רותם: אני רוצה שתתני לי דוגמה--

נעמה לרנר: אני יכולה להביא דוגמה.

דוד רותם: --של מוגבל בניידות- - -

נעמה לרנר: לא רק מוגבל בניידות, אלא אדם מונשם.

דוד רותם: לא, סליחה, החוק מדבר על מוגבל בניידות.

נעמה לרנר: כן, מוגבל בניידות, זאת אומרת, יושב בכסא גלגלים עם בעיות ריאה קשות.

דוד רותם: איפה הוא גר?

נעמה לרנר: האדם גר בירושלים, שבאמת היה באותו שבוע בצפון לצורך משפחתי כלשהו, והיה אמור לחזור לירושלים להצביע ולחזור בחזרה אחר כך לצפון.

נעמה לרנר: הוא לא יכול לעשות את המסע הזה.

דוד רותם: איך הוא עשה את זה ביום הראשון של הנסיעה לצפון?

נעמה לרנר: הוא עשה את זה ביום הראשון עם העצירות שהוא היה צריך לעשות בדרך, כפי שהוא עושה כשאין לו ברירה, הוא בפירוש יוותר על ההצבעה הזאת, ולא מכיוון שהוא מחליט שנוח לא יותר.

אופיר פינס-פז: חד-משמעית.

אופיר פינס-פז: אם מישהו פה רוצה להוריד את אחוזי ההצבעה, שילך לסעיף הזה, אם זאת המוטיבציה של החקיקה.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: למה?

אופיר פינס-פז: סליחה, זו עמדתי, זו דעתי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיש כאן מוטיבציה שאנשים לא יבואו להצביע.

לילך אברוך: נכון מאוד.

אופיר פינס-פז: מתנחלים יבואו תמיד.

אופיר פינס-פז: אנשים אחרים לא יבואו.

תמי אדרי: האם אתה מדבר על המוגבלים או על הסטודנטים?

אופיר פינס-פז: אני מדבר על עם ישראל.

תמי אדרי: תעשה חוק אמיתי, אבל לא כך.

אופיר פינס-פז: בואו נעשה חוק אמיתי.

דוד רותם: חברה, אני מוכן להסכים על זה, רק בואו נקבע דבר אחד, נקבע את ההגדרה של מוגבל בניידות.

נעמה לרנר: מי יבדוק את זה?

נעמה לרנר: זה שיש אנשים שמנצלים את זה- - -

לילך אברוך: יש הגדרה.

דוד רותם: מה ההגדרה?

סיגל קוגוט: האם אתה מוכן שוועדת הקלפי תסתכל על מישהו ותגיד: אתה בכלל לא נראה לי מוגבל בניידות?

דוד רותם: האם אנחנו יכולים לקבוע שמוגבל בניידות זה מי שמחזיק תעודה של הביטוח הלאומי או של ארגון נכי צה"ל?

אורלי עדס: לא.

תמי אדרי: זה לא מסתדר.

סיגל קוגוט: אם הוא שבר את הרגל?

סיגל קוגוט: הרי יכול להיות משהו זמני.

דוד רותם: אני שואל קודם כול את ארגון בזכות.

לילך אברוך: אני לא חושבת שניתן לעשות דבר כזה.

לילך אברוך: לא נראה לי שיש איזו אסמכתה של הביטוח הלאומי.

לילך אברוך: יש תג נכה.

דוד רותם: יש תעודת נכה.

לילך אברוך: תעודת נכים זה כולל הכול, אנחנו לא מדברים על הנישה הזאת, אנחנו מדברים רק על מוגבל בניידות.

לילך אברוך: מוגבל בניידות לפי מיטב ידיעתי זה תג נכה, אבל נוסף על התג נכה יש עוד אנשים מוגבלים בניידות, אבל אין להם התג הזה.

לילך אברוך: נראה לי שתהיה פה בעיה להיכנס לנישה הזאת.

לילך אברוך: בלי קשר אנחנו חושבים שכל נושא הצגת התעודות, כפי שטענו בדברים אחרים, זה דבר שיש בו משום העברת ההוכחה על אותו מוגבל, הכבדה על אותו מוגבל ללכת טרם הבחירות, היידוע שלו שהוא צריך- - -

דוד רותם: אתם אומרים דבר נורא פשוט: תשאירו את המצב הקיים, אף-על-פי שיש רמאים, וזה לא אכפת לכם.

לילך אברוך: הרמאות הזאת היא אומנם מטילה נטל, וחלילה וחס אני לא פוטרת מהנטל הזה, אבל זה נטל שהוא לא בר פתרון.

אופיר פינס-פז: מה קרה ברמאות הזאת בסוף?

אופיר פינס-פז: אנשים הצביעו.

אופיר פינס-פז: מה קרה?

אופיר פינס-פז: איזה אסון קרה?

דוד רותם: השופטת בייניש כעסה.

אופיר פינס-פז: השופטת בייניש כעסה, שמחת זקנתי.

דוד רותם: שיירשם בפרוטוקול, בבקשה.

אופיר פינס-פז: רשום.

אופיר פינס-פז: מה זה הדבר הזה?

דוד רותם: אני לא מבין, השופטת בייניש חשבה--

אופיר פינס-פז: חשבה.

דוד רותם: --שכאשר שדרן רדיו קורא לאנשים לרמות- - -

אופיר פינס-פז: זה גם אני נגד.

דוד רותם: זה מה שיקרה.

אופיר פינס-פז: הדבר הכי טוב אם אשפר היה לאפשר לאנשים להצביע באופן אמיתי.

אופיר פינס-פז: אני היום סטודנט בבאר-שבע, אני מצביע בצפת, יש לי לימודים, יש לי מחר בחינה - אדוני, לך תצביע פה בבאר-שבע, ביושר.

תמי אדרי: הוא יכול להראות תעודת סטודנט לפחות.

אופיר פינס-פז: אדרבה, בואו נעשה סעיף כזה.

דוד רותם: הוא רוצה לפתוח את הארץ לאזורי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שאנשים יצביעו, לא להקשות על אנשים להצביע.

אופיר פינס-פז: לעזור לאנשים להצביע.

תמי אדרי: זה כבר ויכוח אחר.

דוד רותם: אתה לא מתכוון בכל הארץ, אתה מתכוון בעיקר ביישובים המיוחדים שמביאים את ההצבעה עם ארגזים.

דוד רותם: ..

אופיר פינס-פז: בכל הארץ.

אופיר פינס-פז: הפרובוקציות שלך מצחיקות אותי, ואני מודה לך שאתה מצחיק אותי ביום חמישי זה.

דוד רותם: לפחות שתיהנה.

אופיר פינס-פז: כן, אני באמת מודה לך.

אופיר פינס-פז: אני בעד סעיף כזה.

אופיר פינס-פז: אדרבה, בואו נעשה סעיף כזה, ואז אף אחד לא יבוא ולא יתחזה למוגבל בניידות.

אופיר פינס-פז: גם אני לא אוהב את התופעה של אנשים שמתחזים, זה גם פוגע באנשים המוגבלים בניידות, אבל הצמצום ימנע ממוגבלים אמיתיים להצביע, חד-משמעית.

אופיר פינס-פז: אין בכלל ויכוח על זה.

נעמה לרנר: הוא מונע בפועל, ואנחנו מכירים את המקרים.

אופיר פינס-פז: מה אתם רוצים לעשות?

אופיר פינס-פז: אני שומע את הארגונים.

אופיר פינס-פז: אז החבר'ה שלך יעבדו קצת יותר קשה, גברתי.

אופיר פינס-פז: מה הסיפור הזה?

אופיר פינס-פז: הרי גם כך התקציב שלהם בלתי מוגבל, בלתי מוגבל, וגם כך מי שעובד אצלם ביום הבחירות נהיה מיליונר לאותו יום, מספיק, גם כך כל עובדי המדינה חוגגים על העבודות האלה לאותו יום.

עמי ברקוביץ: מעודי לא עשיתי את זה.

אופיר פינס-פז: יש צדיקים.

אופיר פינס-פז: תמיד יש צדיק אחד...

יפעת שקלר: באתי הנה כדי לייצג את עמדת המשטרה בסוגיה של המשטרה, ומאידך אני מגיבה כאזרחית כרגע ואומרת שזאת בדיוק הגישה, כי אני אזרחית הגונה, ובפעמים שהייתי סטודנטית בבאר-שבע והייתי צריכה לנסוע, פשוט לא נסעתי, ובפעמים שהייתי רשומה בהר חברון והייתי אמא צעירה במקום אחר עם שני תינוקות, לא מוגבלת, עם רכב, מה שאתה רוצה, אמרתי: יש סדר עדיפויות בחיים, וסדר העדיפות בחיים שלי הכתיב לי לא לנסוע.

דוד רותם: מכיוון שאת אמרת את זה בתור אזרחית, אז יש לי לומר לך רק שאת לא אזרחית טובה.

יפעת שקלר: יכול להיות, אבל בסוף אתה רוצה- - -

דוד רותם: בסוף אני רוצה שאזרחים יהיו אזרחים טובים.

יפעת שקלר: אני חושבת שאני אזרחית מצוינת.

דוד רותם: אדם שאומר שהוא לא הולך להצביע?

דוד רותם: זו החובה הבסיסית של אזרח במדינה.

אופיר פינס-פז: מה לעשות, היא אומרת לך ביושר- - -

דוד רותם: זה נכון, אבל כשיש שני תינוקות, אחד עם חום ויש לך מיליון דברים לעשות, את שואלת את עצמך, מה ברגע נתון יותר חשוב.

תמי אדרי: גם בלי לנסוע לא היית הולכת להצביע.

יפעת שקלר: לא נכון.

יפעת שקלר: אם זו היתה פרוצדורה של רבע שעה, שהייתי יכולה לרדת לקלפי הסמוכה?

יפעת שקלר: אל תקשו ואחר כך תגידו שהאזרח לא טוב.

יפעת שקלר: זאת לא חוכמה.

דוד רותם: בואו נפתח הצבעה בחוץ-לארץ.

אופיר פינס-פז: ידעתי.

