ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 52, 2009-07-21 14:00

זבולון אורלב: אנחנו בעמוד 2, תקנות מס' 2.

זבולון אורלב: "בעל המוסד הצהיר כי תכנית הלימודים בו ואורח הפעילות במסגרתו עומדים בתנאי ההכרה הקבועים בחוק ובתקנות אלה".

זבולון אורלב: אני מוסיף: "הקבועים בחוק ובכל דין".

מאיר פרוש: איפה זה "בכל דין"?

זבולון אורלב: הוספתי.

זבולון אורלב: גם אני צריך להוסיף משהו.

זבולון אורלב: כולם מוסיפים, רק אני לא?

זבולון אורלב: צריך להוסיף "בכל דין"?

זבולון אורלב: אחרת צריך לפרט.

מירב ישראלי: אמרנו שבמקום "הצהיר" יהיה "מגיש תצהיר".

זבולון אורלב: "בעל המוסד יגיש תצהיר כי תכנית הלימודים בו ואורח הפעילות במסגרתו עומדים בתנאי ההכרה הקבועים בחוק ובתקנות אלה".

זבולון אורלב: מישהו רואה איזו בעיה?

זבולון אורלב: אין שום בעיה.

זבולון אורלב: עברנו את סעיף 5, אני לא רואה שיש מקום להערה.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לסעיף 6.

זבולון אורלב: "במוסד מתקיים מידי יום פיקוח שוטף על נוכחות התלמידים הלומדים בו".

מירב ישראלי: בעניין הזה הכנסנו איך השר יידע שמתקיים פיקוח שוטף?

זבולון אורלב: למה שזה לא היה בתוך ההצהרה הזאת?

מירב ישראלי: אמרנו שזה לא יהיה בתצהיר אלא בתזכיר.

מירב ישראלי: צריך שהוא יגיד איך זה מתקיים.

מירב ישראלי: אתה זוכר שאמרנו מה יכלול תסקיר ההסבר?

מירב ישראלי: יש קודם-כל הצעה מה הוא יכלול, אז אולי תפרטו את ההצעה מה יכלול התסקיר.

זבולון אורלב: משרד החינוך יפרט, בבקשה.

מירב ישראלי: אני מחזירה אתכם לסעיף ההגדרות בהתחלה.

זבולון אורלב: מי אדוני במדים?

יואב ללום: אני כעת במילואים.

יואב ללום: שמי יואב ללום אני יושב ראש עמותת "נוער כהלכה".

זבולון אורלב: מה תפקידך בכוח?

יואב ללום: הוגשו הסתייגויות ואני מטעמם.

מירב ישראלי: הסתייגות של "הכול חינוך"?

יואב ללום: גם.

יואב ללום: הבנתי שהוגשה הסתייגות על ידי חבר הכנסת בן-ארי.

מירב ישראלי: לא ראיתי.

זבולון אורלב: לא הגיעה אלי הסתייגות של בן-ארי.

מירב ישראלי: אלה לא בדיוק הסתייגויות, אלה הערות.

זבולון אורלב: אתמול קיבלנו הערות של "הכול חינוך".

זבולון אורלב: מבן-ארי לא קיבלנו הערות.

דורית מורג: בהגדרות בפרק הראשון הוספנו "תזכיר הסבר", מסמך המפרט את התנהלות מוסד החינוך, לרבות רקע כללי על המוסד, הדרך החינוכית, שיטת הלימוד במוסד, סדר היום במוסד, נהלי המשמעת ואמצעי הפיקוח של המוסד על נוכחות התלמידים.

מירב ישראלי: זה הנושא של הנוכחות השוטפת של התלמידים.

ניצן הורוביץ: מה עם מקצועות הלימוד?

מאיר פרוש: כפי שהחוק מחייב.

זבולון אורלב: כבר עברנו על זה בעמוד הראשון בסעיף 3(7).

ניצן הורוביץ: פה מופיעה רשימת לימודי הקודש.

ניצן הורוביץ: אני מתנצל שלא הייתי.

זבולון אורלב: גמרנו את זה אתמול.

זבולון אורלב: אתם זוכרים מה כתבנו?

מיכל סגל: הנוסח החדש יהיה: "רשימת לימודי הקודש ומסגרת השעות הנלמדת על פי מקצועות הלימוד במשך שבוע הלימודים".

זבולון אורלב: כלומר, זאת תכנית הלימודים.

זבולון אורלב: בקיצור, מערכת השעות.

זבולון אורלב: צריך לפרט את המקצועות על-פי שעות ולפי תכנית שבועית.

מאיר פרוש: איך אמרת את זה?

מיכל סגל: רשימת לימודי הקודש במסגרת השעות – זה בדיוק מה שהקראנו אתמול.

מיכל סגל: "רשימת לימודי הקודש במסגרת השעות הנלמדת על פי מקצועות הלימוד במשך שבוע הלימודים".

מיכל סגל: זה הנוסח של הוועדה מאתמול.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: אתה אמרת שאתה יכול להבין גם את הרגישות לגבי השאלה של המקצועות.

זבולון אורלב: אבל עברנו את זה אתמול ולא נשמעה שום – מקצועות הקודש, מה הבעיה?

זבולון אורלב: אני בא מעולם הישיבות, אין בעיה עם המילה מקצועות.

מאיר פרוש: אתה הסברת אתמול לגבי השאלה הזאת.

זבולון אורלב: הבנתי שהמונח "תכנית לימודים" היא - - -

מאיר פרוש: אתה יכול לכתוב "תכנית לימודי הקודש".

זבולון אורלב: אתמול סירבתם למילה "תכנית לימודים".

זבולון אורלב: חבר'ה, אל תשגעו אותנו.

זבולון אורלב: אתמול סירבתם למילה "תכנית לימודים".

זבולון אורלב: עשינו את כל המעקף הזה כדי שלא תהיה "תכנית".

מאיר פרוש: גם העברית לא נשמעת לי.

משה גפני: מבחינה משפטית יש משמעות שהמילה "מקצועות" תרד?

משה גפני: אין לזה שום משמעות.

זבולון אורלב: הרב גפני, הואיל ומדובר בתקנות, אנחנו צריכים שיהיה ברור מה הוא צריך לתת.

זבולון אורלב: אנחנו לא רוצים שהם יתנו רשימה: תורה, נביאים כתובים, בבלי, ירושלמי אלא שיש מקצועות.

זבולון אורלב: מצידי אפשר לכתוב "תכנית הלימודים".

זבולון אורלב: היא הציעה שיהיה כתוב "תכנית הלימודים" ואתם לא רציתם.

