הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 12, 2009-07-27 10:00

מוחמד ברכה: אני מתכבד לפתוח את הישיבה, והיום בהשתתפות המנהלת הכללית של המוסד לביטוח לאומי, הגברת אסתר דומיניסיני.

מוחמד ברכה: על סדר היום, בחינת שינוי מעמדם בביטוח הלאומי של המכורים לסמים.

מוחמד ברכה: הנושא הזה עלה מידי פעם בישיבות הוועדה בתקופה האחרונה, בעצם מאז שהתחלנו בנושא.

מוחמד ברכה: ההכרה בחלק מהאנשים כחולים, כנכים שתאפשר את השתלבותם בחיים הנורמליים ויציאה אמיתית ממעגל הסמים.

מוחמד ברכה: לא רק שהגמילה תהייה רק כמה חודשים ואחר כך הנגמל יתקל בקיר אטום ויחזור למקום ממנו הוא בא.

מוחמד ברכה: אני מציע שנתמקד היום בסוגיה זו.

מוחמד ברכה: אני נותן לכבוד המנהלת הכללית של המוסד לביטוח לאומי את הבמה וכמובן גם כדי סקור את הנעשה היום בביטוח הלאומי.

אסתר דומיניסיני: בוקר טוב לכולם.

אסתר דומיניסיני: תודה על הדיון ואני חושבת שהנושא של המתמכרים והטיפול במתמכרים לסוגיהם, כמובן גם סמים וגם אלכוהול ודברים אחרים, זה נושא חשוב ומרכזי מאוד במדינת ישראל.

אסתר דומיניסיני: ההשלכות שיש לאוכלוסיית המתמכרים על החברה בישראל הן כבדות המשקל.

אסתר דומיניסיני: אין ספק שכולנו יחד צריכים להשתמש במגוון הכלים העומדים לרשות כל אחד מהגופים כדי להתמודד עם התופעה הזאת, כדי להביא לשיקום האנשים האלה וחזרתם לעולם העבודה ולחיים נורמטיביים ולהיות חלק מהחברה.

אסתר דומיניסיני: כל השקעה בתחום היא בעלת משמעות והיא נושאת דיבידנדים משמעותיים כי בסופו של יום הנזק שנגרם על ידי האוכלוסייה הזאת למדינת ישראל הוא כבד משקל.

אסתר דומיניסיני: גם במובן הכלכלי של פשיעה וגם בעניין החברתי, ולהם באופן פרטי.

אסתר דומיניסיני: נמצאים כאן הנציגים מהמוסד לביטוח לאומי, שיש להם קשר לתחום הזה.

אסתר דומיניסיני: אנחנו מבקשים להציג את מה שקיים היום, סקרנו גם חומרים מהעולם לגבי מה קיים בעולם.

אסתר דומיניסיני: איך העולם מתייחס לסוגיה הזאת.

אסתר דומיניסיני: ישראל נתפסת כאימפריה גדולה אבל אנחנו מדינה קטנה וישנן מדינות רבות שעוסקות בנושא הזה.

אסתר דומיניסיני: אורנה וירקוביצקי תיתן סקירה ותציג מה קיים היום, ואיזה מענים, וכפי שאמרתי סקירה מהעולם.

אסתר דומיניסיני: נמצאים פהגם דוקטור מריו סקולסקי ודוקטור חיים ברוך שיציגו את ההיבט הרפואי ואיך אנחנו מתמודדים היום.

אסתר דומיניסיני: האוכלוסייה הזאת במוסד לביטוח לאומי היא בעלת היקף לא קטן ואנחנו מכירים אותה ומתמודדים איתה.

אסתר דומיניסיני: אני מבקשת לומר, בסופו של יום צריך להבין, ובטח היושבים פה מבינים את זה, שהתופעה היא רב סיבתית ולכן הטיפול בה צריך להיות שילוב של גורמים רבים.

אסתר דומיניסיני: זה לא שגוף אחד או ישות אחת יכולים לטפל בתופעה הזאת.

אסתר דומיניסיני: ברשותכם, לפני שניכנס לדיון ולהתייחסויות, אורנה וירקוביצקי תציג לכם קצת את מה שקיים היום במוסד לביטוח לאומי בנושא של מתמכרים.

אסתר דומיניסיני: דוקטור משה ברוך יציג את הנושא מהזווית הפסיכיאטרית, ואז, ברשותך היושב ראש, נקיים על הנושאים האלה דיון.

אורנה וירקוביצקי: מבחינה חוקית, המוסד לביטוח לאומי על פי חוק הבטחת הכנסה יכול לאשר זכאויות קיום דרך חוק הבטחת הכנסה.

אורנה וירקוביצקי: שם יש התייחסות ישירה.

אורנה וירקוביצקי: , אני אציג את ההתייחסות למתמכרים, בין אם זה סמים ובין אם זה לאלכוהול.

אורנה וירקוביצקי: אתם תראו במצגת הקצרה הזו את תמצית העניין.

אורנה וירקוביצקי: ההגדרה בחוק הבטחת הכנסה לאדם שיכול להיות זכאי לגמלת קיום חודשית בגין בעיית התמכרות היא בתנאי שהוא אובחן כמתמכר ושלא ניתן להשמה.

אורנה וירקוביצקי: חוק הבטחת הכנסה מבוסס על עקרון של השמה בעבודה ועל מבחן תעסוקה, למעט כאלה שפטורים ממבחן תעסוקה.

אורנה וירקוביצקי: המתמכרים הוגדרו ככאלה שפטורים ממבחן תעסוקה.

אורנה וירקוביצקי: הסעיף עצמו קובע מי זה המתמכר – זה מי שאין לו את הכושר לעבוד או להתפרנס כדי מחייתו, או שאינו ניתן להשמה בעבודה כל שהיא.

אורנה וירקוביצקי: יש לנו שני ערוצים שיכולים להוביל לזכאות הזאת.

אורנה וירקוביצקי: הערוץ האחד זה מי שמטופל במוסד או שהוא נמצא בתהליך גמילה מסם על פי צו מבחן של בית משפט, או שהוא נמצא במרכז לאבחון למתמכרים לסמים שאליו אנחנו הפננו אותו והוא אובחן כמכור לסמים.

אורנה וירקוביצקי: הערוץ הנוסף הם כאלה שנמצאים בתכניות גמילה המיועדות לאלכוהוליסטים.

אורנה וירקוביצקי: הכל בתנאי שזה נמצא בפיקוח משרד העבודה או משרד והרווחה.