אופיר פינס-פז: אני מוכן, אחרי שנפתור את כל הבעיות בארץ ונייצר אפשרות להצביע מכל מקום בארץ, אני מוכן לדבר אתך על חוץ-לארץ.

תמי אדרי: תלכו לשיטה הנורבגית, הכי טוב.

תמי אדרי: שם מצביעים- - -

דוד רותם: השיטה הנורבגית, זה סלומינסקי...

אופיר פינס-פז: מה עם סלומינסקי באמת?

דוד רותם: הוא נסע לנורבגיה, והוחלט שכל זמן שוועדת החוקה לא תיסע לבדוק בנורבגיה, אנחנו לא מקדמים את החוק...

תמי אדרי: נגיד שהבחירות בעוד חודש, השיטה שם, שאם אתה יודע שבעוד חודש לא תהיה במקום שלך, לא משנה אם נסעת, אתה בחופש, לא יודעת מה, אתה יכול להצביע קודם בבתי דואר.

תמי אדרי: זה לא דואר שאתה שולח.

תמי אדרי: אתה הולך לבית דואר, ובכל בית דואר יש פנקס בוחרים, ואתה אומר: אני בבחירות אהיה במקום אחר, אני רוצה להצביע עכשיו.

תמי אדרי: בודקים שיש לך זכות בחירה, אחרי שמצאו שיש לך זכות בחירה, לא חשוב איפה, נותנים לך מעטפה- - -

אופיר פינס-פז: שם זה נורבגים, בחייך, פה זה יהודים, זו בעיה.

תמי אדרי: בית הדואר צריך לשלוח את המעטפה, יש מספיק זמן, שתגיע לקלפי בזמן ספירת הקולות.

דוד רותם: הרי אין לנו בחירות בשבוע הבא.

דוד רותם: אנחנו נדחה את הדיון, אני אגיד לך למה, אני מבקש שרענן כהן יבוא לדון בהצעות של אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: רענן כהן, למה?

דוד רותם: כי רענן כהן, בכל פעם שהיינו יושבים בוועדת הבחירות, היה אומר: זייפו את הבחירות, גנבו לנו את השלטון, רימיתם פה, רימיתם שם.

דוד רותם: יש דרך אחת, שכולם יצביעו בשעה אחת בבחירות ממוחשבות, לא דקה קודם, לא דקה אחר כך.

אופיר פינס-פז: כל המחשבים יקרסו.

דוד רותם: הוא טוען שלא יקרוס שום דבר.

תמי אדרי: הוא הפסיק לדבר על זה ברגע שהיו הבחירות הממוחשבות במפלגת העבודה.

תמי אדרי: ובאותו לילה אמרו שהערבים זייפו.

דוד רותם: אצלו כל יום זייפו את הבחירות.

דוד רותם: גם כשניצחתם, הבחירות היו מזויפות, כי הייתם צריכים לקבל עוד שמונה מנדטים, וכל האחרים - פחות שמונה מנדטים.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהוא לא מכיר שום דבר אחר.

תמי אדרי: הוא הפסיק עם זה.

דוד רותם: האם פסקה (ג2) נראית לך או לא נראית לך?

אופיר פינס-פז: מה זה פסקה (ג2)?

דוד רותם: "היו באתר אחד מספר מקומות קלפי שכל אחד מהם יש בו- - -".

אופיר פינס-פז: זה סעיף 7(2).

תמי אדרי: זה סעיף 7(1).

דוד רותם: "אחרי סעיף קטן (ג1) יבוא: (ג2)".

דוד רותם: זה תיקון סעיף 68א, העניין של הקלפי האחת.

דוד רותם: האם זה מקובל?

לילך אברוך: אם ההגדרות תצומצמנה למבנה, אכן כן.

סיגל קוגוט: מבנה א מקום שיש מבנים צמודים.

תמי אדרי: אני אסביר בשתי מלים.

תמי אדרי: יש בית ספר שהוא נגיש, ויש שם חמש קלפיות, כל חמש הקלפיות נגישות.

תמי אדרי: בכל קלפי נגישה אנחנו מציבים מזכיר מיוחד, ציוד מיוחד.

תמי אדרי: אנחנו רוצים שתהיה סמכות ליושב-ראש ועדת הבחירות להגיד שבין החמש רק בקלפי מס' 2, כיתה ג'1 שם יצביעו המוגבלים בניידות.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: למה הם לא יכולים להצביע בכל קלפי?

תמי אדרי: אנחנו סתם מציבים אנשים, ולא באים אנשים להצביע, כי אין כל כך הרבה.

תמי אדרי: אם במקרה פתאום תהיה התנפלות גדולה, תמיד אפשר לצלצל ולהביא חומר.

אופיר פינס-פז: זה נשמע לי סביר.

תמי אדרי: זה התקבל.

תמי אדרי: מה עם השני?

אופיר פינס-פז: השני לא התקבל.

תמי אדרי: אני יכול להצביע על זה, אבל מכיוון שזה אחד נגד אחד, זה ייפול.

אופיר פינס-פז: לא שכנעתי אותך?

דוד רותם: לא שכנעת אותי, כי אני מוגבל בניידות ואני יודע איך מרמים.

דוד רותם: תיקון סעיף 70.

תמי אדרי: החוק אומר שאפשר לצרף קלפיות אם יש עד 100 בוחרים.

תמי אדרי: יש קלפיות שאנחנו מצרפים לקלפי אחרת אם, למשל, אלה אנשים בעיר מסוימת, ואין להם כתובת.

תמי אדרי: יש מספר קטן של אנשים כאלה, ואז אנחנו מצרפים אותם לקלפי אחרת.

אופיר פינס-פז: מה זה אומר?

תמי אדרי: יש פיצולים וצירופים.

אופיר פינס-פז: למה את לא קוראת קודם את הסעיף, ואחרי זה דנים בו?

אופיר פינס-פז: "נוכחו יושב ראש הועדה וסגניו כי בישוב פלוני- - -".

אופיר פינס-פז: זו בעיה.

אופיר פינס-פז: הייתי אצלך הרי עם הדברים האלה בפעם שעברה.

אופיר פינס-פז: השאלה, למה אתה קורא יישוב.

אופיר פינס-פז: יש יישובים רגילים, אנחנו יודעים, תל-אביב, ראשון לציון, חיפה.

תמי אדרי: אתה מדבר על הבדואים?

אופיר פינס-פז: בוודאי.

תמי אדרי: זו לא הכוונה.

אופיר פינס-פז: יש יישובים שבין ההתחלה לסוף מוגדרים כיישוב אחד, יש ביניהם 50 ק"מ, וזה אותו יישוב.

דוד רותם: איפה זה?

אופיר פינס-פז: בארץ.

דוד רותם: איך יכול להיות דבר כזה?

דוד רותם: אדוני היה שר הפנים, אדוני קבע את גבולות השיפוט של היישוב, מה שמחוץ לגבולות היישוב הוא בכלל לא יישוב.

אופיר פינס-פז: הם רוצים להצביע, הם בני אדם.

דוד רותם: מה?

דוד רותם: מה?

אופיר פינס-פז: אזרחים.

תמי אדרי: הוא מדבר על משהו אחר.

אופיר פינס-פז: זה מה שאתם עושים.

תמי אדרי: לא.

תמי אדרי: יש יישוב שקוראים לו כסייפה, סתם אני אומרת- - -

אופיר פינס-פז: לא, זו דוגמה אמיתית.

תמי אדרי: אני לא זוכרת את שם היישוב.

אופיר פינס-פז: כסייפה.

אופיר פינס-פז: כסייפה, זה היה.

תמי אדרי: יש יישוב שקוראים לו "כסייפה", ורשומים בפנקס 100 או 200 אנשים.

תמי אדרי: יש אנשים אחרים שהם שבט כסייפה, שהם לא עברו ליישוב, והם באים- - -

אופיר פינס-פז: הם רשומים ביישוב.

תמי אדרי: הם רשומים ביישוב, אבל הם נשארו לגור באוהל.

תמי אדרי: זה משהו אחר.

תמי אדרי: הם רוצים שנעביר את הקלפי שהיא בבית ספר X ביישוב לשבט.

אופיר פינס-פז: אחרת הם עושים 60 ק"מ, 70 ק"מ לכל צד.

דוד רותם: הוא צודק, אופיר פינס, כי מה שקורה שמעבירים את הקלפי לאוהל, בדרך כלל צריך להעביר גם את משמר הגבול, כדי שמישהו ישמור על הקלפי הזאת.

דוד רותם: ..

תמי אדרי: הם בכוונה לא משנים את הכתובת, זו הבעיה.

אופיר פינס-פז: נו, אז מה אם בכוונה הם לא משנים את הכתובת?

אופיר פינס-פז: את מענישה אותם?

תמי אדרי: אני לא מענישה אותם- - -

תמי אדרי: את יכולה להגיד לי מה היו התוצאות בקלפי הזאת?

אופיר פינס-פז: אפס, אף אחד לא בא להצביע, לשמחתך הרבה.

אופיר פינס-פז: ניצחתם, בקלפי הזאת ניצחתם.

דוד רותם: אם הייתי מעביר אותה לשבט, מה היה קורה בקלפי?

אופיר פינס-פז: 100% הצבעה.

דוד רותם: של מי?

אופיר פינס-פז: של אנשים.

אופיר פינס-פז: יש בעיה עם זה?

דוד רותם: יש בעיה עם זה, כי שם 100% מיוצגים על ידי שניים.

אופיר פינס-פז: תפסיק.

דוד רותם: עזוב תפסיק.

דוד רותם: אנחנו לא יודעים?

אופיר פינס-פז: לא דיברנו על בני ברק עכשיו, דיברנו על כסייפה.

תמי אדרי: היו כבר גם בג"צים על הנושא הזה.

דוד רותם: בבני ברק אתה טועה, בבני ברק זה המתים באים להצביע, זה לא 100%, אבל בכסייפה שניים באים, וזה מספיק...

תמי אדרי: לא זאת הכוונה.

אופיר פינס-פז: איך מתקנים את מה שאמרתי עכשיו?

אופיר פינס-פז: מה את עושה לי ככה.