זבולון אורלב: אם אתם רוצים לחזור למילה "תכנית הלימודים" אין לי בעיה.

זבולון אורלב: תכנית הלימודים זה מושג ידוע במערכת החינוך, זה בדיוק מה שאנחנו אומרים, פירוט המקצועות על פי השעות.

מאיר פרוש: מה הקושי במילים: מסגרת השעות של לימודי הקודש במהלך ימי השבוע?

יהודית גידלי: אז תגיד שאתה לומד 8 שעות לימודי קודש.

מאיר פרוש: הרי החוק אומר שאותם מוסדות לומדים לימודי קודש בלבד.

זבולון אורלב: אף אחד לא אומר לכם, תקבע אתה.

זבולון אורלב: אף אחד לא לוקח לך את האוטונומיה.

זבולון אורלב: תגיד, לומדים תורה, לומדים זה, לומדים זה.

זבולון אורלב: תגיד ביום ראשון, שעתיים ראשונות, סדר בתלמוד בבלי.

מאיר פרוש: אתה רוצה לכתוב את זה בתקנות?

מאיר פרוש: יש תסקיר הסבר.

זבולון אורלב: התקנות אומרות שאתה מגיש את הבקשה, שזה מה שצריך להגיש.

זבולון אורלב: צריך להגיש את מערכת השעות.

יהודה פינסקי: אני מציע מינוח של "תחומי הלימוד", "תכני הלימודים".

יהודה פינסקי: אם לא רוצים את הנוסחה של תכנית לימודים, אז אפשר לכתוב תחומי הלימודים ותכני הלימודים.

זבולון אורלב: אני מסכים שבמקום המילה "מקצועות" יהיה כתוב "תחומי הלימודים", זה בסדר.

משה גפני: זבולון, תחומי הלימוד, זה בסדר.

מאיר פרוש: יהודה, תגיד את הנוסח המלא.

יהודה פינסקי: "מסגרת השעות הנלמדת על פי תחומי הלימודים במהלך השבוע".

מאיר פרוש: בסדר.

מירב ישראלי: אנחנו חוזרים לתזכיר ההסבר ומה הוא כולל.

דורית מורג: "מסמך המפרט את התנהלות מוסד החינוך לרבות רקע כללי על המוסד, הדרך החינוכית, שיטת הלימוד במוסד, סדר היום במוסד, נהלי המשמעת ואמצעי הפיקוח של המוסד על נוכחות התלמידים".

זבולון אורלב: נשמע סביר.

זבולון אורלב: הלאה, סעיף 6. "(6) במוסד מתקיים מידי יום פיקוח שוטף על נוכחות התלמידים הלומדים בו".

מירב ישראלי: רגע, ב-5 גם הגענו לתיקונים, בעקבות מה שעשינו פה אתמול אחרי הישיבה של הוועדה.

זבולון אורלב: קודם כל כתבנו: "בעל המוסד יגיש תצהיר".

זבולון אורלב: לא "הצהיר" אלא "יגיש תצהיר".

מירב ישראלי: 5 קטן, בסדר.

מירב ישראלי: "בעל המוסד יגיש תצהיר כי תכנית הלימודים בו ואורח הפעילות במסגרתו עומדים בתנאי ההכרה הקבועים…".

מירב ישראלי: לאבישי היתה הערה שלא קיבלנו.

מירב ישראלי: "(6) במוסד מתקיים מידי יום פיקוח שוטף".

מירב ישראלי: עכשיו חזרנו לתזכיר הסבר.

מירב ישראלי: "(4) הכיר השר במוסד חינוך, יודיע על-כך לבעל המוסד ולמנהלו וכן לרשות החינוך המקומית שבתחום שיפוטה נמצא אותו מוסד".

ריקי שפירא-רוזנברג: לגבי פסקה 6.

ריקי שפירא-רוזנברג: "במוסד מתקיים מידי יום פיקוח שוטף על נוכחות התלמידים הלומדים בו".

ריקי שפירא-רוזנברג: לא ברור מה משמעות הפיקוח הזה.

ריקי שפירא-רוזנברג: ואם התלמידים לא נוכחים בו, האם יש סנקציה?

ריקי שפירא-רוזנברג: למי מדווחים על הפיקוח השוטף?

ריקי שפירא-רוזנברג: אלה מילים בעלמא.

זבולון אורלב: זה לא הסעיף הנכון.

זבולון אורלב: אנחנו מדברים בבקשה להכרה.

זבולון אורלב: הוא צריך להודיע שבמוסד יהיה מידי יום פיקוח שוטף על נוכחות התלמידים הנוכחים בו.

ריקי שפירא: הוא מודיע וזהו?

ריקי שפירא: מה המשמעות של זה?

מירב ישראלי: בתזכיר ההסבר הוא מסביר איך זה מתקיים.

מירב ישראלי: זאת הכרה שהיא חד פעמית, זה לא פיקוח.

מירב ישראלי: אחר-כך הפיקוח צריך להיכנס למוסד החינוך ולבדוק שבאמת יש נוכחות.

זבולון אורלב: את צריכה להבין, במוסד חינוכי יש יומנים, יש סדר.

זבולון אורלב: בעניין הזה אין הבדל בין סוגי החינוך למיניהם.

זבולון אורלב: אני לא רואה כאן איזה בעיה.

זבולון אורלב: צריך לעורר בעיות במקומות שהם נמצאים.

ריקי שפירא: אם כך, אז לדעתי יותר הגיוני היה להכניס את זה בתצהיר.

ריקי שפירא: אם אין דרך לפקח על זה וזאת רק דרישה, אז שזה ייכנס בתצהיר.

זבולון אורלב: אני חושב שאת צודקת.

זבולון אורלב: מלכתחילה אמרתי שזה ייכלל ב-5.

מירב ישראלי: אין לי בעיה אבל מה שמנסים לעשות פה זה בעצם הבחנה בין דברים שהשר רוצה לראות, טכנית, דהיינו, איך המוסד מתנהל.

מירב ישראלי: הנושא של התצהיר זה בעצם שהוא מתחייב לגבי אורח הפעילות וכל הדברים האלה.

מירב ישראלי: אלה לא דברים שאת יכולה לבדוק.

מירב ישראלי: יש הבדל בין תזכיר הסבר לתצהיר.

מירב ישראלי: הרעיון היה, שהשר יקבל את התמונה בשני מסמכים.

מירב ישראלי: מסמך אחד הוא על איך המוסד מתנהל: הפיקוח, התכנית וכל הדברים האלה.