אורנה וירקוביצקי: כלומר אלו שני ערוצים: האחד, זה המתמכרים לסמים או לאלכוהול והשני המתמכרים שאובחנו כמתמכרים שלא ניתנים להשמה או שהם אובחנו כמתמכרים ונמצאים בתהליך גמילה.

אורנה וירקוביצקי: בשני המקרים האלה אנחנו יכולים לאשר זכאות לגמלת קיום.

אורנה וירקוביצקי: יש לנו ארבעה מצבים נגזרים משני המסלולים האלה: האחד, מי שמכור לסמים שאובחן כמכור ואינו נמצא בתכנית גמילה.

אורנה וירקוביצקי: לנו יש מעקב מסודר של אחת לשנתיים.

אורנה וירקוביצקי: אנחנו מבפנים את האנשים שמקבלים גמלת קיום בגין התמכרות לסמים, לאבחון חוזר כדי לבחון האם יש שינוי במצב, האם הוא עבר איזו תכנית גמילה ואולי הוא נקי.

אורנה וירקוביצקי: לרוב במעקבים הדו שנתיים שלנו אנחנו מוצאים שהרוב נשאר באותו מצב, אין הרבה שינויים.

אורנה וירקוביצקי: השני, מי שנמצא בתכנית גמילה מסם, יש לנו כמובן מגוון תכניות לגמילה מסם, בין אם זה תחת משרד הרווחה או שזה תחת משרד הבריאות של תחליפי סם.

אורנה וירקוביצקי: יש לנו את המסלול של האלכוהוליסטים, כאלה שאובחנו כמי שלא ניתנים בכלל לגמילה וגם הם נמצאים אצלנו במעקב אחת לשנתיים.

אורנה וירקוביצקי: יש לנו את אלה שנמצאים בתכניות גמילה מאלכוהול בפיקוח משרד העבודה והרווחה.

אורנה וירקוביצקי: אלו הנתונים העדכניים ביותר שיש לנו.

אורנה וירקוביצקי: סך כל המקבלים בהבטחת הכנסה עד גיל הפנסיה, יש לנו כאלה שמקבלים גם אחרי גיל הפנסיה, כ- 144,000 אלף עד גיל הפרישה.

אורנה וירקוביצקי: מתוכם בעילת נרקומן - 927, כאלה שנמצאים בתכניות גמילה - 2,103, זאת אומרת שהרוב כן נמצאים בתכניות גמילה.

אורנה וירקוביצקי: אלכוהוליסטים - 232, כאלה שנמצאים בתכניות גמילה - 300.

אורנה וירקוביצקי: זאת אומרת סך הכל כ- 3,500 מתוך ה- 144,000 שהם 2.5% ממקבלי הבטחת הכנסה.

אורנה וירקוביצקי: כל עוד הם נמצאים במסלולים האלה הם מקבלים גמלת קיום, אם יש להם אישה וילדים הגמלה מוגדלת בהתאם למספר הנפשות של המשפחה.

אורנה וירקוביצקי: מצאתי לנכון לעדכן את הוועדה שאנחנו יוצאים בשנה הקרובה במכרז גדול מאוד.

אורנה וירקוביצקי: המכרז לצורך הקמת שלושה מרכזי אבחון מחוזיים.

אורנה וירקוביצקי: המרכזים אמורים לאבחן כל אדם שמגיש בקשה להבטחת הכנסה וטוען שהוא מכור, בין אם זה לסמים ובין אם זה לאלכוהול.

אורנה וירקוביצקי: הוא יופנה למרכז המחוזי, הוא יעבור אבחון מסודר.

אורנה וירקוביצקי: הוספנו נדבך נוסף במכרז הזה לעומת המצב הקיים – לגבי אלו שיאובחנו כמתמכרים ויש להם איזה פוטנציאל לגמילה, ממרכז האבחון יפנו אותם לתכנית גמילה לפי העניין, אם זה דרך הרשות המקומית או לטיפול חלופי דרך משרד הבריאות.

מוחמד ברכה: זה נקבע בתוך המוסד לביטוח הלאומי?

אורנה וירקוביצקי: בתוך המכרז של הביטוח הלאומי.

אורנה וירקוביצקי: אנחנו עובדים על המכרז הזה בשיתוף פעולה עם משרד הרווחה ומשרד הבריאות , היו לנו כמה פגישות בנושא וגם התייעצנו עם מומחים.

אורנה וירקוביצקי: אנחנו יוצאים לדרך בקרוב.

אורנה וירקוביצקי: החידוש הוא שניצור את הרצף בין האבחון לבין תכנית הגמילה.

אורנה וירקוביצקי: עד היום אנשים אובחנו ואף אחד לא הפנה אותם לתכנית גמילה גם אם הם אובחנו כברי גמילה, כמסוגלים או שיש להם פוטנציאל להשתתף באיזו תכנית גמילה.

אורנה וירקוביצקי: לא היה את הרצף של ליווי המתמכר וקשר מסודר עם הרשות המקומית או עם משרד הבריאות באמצעות השלוחה שלו ברשות המקומית.

אורנה וירקוביצקי: כאן אנחנו מנסים ליצור משהו חדש, ואנחנו מקווים שהתוצאות תהיינה כאלה שנוכל להפיק רווחים.

מוחמד ברכה: איפה נקטע הרצף, בינכם לבין משרד הרווחה ומשרד הבריאות?

אורנה וירקוביצקי: אנחנו היינו שולחים את האנשים לאבחון, היו מאבחנים אותם, מאבחנים שהם מתמכרים ומקבלים גמלה.

אורנה וירקוביצקי: אם במקרה מתוך יוזמה אישית של המתמכר, או מתוך זה שהוא מטופל ברשות, או שחברים ומשפחה הביאו אותו והוא השתתף בתכנית גמילה.

אורנה וירקוביצקי: במכרז הזה אנחנו רוצים ליצור רצף מקצועי מסודר בין האבחון לבין תכנית גמילה.

אורנה וירקוביצקי: אנחנו מקווים שזה יצליח.

אורנה וירקוביצקי: אנחנו בפעם הראשונה עושים את זה.

דני בודובסקי: הגבלתם את טווח הזמן של קבלת הגמלה?

אורנה וירקוביצקי: לא.

דני בודובסקי: זאת אומרת, שאדם יכול לקבל עד סוף ימיו, וזה מה שבעצם קרה.

אורנה וירקוביצקי: כן, לגבי אלו שאובחנו כלא ברי טיפול.

אורנה וירקוביצקי: במשך השנים חלקם עברו לנכות, אם מצבם הרפואי היה כזה.