אופיר פינס-פז: ישבתי אתכם, אמרתם לי: אתה צודק, אתה צודק, אתה צודק, זה החוק.

אופיר פינס-פז: תקנו את החוק.

אופיר פינס-פז: איפה ההוא ממשרד הפנים?

תמי אדרי: אהוד שיל"ת?

אופיר פינס-פז: איפה הוא?

תמי אדרי: הוא היה אמור להיות פה, אבל הוא חלה?

אופיר פינס-פז: איך אפשר לקיים דיון בלי אהוד שיל"ת?

דוד רותם: אי אפשר?

אופיר פינס-פז: מה זה?

אופיר פינס-פז: איפה איילת פישמן?

תמי אדרי: איילת פישמן הוזמנה ולא באה.

אופיר פינס-פז: אי אפשר לקיים את הדיון הזה, אני מצטער.

אופיר פינס-פז: בלי אהוד שיל"ת ובלי איילת פישמן, זה אבסורד.

תמי אדרי: אהוד שיל"ת הוא כבר לא במשרד הפנים, הוא שלנו.

דוד רותם: הוא יועץ ועדת הבחירות.

אופיר פינס-פז: אבל הוא מוסד.

אופיר פינס-פז: ואיילת פישמן?

תמי אדרי: איילת פישמן, מראש הודיעה שהיא לא באה.

אופיר פינס-פז: מה זה "מראש הודיעה שהיא לא באה"?

אופיר פינס-פז: מישהו בדק למה איילת פישמן לא הגיעה?

דוד רותם: אינני יכול- - -

אופיר פינס-פז: מעולם לא השתתפתי בדיון שעוסק בבחירות בלי איילת פישמן ובלי אהוד שיל"ת, מאז שאני זוכר את עצמי בחיים הפוליטיים, או בלי שניהם מעולם עוד לא השתתפתי.

תמי אדרי: אם אהוד שיל"ת היה, גם לי היה יותר נוח כי הוא משפטן לעומתי, ואנחנו לא משפטנים.

אופיר פינס-פז: גם איילת פישמן משפטנית.

תמי אדרי: איילת צריכה להיות כנציגת משרד הפנים.

דוד רותם: אני מנצל את העובדה שבמשך 30 שנה הייתי חבר בוועדת הבחירות המרכזית ואני גם משפטן, ואני מאוד שמח על כך שסגנית המנכ"לית היא גם משפטנית- - -

אופיר פינס-פז: אפילו הייתי סגן.

דוד רותם: גם אני הייתי סגן.

אופיר פינס-פז: מתי היית סגן?

דוד רותם: אצל השופט חלימה.

אופיר פינס-פז: איך היית סגן?

אופיר פינס-פז: ייצגת את האיחוד הלאומי.

דוד רותם: לא, זה היה המפד"ל.

תמי אדרי: הוא היה מטעם המפד"ל.

אופיר פינס-פז: איך המפד"ל קיבלה סגן.

דוד רותם: כי היתה 12 מנדטים.

דוד רותם: בוא נאמר כך: היא היתה יותר ממה שאתם תהיו.

דוד רותם: אתם מתקדמים בקצב הנכון...

אופיר פינס-פז: לא, אנחנו מתקדמים יחד עם המפד"ל, לאותם מקומות.

אופיר פינס-פז: .. מה אתה אומר על זה?

אופיר פינס-פז: זה נראה לי לא סביר.

תמי אדרי: אנחנו בסך הכול רוצים לומר, שאם יש מעט קלפיות, מעט בוחרים- - -

דוד רותם: אופיר פינס, אני מסכים עם מה שאתה אומר, בתנאי אחד.

דוד רותם: אתה רוצה להציע עוד תיקונים לחוק הבחירות.

דוד רותם: חברי כנסת צריכים להיות מוכנים לדיון, והיית צריך להגיש את זה קודם ולומר: רבותי, במסגרת הזאת כבר תקנו א', ב', ג', ד', אבל אתה לא יודע מה אתה רוצה לתקן.

אופיר פינס-פז: איך אומר אהוד ברק?

דוד רותם: אני לא נוזף בך.

אופיר פינס-פז: איך אומר אהוד ברק?

אופיר פינס-פז: תפסיק להטיף לי מוסר.

דוד רותם: אני לא מטיף לך מוסר, אבל אתה מבין מה אתה עושה?

דוד רותם: אתה בא עכשיו, כולם התכוננו למה שיהיה- - -

אופיר פינס-פז: אני רוצה להציע הצעה קונסטרוקטיבית.

אופיר פינס-פז: אני מציע שתמשיך את הדיון.

דוד רותם: נכון, ולא נצביע היום.

אופיר פינס-פז: בדיוק.

אופיר פינס-פז: תעבירו לאהוד שיל"ת ולאיילת פישמן להערות.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהם בחופשה, זה מותר.

דוד רותם: אופיר פינס, אני אעשה דבר נורא פשוט, אני אנהל את הדיון, אני לא אצביע היום, נקבע דיון נוסף.

דוד רותם: אני מבקש, מכיוון שאני באמת רואה שיש לך דברים שאתה רוצה לתקן--

אופיר פינס-פז: אין לי הרבה, אין לי הרבה.

דוד רותם: לא צריך הרבה.

דוד רותם: --תעשה טובה ותגיש את זה.

דוד רותם: שבוע-שבועיים לפני הדיון תשלח לתמי אדרי, תשלח אלינו, כדי שאפשר יהיה לדון בזה אחרי שלמדנו את הנושא.

תמי אדרי: הוא יכול להגיש הצעה שלו.

דוד רותם: לא, אני אצרף את זה לכאן.

דוד רותם: מה, הוא צריך עוד לעבוד?

דוד רותם: הוא מגיש מספיק הצעות חוק בעניינים רציניים.

דוד רותם: ..

אופיר פינס-פז: מעל ומעבר.

דוד רותם: רבותי, אנחנו ממשיכים.

תמי אדרי: מה עושים עם הסעיף הזה?

דוד רותם: משאירים אותו פתוח.

סיגל קוגוט: בינתיים נשאיר אותו בנוסח הקיים.

עמי ברקוביץ: יש הערות לגביו.

סיגל קוגוט: אלה הערות נוסח, איפה זה ימוקם.

דוד רותם: הערות נוסח, אחר כך נראה, אבל יש עוד הערות מהותיות של אופיר פינס.

דוד רותם: אנחנו עוברים לסעיף 9.

תמי אדרי: סעיף 9 הוא העיון במסמכים.

תמי אדרי: זה גם כן היה אחרי הבחירות, לא האחרונות, אלא הקודמות.

תמי אדרי: היו המון רשימות, כולל הסיעה שלכם- - -

דוד רותם: רוע לב יש בסעיף הזה.

דוד רותם: אני מוכרח לומר לכם, מכיוון שהייתי בצד השני.

דוד רותם: הודיעו לי שאני חבר כנסת, וביום חמישי בצהרים הודיעו לי שחסרים לי 106 קולות.

תמי אדרי: אף אחד לא הודיע לך.

תמי אדרי: מי הודיע לך? לא היו תוצאות רשמיות.

דוד רותם: ביום חמישי בצהרים הודיעו לי שחסרים לי 106 קולות ואמרו לי שמישהו אחר נכנס במקומי.

דוד רותם: אם אופיר פינס היה באותו יום יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית, תאמיני לי שהוא היה משיג לי את ה-106 קולות האלה.

תמי אדרי: אנחנו לא אומרים שלא יעשו את זה.

דוד רותם: אבל את רוצה שאני אלך לבית משפט.

דוד רותם: אני מודיע לך שישבתי וספרתי קולות.

תמי אדרי: אנחנו רוצים שזה יהיה כמו ברשויות המקומיות.

דוד רותם: לא, אני לא רוצה ללכת.

דוד רותם: אני רוצה לבדוק את המסמכים, אני לא רוצה ללכת לבית משפט כדי לספור פתקאות, אני לא יודע איזו קלפי אני רוצה.

דוד רותם: הרי אני יודע מה היה שם.

אופיר פינס-פז: אני לא מבין את העניין של בית משפט.

דוד רותם: ישבתי וספרתי פתקאות.

תמי אדרי: אתה לא יודע איזה בלגן התפתח.

תמי אדרי: הם מבקשים לראות את הפתקים, וזה לא נותן כלום.

דוד רותם: זה נותן לראות אם ספרו נכון.

אופיר פינס-פז: הוועדה היא ברשות שופט בית משפט עליון.

אופיר פינס-פז: ברמה המחוזית, בכל ועדה יש שופט בית משפט מחוזי.

תמי אדרי: לא מחוזי, יכול להיות סתם שופט או שופט בדימוס.

דוד רותם: שופט בדימוס של בית משפט.

אופיר פינס-פז: יושבים שם אנשים ממערכת המשפט.

אופיר פינס-פז: צריך אישור שלהם.

אופיר פינס-פז: הוא לא צריך את בית משפט, הוא צריך לקבל אישור- - -

תמי אדרי: היום לא צריך אישור של שום דבר.

דוד רותם: למה צריך אישור?

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך.

דוד רותם: זו הזכות הבסיסית.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהשופט צריך לדעת שאתה מחטט בפתקים, זה הכול.

דוד רותם: אין לי בעיה, אני רוצה להגיד לך דבר אחד, רק שתדע, אתה לא מחטט בפתקים.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע מה אתה עושה.

דוד רותם: אתה מבקש לראות קלפי מסוימת, אתה רוצה לספור בה את הקולות.

דוד רותם: אדוני, יושב איש משמר הכנסת, אסור לך להחזיק עט, אסור לך לשים ידיים על השולחן.

אופיר פינס-פז: איפה זה כתוב?

דוד רותם: כך נוהגים.

תמי אדרי: אופיר פינס, שתדע, מעיינים בחומר שהוא כתב יד והוא המקור, זאת אומרת, כל אחד יכול בלי שתשים לב לכתוב- - -

דוד רותם: תמי אדרי, תמי אדרי, זה לא יכול בכלל להיות, הוא לא נותן לך לגעת בחומר, יושב מישהו ממשמר הכנסת ושואל אותך מה אתה רוצה לספור, והוא סופר, ואתה אפילו לא יכול לרשום.