מירב ישראלי: התצהיר הוא בגלל שאין לו דרך לבדוק שהמוסד באמת מתנהל בלי הסתה, שזה נגד יהודית ודמוקרטית, אז זה תצהיר של המנהל שהוא חייב לחתום אצל עורך דין שהוא מתחייב שהמוסד יתנהל בלי לפגוע בערכי מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית.

ריקי שפירא: איך השר עוקב אחרי פסקה 6?

מירב ישראלי: זה הכול פיקוח.

מירב ישראלי: הנושא של ההכרה הוא נותן אותו פעם אחת.

זבולון אורלב: אחרי זה המשרד צריך לפקח.

זבולון אורלב: כשנגיע לסעיף הפיקוח נדבר איך אגף החינוך המוכר במשרד החינוך מפקח שכל מה שהוגש בבקשת ההכרה מתקיים.

זבולון אורלב: זאת שאלה נפרדת.

זבולון אורלב: אין יותר הערות לפרק 2.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לפרק 3 – קיום הוראות החוק.

מירב ישראלי: "5(א) מנהל מוסד חייב למסור לבקשת השר והמנהל הכללי או לבקשת מי מטעמם את כל הפרטים הנוגעים לקיומו של החוק ותקנות אלה, ולהישמע להוראותיהם".

זבולון אורלב: ואם הוא לא נותן, אז שוללים את הרישיון?

מירב ישראלי: כן.

זבולון אורלב: זה ברור שיש לו סמכות כזאת.

יהודה פינסקי: זה כתוב בחוק.

מירב ישראלי: "נוכח השר כי לא התקיים או חדל להתקיים תנאי מהתנאים לקבלת הכרה, כאמור בסעיף 2, רשאי הוא להתרות בכתב במי שקיבל את ההכרה כי אם לא יקויים התנאי בתוך 3 חודשים מיום ההתראה, רשאי הוא לבטל את ההכרה".

מירב ישראלי: לגבי סעיף 5(ב).

מירב ישראלי: פה חילקנו לשניים.

מירב ישראלי: אחד זה הדוח הכספי והשני זה רשימת התלמידים והמועדים שלהם הם לא זהים.

מירב ישראלי: "5(ב) מנהל מוסד או בעליו יודיע למי שהשר הסמיכו לכך על כל שינוי שחל ברשימת התלמידים מייד לאחר השינוי וכן בתום כל שנת לימודים על כל השינויים שחלו במהלך השנה שקדמו לכך.

מירב ישראלי: (ג).

מירב ישראלי: מנהל מוסד או בעליו חייב להגיש למי שהשר הסמיכו לכך, לאחר כל שנת כספים, דין וחשבון על ההוצאות וההכנסות של המוסד לשנת הכספים החולפת ולא יאוחר מיום 1.9 בשנה שלאחר מכן".

זבולון אורלב: התאריך צריך להיות עברי, או א' באלול או ג' תשרי.

משה גפני: ג' תשרי, אתה צודק.

מירב ישראלי: יש לכם בשורות בקשר לתחילה?

מאיר פרוש: - - -

מירב ישראלי: החלטתנו היתה א' באב.

מאיר פרוש: את אומרת שזה מיום הפרסום ברשומות, נכון?

משה גפני: לא, א' אב.

מאיר פרוש: מתי זה בפועל?

משה גפני: עוד יומיים.

זבולון אורלב: ביום שנאשר.

משה גפני: מה יהיה עם הרטרואקטיבי?

זבולון אורלב: אמרנו שמבחינתנו, הואיל ותכלית החוק לא קוימה, כל מה שיאמרו לנו המשפטנים, שאפשר לקבוע כתאריך, זה מה שנחליט.

זבולון אורלב: את זה אמרנו בפעם הקודמת, כי מוסכם על כולנו שתכלית החוק לא קויימה.

זבולון אורלב: השר אמר לי שהבעיות לגבי התחולה הן בעיות המשפטיות.

זבולון אורלב: הסכמנו שמה שיודיע השר יהיה מקובל גם על הלשכה המשפטית.

משה גפני: יש לי הצעה שהתחולה של החוק תהיה לא בא' אב אלא בה' באב.

זבולון אורלב: חברים צריך לכתוב ה' במנחם אב.

יהודית גידלי: אני אברר איך אומרים.

זבולון אורלב: אנחנו מאשרים את הכול יחד?

מירב ישראלי: נסגור את הכול ואז נראה אם צריך התאמות.

משה גפני: הוועדה שלך מאוד מחמירה עם תקנות.

משה גפני: בוועדת הכספים מאשרים בבת אחת.

משה גפני: אפילו חוקים אישרנו בבת אחת, את כל הסעיפים יחד.

מירב ישראלי: לא קראתם?

משה גפני: ודאי.

מירב ישראלי: אנחנו גם מאשרים.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לתקנות מוסדות חינוך תרבותיים יחודיים (סדרי הדין בוועדת ערר – רישיון), התשס"ט-2009.

זבולון אורלב: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 17(ד) ו-38 לחוק מוסדות חינוך תרבותיים יחודיים, התשס"ח-2008 (להלן – החוק), ובאישור ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

זבולון אורלב: הגדרות בתקנות אלה – "הוועדה" – ועדת-ערר שמונתה לפי סעיף 18\7(ד) לחוק;" תקראי, בבקשה.

מירב ישראלי: לגבי המנהל הכללי, אנחנו מוחקים את "מי שהוא הסמיך לכך".

מירב ישראלי: זה יהיה המנהל הכללי של משרד החינוך, כי בעניין של רישיונות הוא צריך בעצם אישית.

מירב ישראלי: "המרכז" – מי שהשר מינהו למרכז הוועדה; "יושב ראש" – יושב ראש הוועדה; "ערר" – כמשמעותו בסעיף 17(א) לחוק; "רישיון" – כהגדרתו בסעיף 7 לחוק; "תצהיר" – כהגדרתו בתקנה 1 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד-1984, לרבות חוות דעת של מומחה ותעודת עובד ציבור".

זבולון אורלב: אני מבקש שההגדרה של תצהיר תיכנס גם בהגדרה הקודמת.

מירב ישראלי: השאלה, האם שם רלוונטית חוות דעת מומחה ותעודת עובד ציבור?

מירב ישראלי: שם התצהיר הוא אישי של בעל מוסד החינוך, כהגדרתו בתקנה 1 לתקנות סדר הדין.

מירב ישראלי: לא צריך את הסיפה.

מירב ישראלי: זה בלי ה"לרבות".

מירב ישראלי: אז נוסיף הגדרת תצהיר בהכרה.

מירב ישראלי: "הכנת תיק "2.

מירב ישראלי: החלטת המנהל הכללי בדבר סירוב לבקשת רישיון או ביטול רישיון תתויק יחד עם כל אלה (להלן – התיק).