משה ברוך: התפר הזה שבין הבטחת הכנסה לנכות כללית, הוא באותו מקום שבו היו אנשים נבדקים.

משה ברוך: אותם אנשים שנבדקים אמורים גם לקבל המלצה לגבי הבדיקה שלהם במסגרת הנכות הכללית.

משה ברוך: במסגרת הנכות הכללית היום - אנחנו בעצם נותנים נכות לא על ההתמכרות עצמה אלא על ההשלכות על ההתנהגויות והנפשיות של אותה התמכרות.

משה ברוך: בעקרון גם בנכות כללית אנחנו לא נותנים תג נכות למחלה.

משה ברוך: אנחנו מסתכלים על הקטע התפקודי שבא בעקבות אותה מחלה או הפרעה.

משה ברוך: איננו מתייחסים ולא נתייחס לנושא עצמו האם מדובר במחלה, הפרעה וכדומה.

משה ברוך: הדברים הסמנטיים האלה, הם לא הדברים החשובים אלא באמת הנושא שלפיו אנחנו נותנים.

משה ברוך: היום לפי המספרים שאנחנו רואים, יש הרבה יותר מתמכרים, יש הרבה יותר מכורים.

משה ברוך: איפה נמצא חלקם הגדול?

משה ברוך: הם נמצאים בנכות כללית, כבר מראש הם קיבלו את הנכות שלהם בגין הנכות הנפשית.

משה ברוך: הנכות הנפשית הזאת יכולה להיות מכל המגוון, היא יכולה להיות הרבה פעמים מהגוון הפסיכוטי, יכול להיות גם המגוון האפקטיבי, הדיכאוני או שאר הדברים האחרים, או המגוון החרדתי או האישיותי.

משה ברוך: כל אלה בעצם מצויים בתוך הנושא של נכות כללית.

משה ברוך: לאחרונה עשינו שינוי בספר הנכות בסעיף נכות כללית, ואפילו נתנו מקום בסעיף 33 שבו אנחנו קובעים שהפרעה נפשית והתנהגות פסיכוטית כתוצאה משימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים יש לה ממש הגדרה של נכות בנכות כללית.

מוחמד ברכה: זה ספר התקנות?

משה ברוך: כן.

משה ברוך: זה יכול להיות מכל מיני דברים, זו יכולה להיות הפרעה פקטיבית, חרדתית, הפרעה אישיותית כלשהי שאם היא באה לידי ביטוי בהפרעה אישיות מאוד קשה בדרגה נמוכה כזו או אחרת אנחנו צריכים לתת עליה נכות.

משה ברוך: הם יקבלו את הנכות שלהם והם יקבלו את כל הסל בהתאם לנכות עצמה.

משה ברוך: אנחנו לא יכולים לתת תג נכות למחלה בכל נכות שהיא, כמו להתמכרות למשל, ההתמכרות לטבק היא השכיחה ביותר, גם פה אנחנו עושים את אותו דבר.

מוחמד ברכה: זה לא משתק את היכולת לעסוק בדברים?

משה ברוך: היא יכולה לשתק, בגלל בעיות של כלי דם וכל מיני דברים אחרים.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מבחן אחר שהמוסד לביטוח לאומי יכול להתייחס אליו והוא מבחן ההגדרה של מכור שמקבל טיפול תרופתי ממושך.

מוחמד ברכה: על פי קריטריונים של אנשי מקצוע גם ממשרד הבריאות וגם ממשרד הרווחה וגם מהרשות.

מוחמד ברכה: זה כללי מדי.

מוחמד ברכה: לדעתי, ואני חושב שיש מקום, אני יודע שהמושג נכות זמנית הוא מושג בעייתי, ואיך מגדירים בכלל זמני וכמה זמן הוא זמני, אבל זה בעצם יכול להיות תוצאה של דעת וחוות דעת של אנשים מקצועיים שהם לא רק אנשי הביטוח הלאומי אלא גם האנשים שמטפלים באותם מכורים יום יום.

מוחמד ברכה: אנשים מהרשות, ממשרד הבריאות וממשרד הרווחה.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לבחון להרחיב את היריעה ולהגדיר את הנכות הזמנית כפוף להערכות אנשי המקצוע.

אסתר דומיניסיני: הרי זו מטרת כל הדיון.

אסתר דומיניסיני: אני מבקשת להעיר הערה אחת במישור הכללי, אני רוצה להגיד את זה בתפיסה נכוללת של הביטוח הלאומי בכלל.

אסתר דומיניסיני: דוקטור משה ברוך ניסה להעביר בנוגע לתחום הנפשי כאן.

אסתר דומיניסיני: הביטוח הלאומי כשהוא בודק את האדם בתחום הנכויות לסוגיהן מטרתו הסופית היא לראות איך החולי, האבחון הרפואי משפיע על התפקוד.

אסתר דומיניסיני: בעצם הגמלאות או האחוזים שנקבעים מתייחסים ליכולת התפקוד.

אסתר דומיניסיני: אם ניקח למשל דוגמה מהתחום הרפואי, אם לאדם יש סכרת הוא מוגדר חולה, אבל אם האדם מטופל תרופתית והוא מאוזן, אז הוא יכול לצאת לעבודה, הוא יכול לתפקד, הוא יכול לעשות הכל.

אסתר דומיניסיני: גם אם רפואית יש לו מחלה מסוימת והיא מאוזנת, הוא יכול לתפקד.

אסתר דומיניסיני: אני יכולה לקחת את זה לתחום הפסיכיאטרי, אדם שיש לו חרדה או שיש לו אפיזודות פסיכוטיות, היום יש מספיק תרופות שמאזנות אותו ויש תקופות רמיסיה שאדם יוצא לעבודה והוא מתפקד והוא בכלל לא נכה באותו זמן.

אסתר דומיניסיני: בעצם המחלה כשהיא מטופלת בצורה נכונה מביאה לכך שהוא מסוגל לתפקד והוא אינו תלוי בקצבאות לשם קיומו.

אסתר דומיניסיני: לכן חשוב לעשות את ההפרדה הזאת כי היא תהייה מאוד רלוונטית בבואנו לדון במה שאתם מבקשים.

אסתר דומיניסיני: לדון בנושא של הקביעה אם הוא נכה או איננו נכה בדברים האלה.

אורנה ויקוביצקי: ערכנו סקירה השוואתית בין שש מדינות בעולם בנושא של מתמכרים: אוסטריה, אנגליה, הולנד, פינלנד, דנמרק וארצות הברית.