דוד רותם: אסור לך להיכנס שם עם עט, כדי לא לעשות שינויים.

תמי אדרי: כמה אנשים היו שם?

תמי אדרי: אתה היית?

דוד רותם: בטח.

תמי אדרי: ראית איזה בלגן היה שם?

דוד רותם: בכלל לא היה שם בלגן.

תמי אדרי: השתדלנו שזה יהיה מסודר.

דוד רותם: הבלגן היחיד שהיה, זה היה בשולחן של הליכוד, שספר הפוך ממני, אבל חוץ מזה לא היה בלגן.

אופיר פינס-פז: דודו רותם, נוכח העובדה שמדובר בנוהג, והכול רותח.

אופיר פינס-פז: איך אמרת?

אופיר פינס-פז: היו חסרים לך 100 קולות.

אופיר פינס-פז: אני זוכר את שכיב שאנן, הצמדנו לו פרמדיק כל המערכת הזאת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שלא צריך את בית המשפט, זו ועדה מעין שיפוטית.

אופיר פינס-פז: השופט צריך לאשר, זה הכול.

אופיר פינס-פז: אני מניח שאם הוא יאשר, הוא גם יוודא שהעניין באמת מתנהל, שלא יהיה חס וחלילה חשד לזיופים.

תמי אדרי: זה התנהל בסדר, אבל היה בלגן לא נורמלי.

אופיר פינס-פז: מה אכפת לך שיהיה אישור שופט?

סיגל קוגוט: מתי הוא ייתן את האישור?

אופיר פינס-פז: הוא ייתן אישור לכל אחד.

תמי אדרי: כל מי שאומר שהוא רוצה לראות, אנחנו נותנים לו.

עמי ברקוביץ: זה הסדר שקיים היום.

אופיר פינס-פז: יש עכשיו עילות חדשות?

סיגל קוגוט: יש עילות מצומצמות.

אופיר פינס-פז: העילות קיימות בחוק.

סיגל קוגוט: זה מה שמוצע פה, שיהיו עילות.

אופיר פינס-פז: מה כתוב בעילות?

סיגל קוגוט: תהיה זכאי לערער רק אם אתה מעוניין בהגשת ערעור על תוצאות הבחירות.

אופיר פינס-פז: כשאתה שוקל להגיש ערעור.

סיגל קוגוט: בפתקים עצמם זה לא רק זה, אלא רק אם היה משנה את חלוקת המנדטים- - -

דוד רותם: לא, יש גם משהו שיש לי ראיות.

סיגל קוגוט: כשהשופט חושב שגם אם זה התנהל שלא כשורה, זה היה משנה את חלוקת המנדטים.

דוד רותם: לא, לא, לא- - -

סיגל קוגוט: זה מה שכתוב פה.

אופיר פינס-פז: לא מקובל עלי.

דוד רותם: העילה היא, שיש לי ראיות למשהו אחר.

דוד רותם: אין לי ראיות, אני רק אומר: רבותי, אני רוצה לבדוק.

אופיר פינס-פז: הוא יכול לבדוק.

תמי אדרי: הוא סתם מחפש.

דוד רותם: אני מחפש, בוודאי.

דוד רותם: כמה קלפיות היו במדינת ישראל?

תמי אדרי: 9,000.

דוד רותם: הייתי צריך ב-1% כל אחד ואחד מהם.

תמי אדרי: אי אפשר להוסיף אחד ואחד ואחד.

דוד רותם: למה לא?

תמי אדרי: לא כך החוק.

דוד רותם: היו כמה קלפיות שמצאתי אחד ואחד.

אופיר פינס-פז: דודו רותם, אני מציע אישור שופט, יושב-ראש הוועדה.

אופיר פינס-פז: בי"ת, רק לבא כוח הסיעה, אבל לא מוגבל, זאת אומרת, בלי עילות.

עמי ברקוביץ: מה השופט יאשר?

דוד רותם: מה "בא כוח הסיעה"?

דוד רותם: הוא ישב לבד ויספור את הקולות?

אופיר פינס-פז: לא, הוא יכול לבקש את הבקשה והוא אחראי מול השופט.

אופיר פינס-פז: ואז אני מציע להוריד את רוב העילות.

עמי ברקוביץ: מה משמעות האישור של השופט?

עמי ברקוביץ: מה הוא יאשר.

דוד רותם: הוא מרשה לך לעיין.

עמי ברקוביץ: לפי מה הוא יחליט?

דוד רותם: לפי שיקול דעתו.

עמי ברקוביץ: סתם באופן שרירותי?

אופיר פינס-פז: הוא יאשר למשה, בא כוח סיעת העבודה, לבדוק.

אופיר פינס-פז: הפנייה צריכה להיות בכתב, הוא צריך להגיד לו מה הוא רוצה לבדוק.

אופיר פינס-פז: הוא צריך לפנות לשופט בכתב ולהגיד לו: אני רוצה לבדוק את הקלפיות בעפולה, ולמה, וזה הכול.

דוד רותם: אין לי למה.

דוד רותם: אני רוצה לספור, כי אני חושב שחסרים לי קולות.

תמי אדרי: אפשרנו לכולם.

תמי אדרי: רצית לראות, אנחנו חושבים שהכול בסדר, תבוא תראה.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה?

דוד רותם: תמי אדרי, אני הייתי שם, אני מודיע לך שאין שם שום בלגן.

דוד רותם: אתה רוצה אישור של שופט, זה בסדר.

תמי אדרי: כמעט הכניסו מכות.

תמי אדרי: אתה לא זוכר מה היה?

תמי אדרי: אולי לא היית שם.

תמי אדרי: אני הייתי צריכה להוציא את חיים אברהם בכוח מהחדר.

תמי אדרי: זו היתה טעות של מפלגת העבודה שהביאו אותו להיות משגיח.

אופיר פינס-פז: הדברים האלה לא צריכים להיעשות בלא ידיעת יושב-ראש הוועדה.

דוד רותם: זה בסדר, בידיעת יושב-ראש הוועדה, באישור שלו, עם תצהירים ונימוקים.

אופיר פינס-פז: תהיה פנייה בכתב של בא כוח הסיעה.

דוד רותם: בא כוח הסיעה הוא ממלא מקום.

אופיר פינס-פז: תכלס, זה יהיה מאוד דומה למה שקורה היום.

סיגל קוגוט: אני אנסח את זה.

סיגל קוגוט: זו בעצם בקשה מנומקת של בא כוח הסיעה.

דוד רותם: כתוב פה ש"זכאי לקבל, תמורת תשלום, צילומים מאותם מסמכים".

דוד רותם: מי יקבע את גובה התשלום ומי יצלם?

סיגל קוגוט: תשלום זה כנגד עלות.

סיגל קוגוט: קבעתם עלות?

דוד רותם: אין להם עלות, יש להם מכונת צילום.

תמי אדרי: מה זה מכונת צילום?

תמי אדרי: איך משלמים?

אופיר פינס-פז: אי אפשר לדעת מה העלות של מכונת צילום?

דוד רותם: איך זה הולך שם?

דוד רותם: יש שם מכונת צילום, עומד עובד שלך ומצלם.

דוד רותם: גם העובד עולה לך כסף.

דוד רותם: את רוצה רק את עלות הצילום, אין בעיה.

אופיר פינס-פז: מישהו יעשה תחשיב של עלות הצילום.

אופיר פינס-פז: עם העובד, בלי העובד, יעשו תחשיב.

תמי אדרי: אפשר גם להוסיף מכונות.

דוד רותם: אופיר פינס, תמשיך לנהל את הישיבה בבקשה.

אופיר פינס-פז: באיזה סעיף אנחנו עכשיו?

סיגל קוגוט: אנחנו בהצבעת שוטרים ואני הביטחון הכללי, סעיף 10.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

אופיר פינס-פז: מי רוצה לנמק את זה?

תמי אדרי: לפי סעיף 95, אני חושבת שאתה מכיר, יש הסיפור של השוטרים.

תמי אדרי: לגבי שוטרים יש הסדר מיוחד שאנחנו מקבלים, נדמה לי, 45 יום לפני הבחירות רשימה של השוטרים.

תמי אדרי: לפי החוק של שוטרים שאמורים להיות מוצבים ביום הבחירות כך שלא יוכלו להצביע, אבל בפרקטיקה זה כל השוטרים, כי ב-45 יום לפני הם לא יודעים איפה יהיו השוטרים.

אופיר פינס-פז: של כל שוטרי ישראל.

תמי אדרי: של כל שוטרי ישראל.

תמי אדרי: זה נמסר למשרד הפנים שמטפל בפנקס הבוחרים.

אופיר פינס-פז: מעיפים אותם מהקלפיות.

תמי אדרי: לא מעיפים אותם.

תמי אדרי: נניח שאתה שוטר, במקום שיהיה כתוב: אופיר פינס, תעודת זהות, כתובת כך וכך, כתוב: אופיר פינס, תעודת זהות, ובמקום הכתובת כתוב: שוטר, מצביע עם תעודת הצבעה לשוטר, או משהו כזה.

יפעת שקלר: כמו שאתה רוצה בשביל כל אזרח.

תמי אדרי: זה ההסדר.

תמי אדרי: כדי שתוכל לממש את זכות ההצבעה שלך, אתה יכול להצביע כשוטר בכל קלפי, בתנאי שאתה מופיע במדים, וחוץ מתעודת זהות מראה תעודת הצבעה לשוטר.

אופיר פינס-פז: תעודת הצבעה לשוטר?

אופיר פינס-פז: תעודת שוטר לא מספיק?

תמי אדרי: בזמן המחיקה יוצאת במקביל- - -

אופיר פינס-פז: אם הוא שכח את התעודה?

תמי אדרי: חכה רגע, אנחנו רוצים לשנות את זה.

דני גבע: זה המצב הקיים.

אופיר פינס-פז: זה לא מצב טוב.

תמי אדרי: מתעוררת שאלה לגבי אנשי השב"כ, שהם לא שוטרים, הם נמצאים בדיוק באותו מצב כמו שוטרים שהם מופיעים בכל מקום, אלא שהם לא רוצים שיזדהו, לא שיביאו איזו תעודה.