מירב ישראלי: הבקשה לרישיון; טעמי ההחלטה; פרטים אחרים הקשורים בהחלטת המנהל הכללי לסרב לבקשה או בהחלטות המנהל הכללי לבטל רישיון.

מירב ישראלי: " "עיון בתיק מוסד שהמנהל הכללי סירב לבקשתו לרישיון, או שביטל את רישיונו, רשאי לעיין בתיק תוך עשרים ואחד יום מיום שנמסר לו על ההחלטה".

זבולון אורלב: אגב, אם מישהו אחר רוצה לעיין בתיק?

אבישי פדהצור: חל ההסדר הכללי של חוק חופש המידע וכל האיזונים שהוא קובע.

מירב ישראלי: "הגשת הערר.

מירב ישראלי: 4(א) ערר על החלטת המנהל הכללי שלא לתת רישיון למוסד או על החלטת המנהל הכללי על ביטול רישיון המוסד, יוגש למרכז בכתב בחמישה עותקים ויימסר ביד, או באמצעות דואר רשום כנגד אישור קבלתו.

מירב ישראלי: (ב) כתב הערר ילווה בתצהיר של העורר על אמיתות כל אחת מהעובדות הנטענות בערר.

מירב ישראלי: (ג) כל ראיה וכל מסמך שברצון העורר להביא בפני הוועדה יצוינו בתצהיר, ובלבד שהיו בפני המנהל הכללי בעת קבלת ההחלטה; הוועדה רשאית להתיר לעורר להביא מסמכים נוספים, אף אם לא היו בפני המנהל הכללי בעת קבלת ההחלטה, מטעמים מיוחדים".

זבולון אורלב: מטעמים מיוחדים שיירשמו.

זבולון אורלב: הם צריכים להיות רשומים באיזה מקום.

מירב ישראלי: "העתקים לכל חברי הוועדה 5.

מירב ישראלי: המרכז ישלח עותק של הערר אל היושב-ראש ואל כל חבר של הוועדה.

מירב ישראלי: תשובת המנהל הכללי - - -

זבולון אורלב: איפה כתוב מי הוועדה?

מירב ישראלי: זה בחוק.

זבולון אורלב: תזכירו לי מי זאת הוועדה.

מיכל סגל: שלושה חברים במינוי של השרים.

מיכל סגל: מי שכשיר להיות שופט בית משפט מחוזי - - -

מירב ישראלי: אני מקריאה מסעיף 17ב: "מי שכשיר להיות שופט בית משפט מחוזי לאחר התייעצות עם שר המשפטים" – זה היושב ראש.

מירב ישראלי: "שני חברים אחרים, שלפחות אחד מהם אינו עובד המדינה".

זבולון אורלב: כתוב שני חברים בלי הגדרות?

מירב ישראלי: כן.

מירב ישראלי: לקחנו את זה מחוק הפיקוח.

זבולון אורלב: אני לא אוהב את זה.

מירב ישראלי: "6.

מירב ישראלי: תשובה מטעם המנהל הכללי" – כאן זה צריך להיות "או מי שהוא הסמיך לכך".

מירב ישראלי: גם בתקנות הפיקוח על בתי ספר זה כך.

זבולון אורלב: טוב, נוסיף.

זבולון אורלב: "תינתן למרכז 30 יום מיום קבלת הערר ועותק יועבר לעורר" – זאת גם תוספת.

זבולון אורלב: הלאה.

מירב ישראלי: "הוועדה רשאית למחוק את הערר בכל אחד מהמקרים הבאים: הערר לא הוגש בהתאם לתקנה 4; העורר לא הופיע בפני הוועדה בישיבה שנקבעה לכך, אלא אם כן נתקיימו נסיבות שלא היו לו שליטה עליהן והוא הודיע עליהן לוועדה תוך שבעה ימים מיום הישיבה.

מירב ישראלי: ערר שנמחק רשאי העורר להגישו ברשות הוועדה פעם אחת נוספת בלבד תוך שבעה ימים לאחר שהודיעו לו על המחיקה; נמחק הערר שנית – לא ניתן יהיה עוד להגישו".

מירב ישראלי: בסעיף 8 והתחלה של 9 אנחנו הופכים את הסדר.

מירב ישראלי: נאמר לנו שבפועל שומעים אותו בכל מקרה אלא אם הוא מבקש שלא ישמעו אותו, שיעשו לפי המסמכים.

מירב ישראלי: אז אנחנו עושים את זה לפי הסדר הקיים והופכים את זה.

זבולון אורלב: נקרא לפי מה שכתוב פה.

מירב ישראלי: "9.

מירב ישראלי: לא ביקשו העורר והמנהל הכללי או מי שהוא הסמיך לכך, להשמיע טענותיהם בפני הוועדה, רשאית הוועדה לתת את החלטתה על יסוד החומר בכתב שהובא בפניה".

מירב ישראלי: 9(א) ביקש העורר או המנהל הכללי או מי שהסמיך לכך, להשמיע טענותיהם בפני הוועדה,יקבע היושב ראש את המקום והמועד לישיבת הוועדה".

מירב ישראלי: הנוסח יהיה: היושב יקבע וישמעו אלא אם כן הם ביקשו אחרת.

מירב ישראלי: "(ב) העורר יטען ראשון, (ג) חבר הוועדה והמנהל הכללי רשאים לחקור את העורר או את העדים שחתמו על תצהירים בכל דבר הנוגע לראיה או למסמכים שהוגשו".

מירב ישראלי: בכל הסעיף הזה, זה העורר או בא כוחו.

מירב ישראלי: "(ד) לאחר סיום דברי העורר ושמיעת עדיו, אם היו כאלה, תשמע הוועדה את העדים שחתמו על תצהירים ומסמכים, אם אלה צוינו בתשובה לערר.

מירב ישראלי: (ב) חברי הוועדה והעורר רשאים לחקור את העדים שהגישו תצהירים כל דבר הנוגע לעדים ולמסמכים שהוגשו או לבית הספר שלגביו הוגש הערר.

מירב ישראלי: "

אבישי פדהצור: אולי בד' חסר לנו לשמוע את המנהל הכללי או בא כוחו?

זבולון אורלב: היא אמרה שאיפה שיהיה כתוב "המנהל הכללי" יהיה כתוב "המנהל הכללי או מי שהוסמך על ידו".

אבישי פדהצור: בד', אם אני לא טועה כתוב: "לאחר סיום דברי העורר, אם היו כאלה, תשמע הוועדה את העדים שחתמו על תצהירים ומסמכים".