אורנה ויקוביצקי: מה שעולה רוחבית, גם אם יש לנו בקצה אחד את ארצות הברית ובקצה השני את המדינות הסקנדינביות מבחינת רווחה, עולה אצל כולן שהתפיסה סביב המתמכר היא בתחומי התעסוקה והרווחה ולא בראיה של הנכות.

אורנה ויקוביצקי: אצלן כולן התכניות הן תכניות של קיום עם הכוונה לשיקום תעסוקתי – אוריינטציה לעולם התעסוקה.

אורנה ויקוביצקי: זה עובר כחוט השני אצל שש המדינות האלה.

אורנה ויקוביצקי: לקחנו חתך של מדינות מקצה לקצה.

אסתר דומיניסיני: אני מבקשת לומר במישור הכללי, כי זו בעצם הסוגיה, אין ויכוח שהאנשים האלה בפרקי הזמן, אם בזה בתקופת ההתמכרות האקטיבית, אם זה בתקופה של התחליפים כמו המתדון והאחרים, אם זה בתקופה שהם כבר נקיים מהסמים והם כבר נמצאים בשלבי מסוגלות מסוימת, אין ספק שיכולות להיווצר בעיות תפקודיות, אגב חלקן לא תמיד שייכות למתמכר עצמו, של הסביבה כי בהרבה מאוד מקרים יש קושי במציאת מקום עבודה כשהמעסיק יודע שיש לו היסטוריה של סמים.

מוחמד ברכה: הוא מסרב לקבל אותו.

אסתר דומיניסיני: נכון.

מוחמד ברכה: לכם יש את האפשרות לבחון אפשרויות של תעסוקה מוגנת?

אסתר דומיניסיני: אגיע לכך בהמשך.

אסתר דומיניסיני: אני הייתי מפרידה בין שני דברים, בין העובדה שנוצרות בעיות תעסוקתיות-קיומיות שאנחנו סבורים שיש להן מענה באמצעות חוק הבטחת הכנסה, לבין העניין שאני חושבת, ונמצאים כאן רופאים, מטפלים, אנשי רווחה, לבין הקביעה שהאיש הזה נכה.

אסתר דומיניסיני: אם אנחנו באים וצופים פני עתיד שבסופו של דבר, הסיבות יכולות להיות שונות, יכולה להיות הפרעת אישיות, אפיזודות זמניות של התמכרות, יכולים להיות כל מיני גורמים, הרי התיוג של אדם כנכה גם מבחינה טיפולית - הוא משש לא נכון.

אסתר דומיניסיני: האדם הזה אחרי שהוא עבר תהליכי שיקום והוא נקי מסמים הוא לא נכה, יכולות להיות לו בעיות השתלבות בעבודה.

מוחמד ברכה: הכוונה שלנו, בכל מה שקשור לנכות זמנית, זה לקחת את אותו אדם ולהוביל אותו למקום שיקדם אותו, ואחר כך לעוד שלב.

מוחמד ברכה: ראשית שהוא ייהנה מסל שיקום שיאפשר לו להשתלב, או משהו אחר כמו תעסוקה מוגנת.

מוחמד ברכה: הבעיה בעניין הסמים, ולהבדיל ממשרדי ממשלה אחרים זה פרוס על מספר כתובות, אומנם יש תיאום ויש רצף ואולי לפעמים הרצף נקטע ומוצאים פתרונות, אבל בסופו של דבר צריכים לראות את התוצאה אצל האדם עצמו, האדם שלשמו כולנו מתכנסים כאן כדי לטפל בו ולהוביל אותו.

מוחמד ברכה: הנכות הזמנית היא לא מטרה בפני עצמה לשלושה חודשים או שישה חודשים, זה רק מכשיר כדי להוביל אותו לנקודה אחרת ומשם לנקודה נוספת.

מוחמד ברכה: שלושת התחנות קשורות בכל האנשים והגופים שנמצאים כאן מסביב לשולחן הזה.

מוחמד ברכה: אבל הכל קשור במה שהמוסד לביטוח לאומי יכול לסייע.

אסתר דומיניסיני: אני הייתי רוצה לאבחן את זה, לדעתי יש תחושה שאין מספיק כלים להתמודד עם הבעיה אבל לא כך.

אסתר דומיניסיני: מה שאנחנו בעצם אומרים פה הם שלושה דברים.

אסתר דומיניסיני: הראשון שבהם, וא' חלק מהמקרים בהחלט מוכרים כנכים, ברגע שהם מאובחנים על רצף ההפרעות לסוגיהן - נקבעות להם נכויות, אם זמניות ואם קבועות, ויש מענה לאותה אוכלוסייה שמוגדרת כאוכלוסייה נכה כתוצאה מהשימוש בסמים.

מוחמד ברכה: אנחנו מציעים דרך מסוימת, ואני אבקש שאתם תתייחסו אליה.

מוחמד ברכה: מה שמשרד קובע שמי שמקבל טיפול תרופתי ממושך, זה המבחן.

מוחמד ברכה: אנחנו מציעים שזה יהיה המבחן העיקרי להגדרת נכות זמנית.

אילנה שרייבמן: אני מוכנה להתייחס.

אילנה שרייבמן: אני מבינה את הבעיה המרכזית, כשאנחנו מדברים לא על הרצף של מי שמצבו הולך ומחמיר כי לו יש פתרונות, אלא דווקא על מי שמצבו הולך ונעשה טוב יותר, ואנחנו רוצים למצוא לו מענה דווקא בתקופה שהוא כבר נגמל, הוא חוזר לקהילה, לכאורה הוא בסדר אבל הוא צריך הרבה הגנות כדי שהוא יוכל להשתקם כמו שצריך.

אילנה שרייבמן: המוסד לביטוח לאומי, נותן גמלאות קיום למי שלא יכול לעבוד.

אילנה שרייבמן: אם מדובר על אדם שצריך להגן עליו מהבחינה הזאת - יש לנו את גמלת הבטחת ההכנסה, וגם בתקופה שהוא יצא מתכנית גמילה וחזר לקהילה והוא לא יכול לצאת לעבודה מכל מיני סיבות, יש מענה באמצעות הבטחת הכנסה.

אילנה שרייבמן: אנחנו לא יכולים עכשיו לבוא ולשנות את כל חוק הביטוח הלאומי ופתאום לבוא ולקבוע נכות זמנית בגין איזו עילה כדי להתאים אותה למצב הספציפי והמיוחד הזה.

אילנה שרייבמן: יש לנו חוק עם כללים מאוד מוגדרים והם מאוד ברורים.

מוחמד ברכה: האחוז שהוזכר כאן, 2.5% הוא מספר אדיר לדעתי מסך כל מקבלי הבטחת הכנסה.