תמי אדרי: יש כל פעם סידורים שהם לא סידורים- - -

אופיר פינס-פז: הם גם לא על מדים.

תמי אדרי: רוצים שזה יהיה מסודר.

תמי אדרי: חשבנו יחד אתם איך אפשר לפתור את הבעיה.

תמי אדרי: הצענו להשאיר את אותה פרוצדורה ולהגיד קודם כול, שאנשי הביטחון האלה הם שוטרים כאילו, הם ייתנו את הרשימה ויימחו אותו דבר, אבל השוטר יוכל להצביע בקלפי, הוא לא יהיה חייב ללבוש מדים, כי להם אין מדים.

תמי אדרי: יהיה צריך להראות תעודת הצבעה של שוטר, אבל לא יהיה המספר האישי של השוטר, כי להם אין מספר אישי.

אופיר פינס-פז: הדבר היחיד שמטריד אותי, שאנחנו משקרים ביודעין בספר הבוחרים.

תמי אדרי: להיפך, קודם שיקרנו ביודעין, וזה לא היה לפי החוק.

תמי אדרי: עכשיו זה בסדר.

ואדים בוגוד: זו הפרקטיקה.

תמי אדרי: אם אנחנו כוללים אותם בתוכם- - -

אופיר פינס-פז: אין לי בעיה שתכללו, אבל למה אתם כותבים על איש שב"כ שהוא שוטר?

אופיר פינס-פז: הוא לא שוטר.

ואדים בוגוד: בחוק יהיה כתוב: שוטר, לרבות איש שב"כ.

תמי אדרי: הצהרנו שיהיה כתוב:

תמי אדרי: לרבות עובד שירות הביטחון הכללי.

תמי אדרי: בהגדרת שוטר יבוא גם זה וגם זה.

תמי אדרי: להפך, מה שעשינו עד היום היה שקר.

אופיר פינס-פז: אף פעם לא גילית לי את זה, ישבתי שמונה שנים בוועדה.

אופיר פינס-פז: עד כדי כך זה היה סודי?

תמי אדרי: אני גם לא יכולה להגיד לך בכמה אנשים מדובר.

אופיר פינס-פז: זה אני יכול להגיד לך היום.

אופיר פינס-פז: אגב, לא בדיוק.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב שמישהו יכול להגיד בדיוק, גם לא דני גבע.

תמי אדרי: הפנקס יישאר אותו דבר.

תמי אדרי: הוא מצביע באמצעות תעודת הצבעה לשוטר.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה בעצם?

ואדים בוגוד: הם לא מסכימים.

תמי אדרי: כולם יוכלו להצביע בלי מדים, ולא יהיה מספר אישי.

אופיר פינס-פז: למה צריך במשטרה את תעודת ההצבעה הזאת?

עודד ברוק: מוחקים אותו ברשימה, והוא מקבל במקום זה כאילו פתק.

עודד ברוק: ברגע שהוא נתן פתק, הוא לא יכול להצביע יותר.

אופיר פינס-פז: אני מבין.

אופיר פינס-פז: הוא צריך לבוא עם פתק מהבית?

עודד ברוק: פתק שנותנת לו המשטרה?

אופיר פינס-פז: אם הוא שכח?

סיגל קוגוט: הוא מצביע כמו אזרח רגיל.

תמי אדרי: הוא לא יצביע.

אופיר פינס-פז: לאזרח רגיל אין פתק כזה.

סיגל קוגוט: יש לו תעודת זהות, זה נותן לו עוד אפשרות להצביע.

יפעת שקלר: הוא צודק במה שהוא אומר.

יפעת שקלר: ריכזתי השנה את העניין בנושא הבחירות.

יפעת שקלר: הפרוצדורה הפנימית שלנו היא מאוד מסובכת.

יפעת שקלר: חבל לכם על הזמן כמה שהיא מסובכת, כמה תעסוקה היא גוררת - אני צריכה למחוק אותם, אחר כך אני צריכה לקבל מכם את תעודות ההצבעה, אחר כך אני צריכה לכנס את כל גורמי כוח האדם מכל המשטרה, ואחר כך תמיד יש שוטרים- - -

אופיר פינס-פז: שלא קיבלו.

יפעת שקלר: המשטרה הרי היא ארגון דינמי - זה הולך לקורס, זה זז.

יפעת שקלר: יש הרבה מאוד שוטרים שלא מקבלים את תעודת ההצבעה הזאת, והשוטרים, כך לא יכולים להצביע.

אופיר פינס-פז: מי צריך את התעודה?

אופיר פינס-פז: הבן אדם בא במדים- - -

תמי אדרי: הוא יכול להצביע בעשר קלפיות.

סיגל קוגוט: אתה מדבר על הצבעות כפולות, בדיוק מה שדיברנו, ואז זה לא יאפשר לאנשי השב"כ להיות בהסדר הזה.

אופיר פינס-פז: אדם בא עם מדים, עם תעודת שוטר, רושמים שהוא הצביע?

עודד ברוק: כיום לא, כי כיום יש לו הפתק.

אופיר פינס-פז: גם היום רושמים שהוא הצביע?

תמי אדרי: לא?

עודד ברוק: לא רושמים שהוא הצביע?

תמי אדרי: לא.

אופיר פינס-פז: אתם השתגעתם?

עודד ברוק: לא צריך, כי יש פתק.

תמי אדרי: אופיר פינס, אני מסבירה לך עוד פעם.

תמי אדרי: הוא לא מצביע במעטפה כפולה, הוא מצביע רגיל במעטפה הכחולה.

אופיר פינס-פז: איפה כתוב שהוא הצביע?

תמי אדרי: לא כתוב.

עודד ברוק: מצרפים לפרוטוקול את הפתק.

תמי אדרי: הוא משאיר את תעודת ההצבעה הזאת בקלפי, זה מצורף לפרוטוקול, ובפרוטוקול כתוב:

תמי אדרי: סך הכול אנשים שביקשו להצביע לפי פנקס הבוחרים - עשרה, ועוד שני שוטרים, ויש תעודות.

תמי אדרי: אם אין התעודה, הוא יכול היה להצביע פה, ולא ידעו להוסיף- - -

אופיר פינס-פז: אם הוא רוצה לזייף, הוא יצלם את התעודה.

תמי אדרי: איך הוא יצלם?

יפעת שקלר: בפרוצדורה קיבלתי ארגזים בכמות של חדר.

יפעת שקלר: אני לא מסוגלת לבדוק אם כולם הופיעו, אם חסר לי איזה קובץ.

יפעת שקלר: בבחירות האחרונות היה ויכוח ביני לבין קצינת כוח אדם.

יפעת שקלר: היא טענה שהיא לא קיבלה, אני לא יכולתי להוכיח לה.

יפעת שקלר: אמרתי לה: נתתי לך ארגזים, אבל לא יכולתי להוכיח שכל האנשים שלה נמצאו וקיבלו, ולכן זה נשאר בלתי פתור לאן נעלמו תעודות ההצבעה.

יפעת שקלר: הפרוצדורה שצריך לבוא לכנסת כדי להפיק תעודות הצבעה.

יפעת שקלר: אם השוטרים שלי בדרום, אני יושבת ביום הבחירות, אני צריכה לשלוח- - -

אופיר פינס-פז: חברים, לא יקום ולא יהיה.

אופיר פינס-פז: שוטרים ואנשי שב"כ יצביעו במעטפות כפולות, נגמר הסיפור.

סיגל קוגוט: זה לא יאפשר לאנשי שב"כ להצביע.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה?

סיגל קוגוט: עלה הרעיון של המעטפות הכפולות, אבל אז הם לא יוכלו להתחבא בתור שוטרים, זה הכול.

אופיר פינס-פז: תזדהו כשוטרים.

סיגל קוגוט: הם לא יכולים להזדהות כשוטרים, כי לא נותנים לאיש שב"כ תעודת שוטר.

סיגל קוגוט: הוא לא יוכל.

תמי אדרי: כל הסיפור בגללם.

סיגל קוגוט: השאלה, בכמה אנשים מדובר.

סיגל קוגוט: כמה?

ואדים בוגוד: הרבה.

סיגל קוגוט: מאות?

ואדים בוגוד: יותר מאנשים עם מוגבלות.

סיגל קוגוט: יותר מאנשים עם מוגבלויות נמצאים בשטח ביום הבחירות, והם לא יכולים כמו אזרחים רגילים להצביע?

סיגל קוגוט: כמה?

ואדים בוגוד: מאות.

סיגל קוגוט: יש 20,000 שוטרים.

סיגל קוגוט: וממה שהיא מתארת, כמה שוטרים לא הצביעו בגלל התקלות?

סיגל קוגוט: אלפים?

יפעת שקלר: אני לא התכוונתי לעשות נזק.

סיגל קוגוט: בלי קשר לאנשי השב"כ, כמה התקלות האלה של תעודות שוטר?

ואדים בוגוד: כל הבעיות שיהיו, יישארו.

ואדים בוגוד: אם לא נתקן, הן יישארו.

סיגל קוגוט: הם לא יישארו בשיטת ההצבעות במעטפות כפולות.

סיגל קוגוט: כמה שוטרים לא הצביעו בגלל הבלגן הזה?

סיגל קוגוט: (חבר הכנסת דוד רותם חזר ותפס את מקומו כיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט)

יפעת שקלר: בסוף אולי לא הצביעו למעלה מ-100 בגלל זה, אבל את צריכה להבין כמה עיסוק מיותר נעשה.

דוד רותם: מה זה?

אופיר פינס-פז: שמעת איך שוטרים מצביעים?

אופיר פינס-פז: לא ידעתי את הסיפור.

אופיר פינס-פז: תבוא עם מדים, עם תעודה, תצביע במעטפה כפולה.

עודד ברוק: יש גם שוטרים שלא יכולים להצביע במדים.

תמי אדרי: אם יש שוטרת בהריון למשל, היא צריכה להביא אישור למה היא לא במדים.

ואדים בוגוד: יש שוטרים סמויים.