אבישי פדהצור: בדרך כלל העדים שחתמו על התצהירים והמסמכים שצורפו לתשובת המנכ"ל נשמעים לאחר שנשמעת תשובת המנכ"ל.

אבישי פדהצור: זה כמו בבית משפט, תובע ואחר-כך הנתבע.

אבישי פדהצור: פה חסרה התייחסות שאחרי שהעורר טוען את טענותיו משיב המנהל הכללי או בא כוחו לטענות.

זבולון אורלב: אתה אומר שהעורר יטען ראשון ואחריו יטען המנהל הכללי?

אבישי פדהצור: סעיף קטן 9(ב) קובע שהעורר יטען ראשון.

אבישי פדהצור: אחרי זה יש לנו את (ג): "חברי הוועדה והמנהל הכללי רשאים לחקור את העורר או את עדיו".

זבולון אורלב: אז אני אומר, להוסיף ב-(ב), אחרי "העורר יטען ראשון" יהיה כתוב: "ואחריו יטען המנהל הכללי".

אבישי פדהצור: לא, בדרך-כלל זה התובע ועדיו, המשיב ועדיו.

אבישי פדהצור: פה, בתקנת משנה ד', אתה הולך ישר לעדיו מבלי לשמוע קודם את המשיב.

אבישי פדהצור: אלה 3 מילים שצריך להוסיף.

זבולון אורלב: הוספנו, נתקדם.

מירב ישראלי: "(ו) היושב ראש רשאי להרשות להביא עדים נוספים או להגיש מסמכים נוספים על אף שאלה לא הוזכרו בכתב הערר או בתשובה, אם ראה צורך בכך לשם הבהרת העניין".

מירב ישראלי: 10(א) פרוטוקול על מהלך הדיון בפני הוועדה ינוהל בידי היושב ראש או בידי מי שהוא מינה לכך וייחתם ביד היושב ראש.

מירב ישראלי: (ב) המסמכים שקיבלה הוועדה, לרבות התיק, יצורפו לפרוטוקול ויהוו חלק בלתי נפרד ממנו".

זבולון אורלב: "ייחתם בידי היושב ראש".

מירב ישראלי: "11.

מירב ישראלי: היושב ראש רשאי, בהסכמת שאר חברי הוועדה, להפסיק כל מתן עדות בפני הוועדה, אם ראה שהמשך השמעת העדות אינו לעניין ומהווה הטרדה או גורם לאיבוד זמן".

זבולון אורלב: אני אומר "רוב חברי הוועדה", לא צריך את כל חברי הוועדה.

זבולון אורלב: כשאומרים "בהסכמת שאר חברי הוועדה" הכוונה לכל חברי הוועדה?

אבישי פדהצור: כן.

אבישי פדהצור: אם אחד מתנגד, אז יש לו זכות וטו.

מירב ישראלי: האמת, אולי זה נכון.

זבולון אורלב: טוב, הלאה.

מירב ישראלי: "12.

מירב ישראלי: הוועדה רשאית לדחות את המשך דיוניה ולאסוף ראיות ומסמכים נוספים ככל שתמצא לנכון.

מירב ישראלי: 13.

מירב ישראלי: הוועדה לא תהיה קשורה בדיני הראיות ובסדרי הדין הנהוגים בבתי המשפט והיא רשאית לקבל כל מידע נוסף בכל דרך הנראית לה מועילה, בכפוף לכל דין.

מירב ישראלי: 14.

מירב ישראלי: הוועדה לא תזדקק לכל נימוק שלא הוזכר בערר, אלא אם ראתה ששמיעת הנימוק הנוסף דרושה מטעמים שיירשמו.

מירב ישראלי: 15.

מירב ישראלי: נבצר מחבר הוועדה להמשיך בשמיעת הערר, רשאית הוועדה להמשיך בהרכב אחר מן השלב שאליו הגיע הדיון, ורואים את הדיון שקוים בהרכבו הקודם כאילו היה בהרכב החדש.

מירב ישראלי: 16.

מירב ישראלי: החלטת הוועדה תתקבל ברוב דעות והיא תהיה מנומקת; המרכז ישלח העתק ממנה חתום בידי היושב-ראש ויתר חברי הוועדה לעורר ולמנהל הכללי".

זבולון אורלב: יש לוח זמנים לקבלת החלטה?

מיכל סגל: זה דומה לפסק דין שאין לוחות זמנים.

זבולון אורלב: הם צריכים להיות פטורים מדיני הראיות ופתאום לצורך קבלת החלטה הם בית משפט.

זבולון אורלב: חבר'ה, אנשים מחכים להחלטה, צריך לדעת מה עושים.

דורית מורג: לפי חוק הפיקוח על בתי הספר, הדיונים מתקיימים בכמה ישיבות.

דורית מורג: זה מתנהל דומה מאוד לבית משפט.

יהודית גידלי: כמה?

יהודית גידלי: חודש?

יהודית גידלי: חודשיים?

יהודית גידלי: שנה?

זבולון אורלב: אין שום מגבלה של זמן?

זבולון אורלב: אפילו בסדר הדין הפלילי יהיה כתוב לוחות זמנים.

זבולון אורלב: כתוב שהדיון מתקיים מיום ליום.

זבולון אורלב: כתוב מתום הדיון תוך כמה זמן צריך לתת פסק דין, שזה לא יהיה כתוב?

אבישי פדהצור: 30 ימים מיום סיום הדיונים.

זבולון אורלב: לפחות שיכתבו פה מה שיש בבית משפט.

אבישי פדהצור: זאת שאלה מקצועית, עומדים בזה או לא עומדים בזה?

זבולון אורלב: למה שלא יעמדו בזה?

זבולון אורלב: מה הסיפור הגדול פה?

אבישי פדהצור: אני לא יודע מה העומס שיש על הוועדה.

אבישי פדהצור: אנשי המקצוע צריכים להשיב לשאלה הזאת.

זבולון אורלב: יהודה, יש בעיה שמתום הדיונים זה יינתן תוך 30 יום?

יהודה פינסקי: לדעתי לא.

יהודה פינסקי: דורית צריכה גם לתת תשובה כי הם צריכים לנסח את התשובה אבל בעיקרון, אחרי פסק הדין של ועדת הערר, 30 יום מספיקים.

זבולון אורלב: תם הדיון, כולם השמיעו את טענותיהם ועכשיו צריכים להוציא החלטה.

זבולון אורלב: כמה זמן מתום הדיונים עד לקבלת ההחלטה?

יהודה פינסקי: זה ועדת הערר, ממתי היא יושבת- - -

זבולון אורלב: מה מתי שהיא יושב?