מוחמד ברכה: זה לא שאנחנו לא צריכים לשנות את החוק, אני חושב שאם יש צורך לשנות את החוק, לשנות את התקנות, לשנות את ההגדרות אם נגיע למסקנה שזה יועיל, לא להקל ראש שזה שולי.

אילנה שרייבמן: זו בכלל לא הקלת ראש.

אילנה שרייבמן: אנחנו אומרים שאנחנו הביטוח הלאומי, כמוסד שהוא לא מוסד מטפל אלא הוא מוסד שנותן מענה לאדם שאין לו את היכולת לקיים את עצמו ולהתפרנס, לנו יש מענה.

מוחמד ברכה: המסלול הזה חסכוני יותר לביטוח הלאומי?

מוחמד ברכה: המסלול שאנחנו מציעים כאן מבחינה תקציבית הוא חסכוני.

מוחמד ברכה: במקום לתקוע אדם עם הבטחת הכנסה לכל החיים אנחנו נכתיב מסלול, לנסות את זה חברתית, כלכלית.

אסתר דומיניסיני: השאלה היא אחרת, לא איך קוראים לזה, כי השאלה היא לא איך קוראים למסלול.

אסתר דומיניסיני: השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא האם יש היום מענה מתאים לאוכלוסייה הזאת?

אסתר דומיניסיני: לדעתנו, הכלים הקיימים היום למוסד לביטוח לאומי, הם כלים הולמים ומתאימים למענה לבעיה, ואין שום סיבה להעביר לקטגוריה הגדרתית אחרת שאין לה בעצם שום משמעות.

אסתר דומיניסיני: אגב, קצבת הנכות היא לא יותר מקצבת הבטחת הכנסה, אני כאילו לא מבינה מה המטרה.

חיים מהל: אני מבקש לומר משהו כי שומעים כאן רק את הקונטרה, אנחנו לא בקונטרה כי אנחנו בהחלט בשיתוף פעולה עם המוסד לביטוח לאומי ואנחנו לא בראש אחר לגמרי.

חיים מהל: אני לוקח את הסדר גודל של 3,500 של מקבלי הבטחת הכנסה בביטוח הלאומי בגין עילת סמים - - -

אסתר דומיניסיני: לא רק בעילת סמים אלא גם אלכוהול.

חיים מהל: אלה מקבלים הבטחת הכנסה ולא הולכים לטיפול, הם הוגדרו כלא ברי טיפול.

חיים מהל: ראשית גם על אלה, האלף, אני חלוק ואני אומר שחלק מהם, אם הם ברי טיפול אבל הם לא מעוניינים אז אולי מדינת ישראל לא צריכה בכלל לתת להם הבטחת הכנסה, יש כאן מסר כשאתה אומר שבואו נחייב אותו לקבל טיפול אם הוא רוצה לקבל את הבטחת ההכנסה, אבל לא על זה אני דן.

חיים מהל: חלקם אם הם לא ברי טיפול אז לפי הגדרתכם יש להם איזו נכות.

חיים מהל: זה לא בגלל שהם מכורים אלא בגלל שהם לא מסוגלים לפרנס את עצמם, יש פה איזה קשר למצב הפתולוגי שבו הם נמצאים.

חיים מהל: זו הקבוצה האחת ושכשמקימים את מרכזי האבחון לדעת שאלה שמוגדרים כלא ברי טיפול לשאול האם הם לא צריכים לקבל הגדרה של נכות, בגלל שהם לא מתפקדים.

חיים מהל: זו קבוצה אחת ולא על הקבוצה הזאת אני מבקש להרחיב אלא דווקא על הקבוצה השנייה.

חיים מהל: אותם 2,500 שאנחנו אומרים שהם בטיפול ומדינת ישראל משקיע בהם הון תועפות בגמילה והון תועפות כדי שיאספו את עצמם ויעשו טיפול והם יתקדמו שלב.

חיים מהל: אז נגמר למדינה האוויר כשצריך לעשות להם השמה לעבודה.

חיים מהל: הרי אנחנו יודעים שאם הם לא יעבדו ולא יהיו משוקמים הם יחזרו.

חיים מהל: לכל המערכת כן יש עניין גדול להכניס אותם להשמה לעבודה.

חיים מהל: אנחנו חושבים כאן שהמוסד לביטוח לאומי צריך להיכנס.

חיים מהל: הדרך האחת זה להגדיר שהם נכים זמנית ואז הם יקבלו את אותו כסף, אני לא רוצה שהם יקבלו יותר כסף, אבל יהיה להם מסלול שיקומי.

אילנה שרייבמן: לא, בנכות זמנית, לא.

חיים מהל: בסדר, אני לא חכם גדול בעניין הזה.

חיים מהל: אתם כן יכולים להוציא רעיון אחר כמו למשל תכנית ויסקונסין רק למכורים לסמים.

מוחמד ברכה: אל תזכיר את תכנית ויסקונסין בפני.

חיים מהל: אני רוצה להגיד משהו על זה, אני הייתי מקושר לתכנית ויסקונסין כאן בירושלים, הסתבר שלתכנית הזאת הכללית הגיעו הרבה בחורים שהתנקו לפני עשר או חמש עשרה שנים ולא מצליחים למצוא עבודה, הם לא מצליחים - לא מיושמים בעבודה.

חיים מהל: דווקא הייתה כאן נכונות לעשות איתם משהו.

חיים מהל: אני הייתי מוכן גם ל"אקסטרא".

חיים מהל: לתת מישהו נוסף שיעזור בשביל להכניס אותם לעבודה.

חיים מהל: אבל לא יכולתי כי הרי זה גוף פרטי, לא אני יכול להכתיב להם מה לעשות.

חיים מהל: כאן המוסד לביטוח לאומי הוא זה שקונה את השירותים, הוא יכול להגיד בואו נצא עם תכנית, אל תקרא לזה ויסקונסין, דומת ויסקונסין, למכורים לצורך השמתם בעבודה.

חיים מהל: אנחנו הרי רוצים להוריד אותם מרשימת מקבלי הבטחת הכנסה ולהכניס אותם לרשימת העובדים.

חיים מהל: יש כאן אינטרס משותף.

חיים מהל: אנחנו מוכנים לתת את החלק שלנו בעניין הזה של האקסטרא.

חיים מהל: אין לנו את הכוח וגם אין לנו את המשאבים לעשות את החלק הראשון של השמה, של ליווי.

חיים מהל: המוסד לביטוח לאומי עושה את זה עם אוכלוסיות רבות.