סיגל קוגוט: את המדים אפשר להעיף.

אופיר פינס-פז: חבר'ה, שוטר שלא רוצה להצביע במדים, יצביע בבית שלו.

תמי אדרי: הוא לא יכול, כי הוא מחוק.

דני גבע: הוא לא יכול, הוא לא נמצא בסביבה.

סיגל קוגוט: תמי אדרי, הוא מציע הסדר אחר לגמרי.

סיגל קוגוט: הוא אומר: אל תמחקו ואל תוציאו תעודות.

אופיר פינס-פז: אל תמחקו, תעשו הצבעה כפולה לשוטרים ולאנשי שב"כ.

אופיר פינס-פז: איש שב"כ שלא רוצה להזדהות, יצביע בבית שלו.

אופיר פינס-פז: רוב אנשי השב"כ יכולים להצביע בבית.

דני גבע: הם לא נמצאים במקום מתוקף תפקידם.

אופיר פינס-פז: אני נורא מבקש מכם.

אופיר פינס-פז: רוב אנשי השב"כ יכולים להצביע באותו יום בבית שלהם, בקלפי.

דני גבע: רובם, אבל לא כולם.

דוד רותם: מה ההבדל בין אנשי שב"כ ואנשי משטרה לבין מי שמוגבל בניידות, כי הוא סטודנט שנמצא בנצרת והוא לא רוצה לנסוע לירושלים?

אופיר פינס-פז: לא יודע.

אופיר פינס-פז: אגב, איפה אנשי המוסד?

ואדים בוגוד: אין להם בעיה.

ואדים בוגוד: מי שבארץ יכול להצביע, הוא לא בתפקיד.

אופיר פינס-פז: אנשי מוסד בחוץ-לארץ יכולים להצביע בשגרירויות.

תמי אדרי: אם הם קיבלו תעודת הצבעה.

תמי אדרי: יש אפשרות, לפי החוק, אם בן אדם נמצא שם, ובזהות אחרת.

דוד רותם: הוא בשליחות המדינה.

תמי אדרי: אחרים, הם עובדי מדינה לכל דבר.

דוד רותם: עובדי מדינה בחוץ-לארץ מצביעים.

ואדים בוגוד: להבדיל מסטודנט, שלא בא לו לנסוע מצפת לירושלים, אם נשתמש בדוגמה הקודמת, אנשי שב"כ חייבים, ברובם, מתוקף תפקידם, להיות צמודים לאישיות כל יום הבחירות.

אופיר פינס-פז: אתם מדברים על אבטחת אישים?

דני גבע: לא רק.

סיגל קוגוט: בעיקר אבטחה.

ואדים בוגוד: מתוקף תפקידו, הוא לא יכול להצביע בבית.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה שהוא יצביע במעטפה כפולה?

תמי אדרי: איך הוא יזדהה?

אופיר פינס-פז: מזדהים.

אופיר פינס-פז: כולם רואים אותו - איך הוא יזדהה?

אופיר פינס-פז: הוא מאבטח את השר, איך הוא יזדהה?

אופיר פינס-פז: הוא מזוהה.

דוד רותם: איפה הוא יצביע?

דוד רותם: מתי הוא יצביע?

דוד רותם: הרי השר מתחיל ב-07:00 בבוקר.

אופיר פינס-פז: מה יקרה אם הוא יזוהה?

אופיר פינס-פז: מה קרה?

דני גבע: צריך למסור את כל הפרטים.

אופיר פינס-פז: מה זה כל הפרטים?

אופיר פינס-פז: זה שם ותעודת זהות?

ואדים בוגוד: שם, כתובת, תעודת זהות.

דני גבע: זה בניגוד לחוק שב"כ.

דני גבע: אסור לו לחשוף את זהותו.

אופיר פינס-פז: חבר'ה, נו באמת.

דוד רותם: השר ב-07:00 בבוקר יוצא מהבית, באותו יום שהוא מלווה את השר או את ראש הממשלה, ממילא הוא צמוד אליו.

יפעת שקלר: במשטרה אפשר להצביע יום קודם.

תמי אדרי: מהמשטרה יכולים להצביע גם בקלפי צבאית.

אופיר פינס-פז: ההסדר המקורי עם המשטרה, לפי דעתי, הוא הסדר לא נכון, מסורבל, בעייתי.

תמי אדרי: כשעשו אותו לא היו מעטפות כפולות.

אופיר פינס-פז: עשו אותו לפני 80 שנה.

אופיר פינס-פז: שוטר רגיל עם מדים מצביע בבית, לא רוצה - מעטפה כפולה.

תמי אדרי: הוא לא יכול.

דוד רותם: הוא לא יכול.

סיגל קוגוט: הוא מציע הסדר אחר.

אופיר פינס-פז: אני מציע לשנות את הקשקוש הזה.

אופיר פינס-פז: מי שעם מדים, יצביע בהצבעה כפולה, ושלום על ישראל.

דוד רותם: ואם הוא לא יהיה עם מדים?

אופיר פינס-פז: יצביע בבית שלו.

דוד רותם: אבל מוחקים אותו בקלפי.

אופיר פינס-פז: לא מוחקים, גמרתי את זה.

דוד רותם: אתה רוצה לשנות את זה לגמרי?

אופיר פינס-פז: כן, פשוט.

אופיר פינס-פז: לא מסובך?

דוד רותם: מה עם אנשי שירות הביטחון?

אופיר פינס-פז: אותו דבר.

אופיר פינס-פז: אם אתה לא רוצה להיחשף, תצביע בבית שלך.

דוד רותם: אני לא יכול, אני מלווה את ראש הממשלה.

אופיר פינס-פז: כולם רואים שאתה מלווה את ראש הממשלה.

דוד רותם: לא יודעים את הפרטים שלי.

ואדים בוגוד: לא יודעים שם ולא תעודת זהות.

תמי אדרי: כמה שוטרים מוחקים?

יפעת שקלר: 27,000.

דוד רותם: אופיר פינס, הם באים לבית המשפט.

אופיר פינס-פז: איזה בית משפט?

דוד רותם: אדוני, אנשי שב"כ שמגיעים לבית משפט.

דוד רותם: הם לא אומרים איך קוראים להם - המכונה א', המכונה ד', המכונה ח'.

יפעת שקלר: שוטר יוכל להצביע ליד הבית שלו כאזרח, הוא בכלל יכול להזדהות כשוטר.

אופיר פינס-פז: מה עד היום הם עושים?

אופיר פינס-פז: הם לא מצביעים?

ואדים בוגוד: לא מצביעים.

דני גבע: חלק לא מצביעים.

אופיר פינס-פז: לא כולם, אבל הרוב המכריע מצביע.

ואדים בוגוד: הרוב המכריע מצביע.

אופיר פינס-פז: תחשבו מה שאתם אומרים, בשביל 5% נגיד, אנחנו צריכים לעשות פרוצדורה חדשה, שנשענת על דבר לא נכון.

דוד רותם: אתה רוצה כמה שיותר מצביעים.

דוד רותם: אלה בכסייפה - אתה רוצה.

דוד רותם: אלה בשב"כ - אתה לא רוצה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה פרוצדורה הגיונית.

אופיר פינס-פז: אני לא רואה בעיה עם הצבעה במעטפות כפולות לאנשי שב"כ, אני מצטער.

ואדים בוגוד: איך הוא יזדהה?

ואדים בוגוד: איך ידעו שהוא עובד שב"כ?

ואדים בוגוד: האם הוא יבוא לוועדת קלפי ויגיד שהוא עובד שב"כ?

אופיר פינס-פז: חברים, בואו נחשוב.

עמי ברקוביץ: יש לו תעודה של עובד משרד ראש הממשלה?

ואדים בוגוד: עובד משרד ראש הממשלה הוא לא עובד שב"כ.

אופיר פינס-פז: קודם כול עובד משרד ראש ממשלה.

אופיר פינס-פז: למה לא?

תמי אדרי: כולם יודעים מה זה.

אופיר פינס-פז: כבר חשפו את זה בעיתון, שמעתי.

אופיר פינס-פז: ..

אופיר פינס-פז: בואו נחשוב על פתרונות, אפשר שיהיה בקלפיות מסוימות, ומי שיהיה בוועדת הקלפי יהיה גם הוא איש שב"כ.

ואדים בוגוד: עובד ועדת קלפי שהוא עובד שב"כ, זו כותרת שלא הייתי רוצה בעיתון.

אופיר פינס-פז: אני חושב בקול רם.

דני גבע: זה בדיוק מה שאדוני לא רוצה.

אופיר פינס-פז: נכון.

אופיר פינס-פז: תחשבו על רעיונות שאני כן רוצה.

אופיר פינס-פז: בואו נפתור את העניין.

דוד רותם: המכונה ד', תמצא לנו איזה פתרון.

ואדים בוגוד: ישבנו שנה, וזה הפתרון שמצאנו על דעת כולם, על דעת המשטרה, על דעת ועדת הפנים.

סיגל קוגוט: המשטרה אומרת שזה בלגן, ש-100 שוטרים לא הצביעו ושהחדרים מלאים בתעודות.

אופיר פינס-פז: חברים, אני בעד ללכת על הפתרון הזה, בתנאי שהוא לא מה שנעשה במשטרה, אלא פתרון נקודתי.

אופיר פינס-פז: אם תצליחו להגיד 45 יום לפני על 100, 200, 300 איש.

ואדים בוגוד: זו הכוונה.

דוד רותם: הפתרון שאתם מציעים הרבה יותר גרוע ממה שיש.

דוד רותם: הפתרון הזה הרבה יותר גרוע.

ואדים בוגוד: הרבה יותר טוב ממה שיש.

אופיר פינס-פז: אם אתם מסוגלים, לא על כל עובדי השב"כ, אלא על אלה שיודעים מראש, על 300-200 איש, ואז אין בעיה גם לתת להם תעודות ולגמור את העניין.

אופיר פינס-פז: אבל לא כל השוטרים, זה מה שקורה.

סיגל קוגוט: בסעיף כתוב גם על השוטרים, שזה רק בתפקיד, ונותנים לכל ה-20,000 שוטרים.