זבולון אורלב: יחכו חצי שנה להחלטה שלהם?

זבולון אורלב: תמו הדיונים ועכשיו יחכו חצי שנה להחלטה?

יהודה פינסקי: אני אשמח מאוד שיהיה כתוב פה 30 יום.

זבולון אורלב: מאה אחוז.

זבולון אורלב: מאחורי זה עומדים גם ילדים.

זבולון אורלב: צריכים לדעת מתקיים או לא מתקיים, האם צריך לסדר את הילדים במקום אחר?

זבולון אורלב: האם הילדים נמצאים בסכנה, הילדים לא בסכנה?

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

זבולון אורלב: בגלל שזה שופטים אז יש הפקרות?

זבולון אורלב: מתי שהם יחליטו?

זבולון אורלב: אין כזה דבר.

זבולון אורלב: אפילו בדין הפלילי כתוב 30 יום.

זבולון אורלב: זה שלא עומדים בזה זה סיפור אחר אבל כתוב.

מיכל סגל: גם במוסדות אחרים אין דבר כזה.

זבולון אורלב: פעם היתה אתיקה אחרת, לצערנו היום זה לא עובד.

זבולון אורלב: את מביאה לי ראיות מדברים מקולקלים שהותקנו בשנת תרפפ"ו.

זבולון אורלב: מה הבעיה, אני לא מבין את ההתנגדות הזאת?

דורית מורג: זאת לא התנגדות.

דורית מורג: לא ברור איזה עמוס יהיה על הוועדה ואיזה כמות תיקים תהיה.

זבולון אורלב: אבל זאת לא סיבה לא לענות לאדם בזמן.

דורית מורג: זה לא לענות, זה כמו לתת פסק-דין.

זבולון אורלב: כמה ערים יש?

מיכל סגל: יש עשרות במהלך השנה.

זבולון אורלב: יש 50-60 עררים במהלך השנה, מה הבעיה?

דורית מורג: זה משתנה בהתאם לעומס המתרכז של העררים.

זבולון אורלב: אתם תביאו את בקשתי לשר לקצוב מועד.

זבולון אורלב: זה לא פחות ממה שהחוק הפלילי קבע לגבי בתי משפט במשפטים פליליים.

זבולון אורלב: מוסד תלוי ועומד לוועדת הערר יש זמן.

אבישי פדהצור: בסדר הדין הפלילי זה 30 יום, חוק ההנמקות זה 45 ימים.

אבישי פדהצור: אפשר למצוא הסדר.

אבישי פדהצור: החוק לתיקון סדרי המנהל (החלטות והנמקות) קובע 45 ימים חובה לתת תשובה.

מירב ישראלי: החוק שאומר שפקיד ציבור צריך לתת תשובה.

משה גפני: 45 יום.

מיכל סגל: זאת החלטה של מוסד שהוא מעין שיפוטי.

דורית מורג: אנחנו נבדוק את זה.

זבולון אורלב: הרב גפני אומר שהוא מוכן גם 45 יום.

זבולון אורלב: אני חושב שהוא טועה.

זבולון אורלב: אם הוא מסכים, אני לא אהיה יותר קפדן ממנו.

זבולון אורלב: או 30 יום או 45 יום.

זבולון אורלב: תתייעצו עם השר ואנחנו מסמיכים אתכם לקבוע.

מירב ישראלי: לא, הוועדה צריכה להחליט.

זבולון אורלב: הוועדה החליטה עד 45 יום.

זבולון אורלב: אם השר רוצה לקצר את זה ל-30 יום אנחנו נסכים.

מירב ישראלי: הוועדה צריכה להגיד.

זבולון אורלב: אני אומר בצורה ברורה.

זבולון אורלב: במקום השר הייתי קובע 15 יום.

זבולון אורלב: נגמר הדיון, יושבים עוד חצי שעה ומקבלים החלטות.

מיכל סגל: פסקי הדין הם ארוכים.

מיכל סגל: ההחלטה כתוב באריכות ובפירוט.

דורית מורג: זה נראה כמו פסק-דין מנומק.

זבולון אורלב: אנחנו אומרים שחייבים לקבוע מועד.

זבולון אורלב: אנחנו מאשרים 45 יום.

זבולון אורלב: תביאו לשר את בקשתנו לקצר ל-30 יום.

מירב ישראלי: "16.

מירב ישראלי: ההחלטה תינתן עד 45 ימים מיום שהסתיימו דיוני הוועדה".

מירב ישראלי: אנחנו אומרים שהתחילה של כל התקנות תהיה באותו התאריך.

זבולון אורלב: סיימנו את הרישיון.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לסדרי הדיון בוועדת ערר – הכרה.

מירב ישראלי: זה מאוד דומה.

מירב ישראלי: התיקונים בעצם צריכים להיות אותם תיקונים ורק אומר מה התיקונים הנוספים.

מירב ישראלי: בתקנה 2(3) פסקה 3, אני חושבת שהוסכם להוריד את הסיפה: "אם ההחלטה נובעת מסיבה שאינה מפורטת בסעיף 2 לחוק" - אם יש פרטים אחרים, אז הוא יפרט את הפרטים, בין אם זה נוגע ובין אם זה לא נוגעת.

מירב ישראלי: אחרת ייכנסו פה לכל מיני עניינים של שיקול דעת.

מירב ישראלי: לגבי עיון בתיק.

מירב ישראלי: מכיוון שבניגוד לרישיון אפשר להגיש את הערר תוך 45 ימים, אז זה לא צריך להיות 21 יום אלא 45 ימים.

מירב ישראלי: אז זה גם תיקון שהוסכם עליו.

מירב ישראלי: ב-6: "עותק יועבר לעורר" וכל התיקונים האחרים שאמרנו.

מירב ישראלי: אני חוזרת, התיקונים פה יהיו כמו התיקונים שעשינו שם.

זבולון אורלב: כל התיקונים שעשינו ברישיון יהיה גם בהכרה.

זבולון אורלב: יש לנו הערה של "הכול חינוך".

זבולון אורלב: הם מבקשים להוסיף את תנאי הסף הבאים: "1.

זבולון אורלב: מוסד חינוך המבקש רישיון יצטרך להציג בפני משרד החינוך את נהלי ההרשמה והקבלה לשורותיו וכן קריטריונים ומבחני קבלת תלמידים לשורותיו, שיהיו שווים ואחידים ולא יפלו תלמידים בשל מוצאם, מוצא הוריהם, מקום מגוריהם וכל קריטריון מפלה פסול אחר.

זבולון אורלב: קריטריונים אלה יפורסמו ברבים ויהיו פתוחים לעיניי הציבור".