חיים מהל: אנחנו אומרים משהו אינדיקטיבי לאוכלוסייה הזאת.

חיים מהל: זה הרעיון פה.

חיים מהל: איך לעשות את זה מבחינת החוק?

חיים מהל: - בוודאי שאני לא יודע להגדיר את זה.

יאיר גלר: מאוד אהבתי את הפתיח שלך, זה כאילו אני אמרתי את אותם דברים, אינטרס חברתי, אינטרס כלכלי ואני חושב שיש לקונה מאוד מאוד משמעותית בנושא של שיקום, של חזרה למעגל החיים הנורמטיבי.

יאיר גלר: בסופו של דבר התוצאות מדברות בעד עצמן, כלומר המספרים מדברים, תשב כאן איריס פלורנטין בעוד כמה דקות והיא תמסור את המספרים שלה, את אותם נתונים שהיא לוקחת מהרשויות, מכל המועצות הראשיות.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שהמספרים יותר גדולים וחסר לנו המענה.

יאיר גלר: אם אני עובר כעת לרמת המקרו, לרמת המדינה, אין ספק שלמוסד לביטוח לאומי יש גם את היכולות, גם את הפריסה, וגם את הידע המקצועי להיכנס לאותם מקומות ולעשות את אותו סיוע שאנחנו מדברים עליו.

יאיר גלר: זה יכול להיות ויסקונסין ולא חשוב מה.

יאיר גלר: בואו נעשה את הצעד המקדם כי בסופו של דבר יש אלפי אנשים שנופלים בין הכיסאות.

יאיר גלר: לכולנו כאן יש אינטרס זהה, לא דומה, זהה לחלוטין ואולי נחשוב לכאורה כאילו לא יושבים פה סביב שולחן אחד.

יאיר גלר: לצורך העניין, זו אותה מדינה, אותם אנשים, אותם אינטרסים, קראתי לזה טרמינולוגיה ואני מתנצל, זה לא הקטע של הטרמינולוגיה וזה כמובן מעבר לזה, יש מהות מעבר לטרמינולוגיה.

יאיר גלר: זה אפשרי ואני לא חושב שזה כל כך מסובך.

יאיר גלר: צריך לפתור את העניין הזה ואני חשוב שדווקא לישיבה הזאת יש את אותה מטרה להגיד שנשיב פרק זמן ונמצא את הדרכים.

יאיר גלר: אני בטוח שאתם מכירים את זה טוב יותר מאיתנו, אין ספק.

יאיר גלר: אני מאמין גדול שבעזרתכם ובעזרתנו ניתן להגיע למטרה הזאת.

חיים מהל: כשאנחנו מדברים על אנשי המוסד לביטוח לאומי מדובר על אנשים מקצועיים, לנו יש שיתוף פעולה איתם, אבל יש שם את זה שאחראי על הבטחת הכנסה, וזה שאחראי על השיקום וזה על נושא זה ואחר.

חיים מהל: אין לנו רפרנט במוסד לביטוח לאומי שכל נושא המכורים תחת תפקידו.

חיים מהל: יכול להיות שאנחנו אפילו לא מנסים את הדברים האפשריים.

חיים מהל: אנחנו צריכים רפרנט לעניין, זה בעייתי היום.

דני בודובסקי: אין ספק שאופי המחלה מכתיב מענה משולב : רפואי, רווחתי, שיקומי, על כל ההיבטים ועל כך אין ויכוח.

דני בודובסקי: שתי שאלות, כמה בעצם היום מוכרים בנכות והיו בעבר בעילת הבטחת הכנסה על רקע של התמכרות?

אורנה וירוביצקי: לצערי אין לנו נתונים.

משה ברוך: הם נבלעים בתוך החולי עצמו, הם מוגדרים כמכורים.

משה ברוך: בשעה שנוכל להכניס את הספר החדש נוכל לעשות מחקר בנושא הזה.

מוחמד ברכה: אין מידע וגם אין הערכה?

אורנה וירקוביצקי: אני יכולה לומר שהיום כאשר אנחנו שולחים אותם לאבחון תוצאות האבחון מצביעות על כך שראוי ורצוי להפנות אותו למיצוי זכויות לנכות, אנחנו עושים את זה.

אורנה וירקוביצקי: אין לנו נתונים על כמה, אנחנו עושים את זה מידית, הרוב לא, אבל יש לנו מקרים שאנחנו בהחלט מפנים בעקבות האבחון להגיש תביעה לנכות.

דני בודובסקי: מההיבט שלך, רוב אלו שנמצאים אצלך והיו בעבר, בעצם עם ההיסטוריה, עם ההמשך לא עוברים ולא מוכרים לנכות?

אורנה וירקוביצקי: כן.

אורנה וירקוביצקי: אבל אין לנו נתונים.

דני בודובסקי: זה נושא שנבדוק אותו עניינית, זו בעצם התחושה של השטח, של העובדים שלנו שנמצאים בשטח.

דני בודובסקי: השאלה השנייה, כמה מוכרים לצורך שיקום בביטוח לאומי?

אילנה שרייבמן: אין לנו נתון כי הם לא מוגדרים ולא מסומנים.

ברוריה סלפון: השיקום הוא נגזרת של הנכות.

ברוריה סלפון: כפי שהוא מוגדר בנכות כך הוא מוגדר בשיקום, זו נגזרת.

דני בודובסקי: איזה אחוז נכות צריך כדי להיות?

ברוריה סלפון: 20% לפחות ולצמיתות, שיקום מקצועי ניתן לאנשים שיש להם לצמיתות.

יאיר גלר: זו סוג של נכות.

דני בודובסקי: להמשיך את השאלה.

דני בודובסקי: בעצם הנקודה המרכזית וכדי לסבר את האוזן, כדי שמכור יוכל לקבל סיוע בתחום השיקום הוא צריך להיות מוכר לנכות 20% לפחות, לצמיתות?

ברוריה סלפון: כן.

דני בודובסקי: עובדתית מה שקוה בשטח שרבים מהאנשים שנמצאים במערכות הטיפול שלנו, גם במערכות טיפול תרופתי ממושך, אני מניח שגם במערכות של איריס פלורנטין, מעטים מוכרים לנכות, גם אלו שמוכרים לנכותו אני לא יודע כמה מהם מקבלים את הסיוע השיקומי.

דני בודובסקי: זוהי איזו לקונה באיזה תפר שחשוב לנו לבחון.

חיים מהל: בדקנו פעם יחידת מתדון בבאר-שבע, כמעט כ- 40% מוכרים כנכות.