יפעת שקלר: כי אני לא יודעת בזמן שאני עושה את הפרוצדורה מי יצטרך.

דוד רותם: את עובד השירות צריך למחוק מהקלפי שלו, צריך תעודת הצבעה והוא צריך להזדהות בפני יושב-ראש ועדת הקלפי.

דני גבע: הוא שוטר.

עמי ברקוביץ: הוא לא מזדהה כשוטר.

דוד רותם: הוא לא יכול.

דוד רותם: איזו תעודה הוא מציג?

ואדים בוגוד: הוא מראה תעודת הצבעה לשוטר פלוס תעודת זהות.

ואדים בוגוד: אף אחד לא יודע שהוא לא שוטר.

דוד רותם: איזו תעודה הוא מציג?

דני גבע: שוטרים ואנשי שב"כ, יהיו להם תעודת הצבעה לשוטר, זה כל העניין.

דני גבע: ובחוק כתוב: שוטר, לרבות עובד שירות הביטחון.

אופיר פינס-פז: נצטרך לחשוב על זה.

סיגל קוגוט: יפעת שקלר, אני מבינה שאת לא יכולה לדעת על כל שוטר, אבל על הרבה מהם את יכולה לדעת.

יפעת שקלר: מה שאני אומרת, שיש פה בעיה של השב"כ.

יפעת שקלר: צריך להתייחס אליה ברצינות ובכובד ראש, ואני לא מספיק מעורה, ולא רוצה להציע הצעות בשבילם.

יפעת שקלר: מעלה חבר הכנסת אופיר פינס אפשרות להקל על הפרוצדורה המשטרתית, ואני אומרת: בואו ונעשה את זה.

יפעת שקלר: אני קצינה במשטרה שבזבזתי, אני וקצינותי במשטרה, על שלוחותינו במשטרת ישראל, זמן במשך חודשיים ימים - תעדכנו את הרשימות, הרשימות לא מעודכנות.

יפעת שקלר: למה לא שלחת, כן שלחת?

יפעת שקלר: אני מנסה להתייעל, לחסוך עבודה מיותרת.

יפעת שקלר: אני חושבת שהוא מעלה הצעה מצוינת, שבאותה נשימה נפתור גם בעיה של השב"כ וגם למשטרת ישראל.

אופיר פינס-פז: לא בטוח שאפשר לפתור לשב"כ.

אופיר פינס-פז: אני מסכים אתך שאסור להוסיף חטא על פשע.

אופיר פינס-פז: יש פה הסדר לא נכון, השב"כ רוצים "להתלבש" על הסדר שאנחנו חושבים שהוא לא נכון, ההסדר לא טוב.

אופיר פינס-פז: אם ההסדר היה טוב, אין בעיה.

אופיר פינס-פז: ההסדר לא טוב, צריך לבטל אותו.

אופיר פינס-פז: צריך למצוא לכם הסדר אחר.

אופיר פינס-פז: צריך לחשוב.

אופיר פינס-פז: יש עוד שלוש שנים לבחירות.

אופיר פינס-פז: לא נסכם את הצעת החוק היום, נחשוב על הסדר אחר.

יפעת שקלר: מה מסכמים לגבי המשטרה?

אופיר פינס-פז: לא מסכמים כלום, כי עוד אין הצבעות.

דוד רותם: אם נכתוב ששוטר יכול להצביע או בהצגת תעודת שוטר או בהצגת תעודת הצבעה לשוטר, לשב"כ ניתן תעודות הצבעה, לכם יהיו תעודות שוטר, כל שוטר יציג את התעודה שלו, יצביע בקלפי- - -

אופיר פינס-פז: היא מפחדת שיצביעו 100 פעם.

דוד רותם: אין לי שום בעיה עם זה, אני אסביר לך למה.

דוד רותם: אני רוצה לראות שוטר שהצביע פעמיים.

תמי אדרי: איך יסמנו אותו אחר כך כשתבוא לבדוק ברשות יושב-ראש הוועדה?

תמי אדרי: בדיוק כמו שאמר בזמנו רענן כהן, שהזכרת קודם.

תמי אדרי: הוא הגיש ערעור, הוא לקח פרוטוקול - ידעתי תיכף, כי אני מכירה את הנושא, אבל הוא הציג את זה בטלוויזיה ואיך הציבור ידע?

תמי אדרי: הוא אמר: איך יכול להיות שבמשמר איילון - סתם אני אומרת - יש 100 בוחרים, אבל הצביעו 250?

תמי אדרי: איך זה יכול להיות?

תמי אדרי: אני יודעת שהיתה שם מעטפה של 150 תעודות הצבעה לשוטר.

תמי אדרי: אם יצביעו רק עם תעודה במעטפה רגילה, לא כפולה, איך ידעו?

דוד רותם: הם יצביעו במעטפה כפולה.

אופיר פינס-פז: הם לא יכולים להצביע במעטפה כפולה, מחקת את השם שלהם.

סיגל קוגוט: נכון, אסור למחוק.

אופיר פינס-פז: למה הם לא יכולים להצביע במעטפה כפולה?

תמי אדרי: הוא מצביע בקלפי רגילה, לא בקלפי של מעטפות כפולות.

דוד רותם: סליחה.

דוד רותם: שוטר יצביע בקלפי רגילה עם תעודת שוטר, ומכיוון שלכם יש רשימה של כל השוטרים- - -

תמי אדרי: שוטר יצביע במעטפה כפולה, אתה אומר.

דוד רותם: בדיוק.

תמי אדרי: אז הוא בכלל יוצא מהפרוטוקול.

תמי אדרי: המעטפה שלו תהיה כמו של המזכיר.

סיגל קוגוט: אבל אז את לא מוחקת אותו מפנקס הבוחרים.

תמי אדרי: לא נמחק אותו.

דוד רותם: אני לא מוחק אותו?

סיגל קוגוט: בשביל מה את צריכה תעודות שוטר, אם כך?

עודד ברוק: לאפשר לו להצביע במעטפה כפולה.

סיגל קוגוט: היא לא רוצה את כל תעודות השוטר האלה.

דוד רותם: היא לא תקבל תעודות שוטר, השב"כ יקבל תעודות שוטר.

ואדים בוגוד: מה שיקרה שכל מי שיצביע בתעודת הצבעה לשוטר, ידעו מיד שהוא עובד שב"כ, כי אף שוטר לא יצביע בתעודת הצבעה לשוטר.

אופיר פינס-פז: השב"כ מחפש אותנו, לא אנחנו את השב"כ.

אופיר פינס-פז: אתה מתבלבל.

דוד רותם: מי ידע שהוא עובד שב"כ?

דוד רותם: שלושה חברי ועדת קלפי, והמזכיר.

דוד רותם: נקודה, סוף פסוק.

דוד רותם: את מי זה מעניין בכלל?

דני גבע: מסמנים אותם ברשימות.

תמי אדרי: לא מסמנים אותם, מסמנים אותם בדף עם כל הפרטים וגם על המעטפה רושמים- - -

סיגל קוגוט: משטרה - מעטפות כפולות.

סיגל קוגוט: מה אתם רוצים?

סיגל קוגוט: שיוציאו תעודות שוטר לאנשי שב"כ?

ואדים בוגוד: לא, אי אפשר.

אופיר פינס-פז: חברים, תעזבו את זה עכשיו, לא נמצא פה פתרון.

אופיר פינס-פז: נשב עם סיגל קוגוט.

דוד רותם: כמה אנשי שב"כ יש כמצביעים נסתרים?

ואדים בוגוד: מאות.

דוד רותם: למה כמה מאות?

דוד רותם: חבר'ה, בחייכם, כל אנשי האבטחה, תעזבו אותי.

דוד רותם: כל אנשי האבטחה, אין אתם בעיה, הרי כולנו יודעים.

דוד רותם: כל החרשים בכנסת, אנחנו יודעים שהם אנשי שב"כ...

דני גבע: ברגע שהוא רושם את הפרטים שלו, אתה מקשר בין המראה לשם.

עודד ברוק: גם אצלנו תיתכן איזו בעיה עם היחידות הסמויות.

אופיר פינס-פז: חברים, אני מסביר לכם עוד פעם, הסמוי יצביע בקלפי רגילה, בבית שלו.

דני גבע: בתוקף תפקידו הוא לא שם, לא משום שלא בא לו לנסוע, משום שהוא לא יכול להיות שם.

אופיר פינס-פז: יש לו שתי אופציות.

דני גבע: יש לו שתי אופציות: או להיחשף, או להצביע בבית.

אופיר פינס-פז: הוא יכול להצביע בקלפי של סמויים בחשש להיחשף או להצביע בבית.

דני גבע: הוא לא יצביע, לא רק בגלל החשש- - -

אופיר פינס-פז: גם עכשיו הוא לא מצביע.

דני גבע: עכשיו הוא מצביע.

אופיר פינס-פז: מה אתה אומר?

אופיר פינס-פז: הוא בא עם תעודת שוטר סמוי.

אופיר פינס-פז: אתם מצחיקים אותי.

אופיר פינס-פז: הסמוי בא עם תעודת שוטר ועם מדים.

אופיר פינס-פז: אתם אומרים לי שהוא לא נחשף?

אופיר פינס-פז: אולי הסמויים מהמשטרה יצביעו בקלפי של האסירים...

סיגל קוגוט: גם זה הצעתי.

סיגל קוגוט: הצעתי גם בצבא, אמרו שיזהו אותם.

דני גבע: אנחנו באים לפתור בעיה של קבוצה של אנשים שתוכל להצביע.

דוד רותם: תן לי פתרון לבעיה.

דוד רותם: אתה מסבך לי 20,000 שוטרים בגלל בעיה שלכם.

אופיר פינס-פז: איזה 20,000 - 30,000.

דני גבע: איך זה יוצא 20,000?

דוד רותם: כי בשביל זה צריך להוציא לכל השוטרים תעודות הצבעה.

דני גבע: הפתרון המוצע היה על דעת המשטרה, ונציגי המשטרה היו בדיונים.

אופיר פינס-פז: ההצעה לא טובה.