זבולון אורלב: אני מבין שסוגיית האפליה היא עבירה פלילית כללית, היא בכלל לא קשורה לחוק הזה.

זבולון אורלב: .

מיכאל בן-ארי: אדוני היושב ראש, זה אמצעי לבדוק שלא תהיה אפליה.

זבולון אורלב: אתה טועה.

זבולון אורלב: פה מדובר על תנאי הסף ולא על הפיקוח.

זבולון אורלב: יש הבדל בין התנאים שבו מוסד צריך לעמוד לצורך קבלת הרישיון או ההכרה ואחרי זה יש את העניין אם זה מתקיים.

זבולון אורלב: אנחנו אומרים לך שהחוק קובע שאסור להפלות.

זבולון אורלב: מה הוא אומר פה?

זבולון אורלב: תקבעו שאסור להפלות.

מיכאל בן-ארי: לא.

מיכאל בן-ארי: כתוב שהסלקטור יהיה כזה, שתהיה בו שקיפות כזאת שנוכל לברר שאין בעצם אפליה ואין עבירה על החוק.

מיכאל בן-ארי: לא אומרים פה לקיים את החוק אלא בעצם אומרים זה האמצעי היחיד שעומד לרשותנו לברר שלא תהיה אפליה על רקע עדתי.

זבולון אורלב: נחזור רגע למבחני הסף.

זבולון אורלב: אני מבין שאתה תומך בהסתייגות הזאת?

מיכאל בן-ארי: בהחלט.

זבולון אורלב: זאת לא הסתייגות, זאת הערה.

מירב ישראלי: בהכרה יש לך את התנאים, בסעיף בקשה להכרה יש את הפרטים.

זבולון אורלב: הוא רוצה שיהיה כתוב גם תנאי הקבלה.

מירב ישראלי: אם כבר, אז זה צריך להיות בתזכיר ההסבר.

משה גפני: אדוני היושב ראש.

משה גפני: אנחנו מדברים על ישיבות קטנות, על מוסדות תרבותיים ייחודיים, כפי שהם מוגדרים.

משה גפני: יש איסור אפליה בחקיקה הראשית שדינה שנה אחת מאסר.

משה גפני: זאת אומרת, אם מישהו מופלה לרעה בגלל מוצאו, בגלל כל אפליה אחרת, דינו מאסר שנה אחת.

משה גפני: עכשיו אנחנו רוצים להכניס משהו שלא הוכנס בשום מקום, כשמדובר על תקנות.

משה גפני: היתה חקיקה ראשית, הנושא הזה נדון.

משה גפני: אני רוצה שניכנס לעניין.

משה גפני: על מה אנחנו מדברים?

משה גפני: אנחנו מדברים על ישיבה קטנה.

משה גפני: כל אחד עושה את זה על-פי דרך הלימוד שלו.

משה גפני: למשל, עושים ישיבה של חסידי גור שהם לא מקבלים חסידי ויזניץ'.

משה גפני: אז נכניס את זה עכשיו בתקנות, איסור אפליה בגלל שהוא חסיד ויזניץ'?

משה גפני: יש מישהו שלומד בדרך לימוד של "נובהרדוק", ואתה יודע על מה מדובר.

משה גפני: אז להכניס עכשיו שיש איסור אפליה בגלל שמישהו לומד בשיטת "סלובודקא"?

משה גפני: זה איסור אפליה?

מיכאל בן-ארי: זאת היתממות.

משה גפני: אם מישהו רוצה לפתור בעיות של אפליות על כל מיני רקעים, ואנחנו עוסקים בזה יום-יום - - -

זבולון אורלב: הם לא מכוונים גור נגד ויזניץ'.

זבולון אורלב: הם עוסקים בעניין עדות המזרח, אפליות על רקע עדתי.

משה גפני: מה שהם מכוונים ברור לי.

משה גפני: אם קיימת בעיה מהסוג הזה וקיימת בעיה מהסוג הזה לא רק כלפי עדות המזרח.

משה גפני: קיימת בעיה להתקבל לישיבות.

משה גפני: בבעיה הזאת כולנו מטפלים.

משה גפני: במקום לשבת פה, שלא ייצא מזה שום דבר.

משה גפני: להיפך, מה שיקרה, תהיה פה התקוממות.

משה גפני: משרד החינוך יגיד שהוא צריך לבדוק את זה.

משה גפני: בינתיים הישיבות יסבלו מחוסר תקציב.

משה גפני: אני מדבר על כל הישיבות, של הספרדים, של האשכנזים, של חסידים ושל ליטאים, כולם יסבלו.

זבולון אורלב: אבל לישיבה קטנה יש נהלי הרשמה וקבלה.

מאיר פרוש: בדרך כלל מדובר כאן על קבוצות הומוגניות.

זבולון אורלב: מה הבעיה שייכנס בתזכיר ההסבר, בנוסף - - -

משה גפני: למה דווקא בזה?

משה גפני: למה לא בדברים אחרים?

מיכאל בן-ארי: אני רוצה להבין מה זה הומוגניות.

מיכאל בן-ארי: חבר הכנסת גפני, שמעתי אותך.

מיכאל בן-ארי: אני לא שייך לציבור החרדי אבל אני מחובר אליו בצורה מאוד רצינית.

מיכאל בן-ארי: גרתי בתוך אוכלוסייה חרדית ויש לי חברים חרדים.

מיכאל בן-ארי: אני מכיר את כאב הלב ואת הדמעות בלי סוף של ילד שמסיים בית ספר יסודי או תלמוד תורה והוא בא להתקבל ביחד עם החברים שלו לישיבת איתרי או לישיבה אחרת וראש הישיבה אומר להם במילים האלה וסליחה מכבוד הציבור מה שאני אגיד פה עכשיו: "על כל ראש שחור אני רוצה שני ראשים לבנים".

מיכאל בן-ארי: האם הדבר הזה יכול להיות נסבל?

מאיר פרוש: אני לא מאמין שהוא אמר דבר כזה.

זבולון אורלב: אגב, מי שאמר כזה דבר דינו שיוגש נגד כתב אישום.

משה גפני: שנת מאסר.

זבולון אורלב: אני מזמין אותך לומר לי, אני אגש לתחנת המשטרה ואתלונן יחד עם חבר הכנסת גפני נגד אותו ראש ישיבה.

זבולון אורלב: אלה דברים שהם מנוגדים לחוק לחלוטין.

זבולון אורלב: אגב, בשביל זה לא צריכים תקנות.

מיכאל בן-ארי: אני הבאתי את המקומות שבהם עושים – אגב, זה סיפור מלפני הרבה שנים ולא מאתמול.