דני בודובסקי: בבאר-שבע זה משהו ספציפי ומיוחד, זה המקום היחידי שבו במרכז לטיפול תרופתי ממושך קיימת סדנה לאימון יצרני, שם כן נעשית פעילות מאוד ענפה.

דני בודובסקי: אני חושב שזו יכולה להיות דוגמה ואולי בהזדמנות כדאי לפרום הזה לבוא ולבקר שם ולחשוב איך מפתחים סוג כזה של מודל.

איריס פלורנטין: אני יושבת כאן מסביב לשולחן ושומעת את כל הצדדים.

איריס פלורנטין: אני מבינה את הקושי ואני מקשיבה לו.

איריס פלורנטין: יש לנו קושי גם מהצד השני.

איריס פלורנטין: אין שום דרך לא לתת פתרון בנושא התעסוקה לאוכלוסייה הזאת.

איריס פלורנטין: זה לא יעזור.

איריס פלורנטין: האוכלוסייה של המכורים מקבלת הבטחת הכנסה בגין העבודה שהם לא עובדים.

איריס פלורנטין: הם לא עובדים מכל הסיבות שעלו על ידי כולם.

איריס פלורנטין: צריך למצוא איזו דרך ולשים על השולחן את העובדה שצריך למצוא פתרון תעסוקתי וזה כנראה במשאבי המוסד לביטוח לאומי - - -

מוחמד ברכה: אני שואל את כל היושבים מסביב לשולחן, יש מקום למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בעניין הזה?

מוחמד ברכה: המשרד שאחראי על התעסוקה.

אורנה וירקוביצקי: אני יכולה לנסות לענות, אני לא ממשרד התעשייה המסחר והתעסוקהאמנם ואתה לא אוהב את תכנית ויסקונסין.

מוחמד ברכה: לא שאני לא אוהב, אני רוצה לבטל אותה.

אורנה וירקוביצקי: יש בפריסה הארצית תכנון למסלול מיוחד שנקרא מסלול קידום תעסוקתי.

אורנה וירקוביצקי: המסלול מיועד לאנשים שיש להם מגבלות כלשהן, לא נקודתיות של התמכרות או משהו אחר, אנשים שבחלקם גם היו מתמכרים לשעבר ושיש להם הרבה מאוד קשיים וצריכים להשקיע בהם השקעה מיוחדת והדרגתית, כאשר השכבה התחתונה זו מסגרת מוגנת.

אורנה וירקוביצקי: אין לי ספק שאם תהייה פריסה ארצית, אותם אלו שעברו תכניות גמילה והם מחוסרי תעסוקה ולא יכולים להשתלב מידית בשוק התעסוקה, יעברו דרך המסלול של קידום תעסוקתי.

אורנה וירקוביצקי: זאת הכוונה ולא צבעו את זה בכותרת של מתמכרים לשעבר, אבל הם בוודאי יכנסו למסלול של קידום תעסוקתי.

איריס פלורנטין: מניסיון מהעבר, אני חושבת שיש מקום לרתום את כל היושבים סביב השולחן כדי לעשות את זה, וגם את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

איריס פלורנטין: מהניסיון של העבר זה לא נפתר.

איריס פלורנטין: לאוכלוסייה הזאת נותנים משאבים מפה ומשאבים משם.

איריס פלורנטין: אני אתן דוגמה מאצלנו לאחרונה.

איריס פלורנטין: הייתה לנו תכנית בשיתוף "טבת", שלוש שנים עבדו עליה וברגע האחרון היא התמססה כי לא רצו לעבוד עם מכורים, והיא נגנזה.

איריס פלורנטין: אני לא בטוחה שאנחנו נמצא את הפתרון סביב משרד אחד.

איריס פלורנטין: צריך לשבת מסביב ולבחון מה עושים, להחליט שפותרים את זה ולצאת לדרך.

איריס פלורנטין: אני חושבת שזה לא כל כך מורכב.

אסתר דומיניסיני: אדוני היושב ראש, כמה מילים ואולי להציע איזו הצעה.

אסתר דומיניסיני: אני בהחלט חושבת שמשמיעת הדברים, הרי אין אי הסכמות בין כל הצדדים, ברור שצריך להיות רצף טיפולי וברור שבסופו של דבר זה צריך להיות אינטרס של כל שותפי התהליך, ובסוף הקודקוד של מדינת ישראל הוא לטפל באוכלוסייה הזאת.

אסתר דומיניסיני: כשאומרים שאנשים שאינם עובדים הרי ברור שהם נכים.

אסתר דומיניסיני: מניסיון ארוך שנים גם כמנהלת הכללית של שירות התעסוקה, הרי בסופו של יום כל האנשים שלא השתלבו בחברה, יש להם איזה מלכוד, יש להם בעיה עם מסוגלות, אם זו חברתית, אם זה סוציו-אקונומי, אם זה חולי.

אסתר דומיניסיני: אני מאמינה שלא כל האנשים האלה הם בטלנים, יש כל מיני קשיים שלא אובחנו בכל מיני מדרגים.

אסתר דומיניסיני: הם נמצאים בהבטחת הכנסה ואחוז מהם לא צריך להיות שם, אבל ברור שאחוז מסוים לעולם לא יצא לעבודה מכל מיני סיבות, כאלה ואחרות, ומתוכם חלק מהאוכלוסייה הזאת.

אסתר דומיניסיני: הבעיה שלנו כרגע היא לא אם אנחנו מעבירים אותם מענף לענף.

אסתר דומיניסיני: לא זה מה שיפתור את הבעיה, זה הכי פחות חשוב.

אסתר דומיניסיני: היום יש להם מענה קיומי ויש להם קצבאות והם צריכים לעבור מבחן תעסוקה, וזה בתכנית מהל"ב – מהבטחת הכנסה לעבודה בטוחה, או במסגרת תכנית ויסקונסין, צריך לטפל בהם.

אסתר דומיניסיני: אל לנו בחופזה להעביר אותם מקבוצה לקבוצה, לא זה הפתרון של הבעיה שלהם ובטח לא במסלול הזמני, כי המסלול הזמני לא נותן שום דבר בעניין הזה והוא להפך מתייג אותם ואומר שבנוסף לכך שהוא משתמש בסמים עכשיו הוא גם נכה.

אסתר דומיניסיני: מי בכלל יקבל אותו לעבודה?

אסתר דומיניסיני: באו נהייה מציאותיים.

אסתר דומיניסיני: זאת אומרת שזה לא מקדם אותנו בכלום.