דוד רותם: ההצעה לא טובה.

דוד רותם: נאמר כך, זו לא הפעם הראשונה שהמשטרה- - -

דני גבע: אנחנו שומעים מהמשטרה עכשיו, שזה לא טוב.

דוד רותם: דני גבע, זו לא הפעם הראשונה שהמשטרה מציעה הצעה לא טובה, או השב"כ מציע הצעה לא טובה, כבר נתקלנו בזה בעבר.

אופיר פינס-פז: כל אחד שיעשה את העבודה שלו.

אופיר פינס-פז: אם הקונסטרוקציה לא נכונה, וצריך לבטל אותה, אי אפשר להוסיף עליה עוד נדבך.

אופיר פינס-פז: זו פשוט טעות.

אופיר פינס-פז: אתם צריכים להבין את זה.

אופיר פינס-פז: בניתם משהו.

אופיר פינס-פז: קורה בחיים.

אופיר פינס-פז: יש לנו זמן, הבחירות לא מחר, נתקן את זה.

אופיר פינס-פז: רוצים ללכת לקראתכם, זה לא שלא רוצים ללכת לקראתכם, נמצא פתרון אחר.

אופיר פינס-פז: אני בטוח שיימצא פתרון.

יפעת שקלר: אפשר יהיה למצוא פתרון גם לסמויים שלנו- - -

סיגל קוגוט: היום גם מוציאים להם תעודת הצבעה, והם צריכים לבוא במדים.

עודד ברוק: הם לא באים במדים.

סיגל קוגוט: אם יש להם אישור שהם לא במדים, אי אפשר לזהות אותם היום?

סיגל קוגוט: הוא בא עם תעודת הצבעה לשוטר בלי מדים, מיד חברי ועדת הקלפי יודעים שהוא סמוי.

עודד ברוק: אני לא מתנגד לרעיון, אני רק רוצה שהגורמים המקצועיים יגידו לי מה לעשות.

יפעת שקלר: עדיין הקבוצה של הסמויים, גם אצלנו, יחסית, יותר קטנה.

יפעת שקלר: ננסה למצוא פתרון.

אופיר פינס-פז: כל אדם צריך לקבל פתרון.

דוד רותם: נמצא לכולם פתרון, כולם צריכים להצביע, אבל צריך לחשוב על פתרון אחר.

סיגל קוגוט: תיקון סעיף 110 זה החתימות, תמי אדרי.

תמי אדרי: בזמנו אמרו שמצביע הבוחר במעטפה כפולה, גם הוא חותם על המעטפה.

תמי אדרי: במשך השנים הגדילו את מספר האנשים שיכולים לבחור - בהתחלה היו רק ימאים - שם הבוחר לא צריך לחתום, מילאו את כל הפרטים שלו.

תמי אדרי: אנחנו רוצים להתאים את זה, שזה יהיה אחיד, רק האחראים יחתמו.

אופיר פינס-פז: החתימה לא נותנת לך כלום?

תמי אדרי: לא.

תמי אדרי: לא בודקים את זה.

תמי אדרי: לפעמים לא מילאו את זה, ואז בא מבקר המדינה והעיר שאין חתימה.

תמי אדרי: עדיף שלא יהיה בכלל.

דוד רותם: טוב.

אופיר פינס-פז: מה זה סעיף 12?

סיגל קוגוט: הכלי שיט.

סיגל קוגוט: רציתם להוסיף.

תמי אדרי: רצינו להתאים אותו דבר.

דוד רותם: למה אתם לא מורידים את סעיף 116 לחוק?

תמי אדרי: מה זה סעיף 116?

דוד רותם: "לא תהיה בכלי שיט תעמולת בחירות על-ידי אסיפות או רמקולים; בכלי שיט לא יוצג ברבים ולא יחולק חומר תעמולה- - -".

דוד רותם: כמה ימאים יש היום שמצביעים?

תמי אדרי: אין בכלל.

דוד רותם: אם כך, תורידו את הסעיף הזה.

דוד רותם: מה אכפת לכם?

דוד רותם: ברמקולים של אוניית צים, שיש בה 7,000 פיליפינים, אני רוצה לעשות תעמולת בחירות?

דוד רותם: אין לכם דבר כזה.

תמי אדרי: ההתחלה של ההצבעה בחוץ-לארץ היתה באוניות, ואחר כך, כל הצבעה שעשו בחוץ-לארץ, במקום לכתוב עוד פעם את כל התקנות, אמרו: כאמור בתקנות אלה ואלה, שזה כלי שיט, בהתאמה.

אופיר פינס-פז: אסירים מצביעים בכל המדינות?

תמי אדרי: לפי מה שאני יודעת, כן.

דוד רותם: כל החיים שלי חונכתי על-ידי אבא שלי.

דוד רותם: מה אני אעשה, הוא מת.

דוד רותם: אני עדיין משאיר סעיף בחוק שאני מחונך על-ידי אבא שלי?

דוד רותם: חבר'ה, אין דבר כזה.

דוד רותם: תעמולת הבחירות היום היא כבר אחרת, עזבו אותי עם רמקולים, עזבו אותי עם השטויות האלה.

סיגל קוגוט: זה כבר חוק הבחירות (דרכי תעמולה).

אופיר פינס-פז: איפה אתה?

אופיר פינס-פז: איזה סעיף?

סיגל קוגוט: הוא הסתכל עכשיו על סעיף 116, ורואה שם רמקולים.

דוד רותם: תסתכל מה כתבו בסעיף 116 לחוק העיקרי.

אופיר פינס-פז: מה זה קשור, באמת?

אופיר פינס-פז: קודם כול, כל הספנים היום- - -

דוד רותם: אין היום הצבעה של אוניות, כולם פיליפינים שלא מצביעים בקלפי הישראלי, ואנחנו משאירים.

תמי אדרי: אתה יכול לבטל.

תמי אדרי: תבטל אתה, לא כהצעה של ועדת החוקה.

דוד רותם: מה זה כ"ועדת החוקה"?

תמי אדרי: זה לא טכני.

דוד רותם: ההצעה כולה היא לא ההצעה שלכם.

אופיר פינס-פז: דודו רותם, תבטל.

דוד רותם: תכניסו, שסעיף 116 לחוק העיקרי מת.

דוד רותם: הוא לא קיים בכלל.

תמי אדרי: זו לא הצעה של ועדת הבחירות.

תמי אדרי: זו הצעה של ועדת החוקה.

אופיר פינס-פז: מותר גם לנו להציע משהו?

דוד רותם: תמי אדרי, דינים הגיע כבר ל-43 כרכים, משום שבכל מקום יש עוד סעיף ועוד סעיף, שלא רואים אותו ולא צריך אותו.

סיגל קוגוט: נבדוק מה מאזכר את הסעיף.

אופיר פינס-פז: זה לא קורה היום.

אופיר פינס-פז: מה אם היום ה-53?

תמי אדרי: אנחנו רוצים שזה יהיה אותו דבר.

תמי אדרי: היום לגבי האסירים כתוב אחרת, לא כתוב איזה יום, וכתוב על ההצבעה.

תמי אדרי: אנחנו רוצים שזה יהיה מתאים- - -

עודד ברוק: מה יהיה היחס בין זה לבין הכללים?

עודד ברוק: הרי יש כללים של הצבעה בבית סוהר.

תמי אדרי: מה הקשר?

עודד ברוק: נכון שהוא לא קובע, היום ה-53, הוא קובע היום ה-60.

תמי אדרי: אנחנו רוצים להגיד שזה לא להצבעה, והכללים הטכניים יהיו ביחד.

עודד ברוק: יש כללי בחירות לכנסת, הוראות בדבר סדרי הפעלתן ועבודתן של קלפיות לאסירים ובדבר שעות ההצבעה.

עודד ברוק: סעיף 9 שם מאוד דומה.

עודד ברוק: אין לי בעיה.

עודד ברוק: זה לא משהו במהות.

תמי אדרי: זה משהו אחר, זה לא שייך לחוק.

עודד ברוק: דבר ראשון, אין לנו בעיה עם ההצעה הספציפית, רק צריך לבחון את היחס בין זה לבין הכללים, ואולי למחוק את הכללים, או משהו כזה.

עודד ברוק: בקשה שנייה.

עודד ברוק: כמו שאמרה מנכ"לית ועדת הבחירות, ההצעה הזאת היא הצעה של הבחירות הקודמות, לא הנוכחיות.

עודד ברוק: בעקבות הבחירות הנוכחיות פנינו לוועדה וביקשנו תיקון נוסף.

עודד ברוק: בבחירות הנוכחיות היו בשב"ס כ-12,000 אסירים בעלי זכות הצבעה, בפועל הצביעו בערך 3,300.

עודד ברוק: הסיבה היא, שלא היה להם אמצעי זיהוי.

עודד ברוק: ביקשנו להוסיף כאמצעי זיהוי גם תעודת אסיר בקלפי בבית סוהר.

תמי אדרי: אין לנו התנגדות, זה כמו תעודת שוטר.

עודד ברוק: זו תעודה עם תמונה, עם מספר זהות, עם כל הנתונים, וזה בתוך בית הסוהר.

דוד רותם: זה לא בחוק, זה בכללים, או בתקנות.

תמי אדרי: זה בחוק.

דוד רותם: צריך לתקן את זה, בהחלט.

סיגל קוגוט: אני אכין נוסחים, ואז נקבע את זה.

תמי אדרי: מה סוכם?

תמי אדרי: מבטלים את כל פרק ההצבעה בכלי שיט?

עמי ברקוביץ: זה רק תעמולה.

סיגל קוגוט: נבדוק את זה ונביא לוועדה לדיון הבא.

עמי ברקוביץ: הוא מדבר על רק סעיף 116, הסעיף של התעמולה.

אופיר פינס-פז: אני לא מבין למה זה בכלל בחוק הזה, למה זה לא בדרכי תעמולה?

דוד רותם: אני לא מבין למה אתם לא מביאים שינויים לחוק דרכי תעמולה?

סיגל קוגוט: יש תיקון אחד לדרכי תעמולה שהם כבר הביאו.

דוד רותם: הישיבה נעולה.