אסתר דומיניסיני: אני מברכת שזימנת את כל שותפי התהליך, וצריך בהחלט לצרף את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כי יש את היחידה של בני טפרמן שמטפלת בנושא של המוגבלים למינהם, אין ספק שלחלק מהאנשים האלה יש מוגבלות נפשית מסוימת.

אסתר דומיניסיני: אני אציין אגב שלמעלה מ- 30% מהאנשים הנכים בישראל הם נכים על רקע נפשי, וחלק מהאוכלוסיות שנמצאות על רק נפשי היא האוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה על רצף זה או אחר של מוגבלות נפשית, מהמקרה הקל ועד לחולי נפשי, הפרעות נפשיות לסוגיהן שנמצאים על הרצף הנפשי.

אסתר דומיניסיני: אני כן מציעה שתהייה יוזמה ושבאמת יקום כאן צוות שיגבש תכנית פעולה שתהייה לה רצף.

אסתר דומיניסיני: נכון שאנחנו, ציינה פה אורנה וירקוביצקי והציגה שאנחנו התקדמנו הרבה מאוד מהשלב שאחרי האבחון הדברים נופלים וכבר יצא המכרז שלנו לאבחון ולטיפול.

אסתר דומיניסיני: יש לי גם את ההמשך של הנושא הטיפולי, נושא של השמה לעבודה שצריך לבדוק מי ייקח אותו על עצמו, ואיפה זה נופל.

אסתר דומיניסיני: לכן אני מציעה, להקים צוות קטן כדי לבחון.

אסתר דומיניסיני: הרי לא כולם יודעים מה קיים אצל כל הגופים, אנחנו לא יודעים מה אלה עושים, מה אלה עושים.

אסתר דומיניסיני: אורנה וירקוביצקי יודעת כי היא יותר בקשר עם הגופים.

אסתר דומיניסיני: לבחון הצעה שכדאי לגבש ולראות את אותו הרצף בנושא.

אסתר דומיניסיני: אחר כך נראה על אותו רצף מיהם הגופים, מה חלקו של כל גוף ביצירת המענים.

אסתר דומיניסיני: זה צריך להיות כמו העברת המקל במרוץ שליחים, הפיקוח על העברת המקל.

אסתר דומיניסיני: תשעים אחוז מהבעיות במדינת ישראל נופלות על מה שהוזכר כאן שכל גוף פועל באופן נפרד, לא מעביר בצורה מסודרת, לא עוקב ואז כל אחד אומר אני עשיתי את שלי, עכשיו ההוא לא עשה את שלו.

אסתר דומיניסיני: לכן חשוב לעשות את האינטגרציה ושצוות פעולה יגבש תכנית פעולה משותפת ונחליט לאן ללכת.

אסתר דומיניסיני: אני אומרת באופן חד משמעי, לשנות את החוק לא נכון, ואנחנו לא חושבים שזה המענה לבעיה הזאת.

אסתר דומיניסיני: אנחנו לא חושבים שזה המענה לבעיה, בטח לא הזמניות, ובלקבוע אותם קבוע הם לעולם לא יהיו חברים בחברה.

אסתר דומיניסיני: אנשים שנכנסים לנושא הנכות לא יוצאים משם.

אסתר דומיניסיני: כעת למשל הנושא של חוק לרון, אנחנו רוצים לתכנן תכנית כדי להוציא את הנכים כדי שנכות לא תהייה מקצוע, כמו שלא רוצים שאנשים שנכנסו להבטחת הכנסה פעם אחת וקשה מאוד להוציא אותם.

אסתר דומיניסיני: התיוג הזה הוא תיוג לא טוב.

אסתר דומיניסיני: צריכה להיות תכנית פעולה שתביא לפתרון הבעיה.

אסתר דומיניסיני: בשלב ראשון ברשותך אדוני היושב ראש, אם אתה תקבע, נקים צוות פעולה ונראה איך אנחנו מתקדמים.

אסתר דומיניסיני: היו"ר מוחמד ברכה מושג הזמניות הוא מטבע הדברים מושג זמני, זה לא לשים סטיגמה קבועה לכל החיים.

אסתר דומיניסיני: העניין השני, אם העניין הוא עניין של טרמינולוגיה שהוא גם מכור והוא גם נכה, ניתן להגדיר בשם אחר.

אסתר דומיניסיני: העניין הוא בעקרון, העקרון לאחוז את ידיו של אותו אדם ולהוביל אותו ליציאה מהמעגל הזה למעגל טוב יותר וכן הלאה.

אסתר דומיניסיני: נקרא לזה שיקום, תעסוקה מוגנת.

אסתר דומיניסיני: אני עדיין חושב, וזה לא כתוצאה מהישיבה הזאת, זה חוזר על עצמו בכל שבוע בכל ישיבה כמעט.

אסתר דומיניסיני: השאלה איך אנחנו מטפלים בבעיה גם ברמה האישית, משפחתית, החברתית, כלכלית וכדומה.

אסתר דומיניסיני: הרושם שלי הוא, שלמרות שיש תיאום, התפצלות הנושא בכמה משרדים, ומטבעם של דברים הפרוסים בכמה גופים וכתובת, ושכל תחום מטופל במשרד האחראי, מסחר במשרד המסחר, נושאי אוצר במשרד האוצר, נושאי חקלאות במשרד החקלאות.

אסתר דומיניסיני: הנושא הזה, נמצא בארבעה או חמישה משרדים.

אסתר דומיניסיני: לכן אני מקבל את הצעתך, שנקבע צוות שיכלול את הבריאות, הרווחה, המוסד לביטוח לאומי .

מוחמד ברכה: צוות בראשות הרשות הלאומית לסמים ולאלכוהול וגם שירות התעסוקה, לקראת חודש אוקטובר כשנחזור מהפגרה לאחר שבוע שבועיים נרצה לשמוע מה קורה.

מוחמד ברכה: אין מחלוקת לגבי המטרה, גם למוסד לביטוח הלאומי יש אינטרס מובהק שהאנשים האלה יצאו ממעגל המכורים למעגל של עבודה ותעסוקה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה נכון מהבחינה אנושית, חברתית וגם הכלכלית.

מוחמד ברכה: אם אנחנו רוצים להשיג את המטרה, שבו וגבשו את הדרך הטובה ביותר וכמובן בהקשר הזה עם המוסד לביטוח לאומי.

אסתר דומיניסיני: לנו יש שני נציגים, יש לנו גם את אורנה וירקוביציקי וגם את הפסיכיאטר שלנו.

מוחמד ברכה: אני מציע שכל צד ימסור למר יאיר גלר מיהם הנציגים שלו, ונשמח לשמוע.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.