משה גפני: חבר הכנסת בן-ארי הייתי באמצע הדברים.

משה גפני: הייתי קודם בטלפון וביקשתי להכניס מישהו אשכנזי שהוא קרוב משפחתי לישיבה קטנה מסוימת וקיבלתי תשובה שלילית.

משה גפני: הבנתי את ראש הישיבה והוא הסביר לי למה.

משה גפני: מדובר בקרוב משפחתי מקרבה ראשונה.

משה גפני: מדובר בישיבות קטנות.

משה גפני: יש איסור בחוק, אפליה על רקע עדתי שדינה מאסר שנה אחת.

משה גפני: בכדי להתחיל לקיים דיון על העניין הזה פה לאחר שהיה דיון בחקיקה הראשית - - -

זבולון אורלב: חבר הכנסת בן-ארי, אני חייב לומר לך שבמסגרת המסמכים שהוא צריך להגיש, הוא גם חייב להגיש תצהיר, שיש לו מעמד משפטי, כי תכנית הלימודים בו ואורח הפעילות במסגרתו, עומדים בתנאי הכרה הקבועים בחוק.

מיכאל בן-ארי: איך אפשר לבחון את זה?

מיכאל בן-ארי: אנחנו מציעים שתהיה אינדיקציה שהבדיקה של השומר בשער לא תהיה משיקולים פסולים.

מאיר פרוש: חבר הכנסת בן-ארי.

מאיר פרוש: בדיוק כמו שסיפרת קודם שיש לך מקרה מלפני הרבה שנים באיתרי, אז יש לך מקרה ותוכל לבדוק.

מאיר פרוש: מנהל המוסד צריך להתנהג לפי החוק.

מאיר פרוש: אם תרצה דווקא ויהיה לך סיפור חדש - - -

מיכאל בן-ארי: אני מכבד אותך מאוד.

מיכאל בן-ארי: תסביר לי למה אתם נגד כללים שייקבעו בישיבות?

מיכאל בן-ארי: שידע להגיד סוגיה בשיטת נובה

מיכאל בן-ארי: רדוק או שיידע מאמר חסידי - - -

משה גפני: אנחנו מתנגדים לזה באופן עקרוני.

משה גפני: כל דבר פה עובר אצלנו ועדת רבנים, כולל ש"ס.

משה גפני: יתחיל משרד החינוך לקבוע קריטריונים איך להתקבל לישיבה - - -

מיכאל בן-ארי: לא, הרבנים יקבעו את הכללים.

רונית תירוש: אנחנו רוצים שקיפות.

משה גפני: מה הבעיה של שקיפות?

מיכאל בן-ארי: שהרבנים יקבעו את הכללים.

מיכאל בן-ארי: אף-אחד לא רוצה להיכנס לוועדת הרבנים.

מיכאל בן-ארי: אף אחד לא רוצה להחליט במקום הרב מאיה או במקום הרב פלוני, במקום רב אלמוני.

מיכאל בן-ארי: אתם תחליטו, אתם תביאו את הכללים אבל תראו אותם לציבור.

יואב ללום: אני יושב ראש עמותת "נוער כהלכה".

יואב ללום: לצערי, כמו שאמרתי בדיון הקודם, חבר הכנסת גפני אומר כאן כמה דברים לא מדויקים.

יואב ללום: ברשותכם, אני קצת ארענן את זכרונו.

יואב ללום: הוא עמוס בעשייה ולכן, כנראה, הוא לא מדייק.

יואב ללום: היה דיון פה על החוק של חבר הכנסת גפני, לא בחדר הזה, בחדר הוועדות הישן.

יואב ללום: הבאנו את אותן הסתייגויות לחוק, הן הוגשו על ידי חבר הכנסת מולה והבטיחו לו: תשאיר את זה ומייד אחרי החקיקה יטפלו בזה.

יואב ללום: זה דבר ראשון.

יואב ללום: דבר שני.

יואב ללום: הנושא לא נכנס לחקיקה כי הסבירו שזה רגיש - הכול בסדר ושהתקנות נועדו לטפל.

יואב ללום: בנוגע לעניין של הסעיף הפלילי, כסטודנט למשפטים שמסיים עוד מעט את התואר הראשון שלי שלי, אני רוצה שופט פלילי שירשיע באפליה עדתית.

מנחם אליעזר מוזס: אתה תעשה את זה.

מנחם אליעזר מוזס: אתה תהיה שופט ואתה תעשה את זה.

יואב ללום: צריך להרשיע מעבר לכל ספק סביר ומספיק ספקון קטן.

יואב ללום: שהוא קורא "שווערצה", הוא לא התכוון למה שהוא אמר.

יואב ללום: לא חסרים עורכי דין מומחים שישחקו עם זה.

יואב ללום: לכן אנחנו מבקשים בתקנון האלה להוסיף את הסעיפים האלה.

יואב ללום: זה לא כדי, חס וחלילה, להתערב, כי אני אדם חרדי לא פחות מגפני.

משה גפני: אפשר לבקש, אדוני היושב ראש, שיפסיק לתת לי ציונים?

זבולון אורלב: אני מצטרף לבקשתו.

זבולון אורלב: בוא תדבר לעניין.

יואב ללום: הוא אמר במדויק משהו אחד.

יואב ללום: אתמול בערב קיבלתי טלפון מחבר הכנסת לשעבר מזור בהיינה, שישב פה בוועדה מטעם ש"ס.

יואב ללום: חבר הכנסת האתיופי מש"ס, בוא נשים את זה על השולחן, קיבל אתמול פניה של תלמיד שלא התקבל ל-6 ישיבות קטנות ספרדיות.

יואב ללום: ספרדיות, אני לא הולך נגד האשכנזים, חס וחלילה.

יואב ללום: אני רוצה שכל ראש ישיבה, שכשהוא הולך לכתוב את מסמכי היסוד שלו מבחינת המדינה, יישב ויגדיר.

יואב ללום: תגדיר ברור ומוחלט ובלי ספקות.

שלמה ברילנט: אם יורשה לי להגיד, בבחירות הבאות נפתרה לך הבעיה בגלל שהאיחוד הלאומי יקבל פחות מנדטים.

שלמה ברילנט: לתקנות האלה יש ועדת רבנים שמורכבת מהציבור הליטאי, החסידי והספרדי.

שלמה ברילנט: בציבור הספרדי נמצא הרב מאיה, שהוא לא חשוב על אי-הבנה בנושאים האלה.

שלמה ברילנט: הרב אבוטבול, שהוא חתנו של עובדיה יוסף, הרב יהודה כהן מישיבת מיר בירושלים.

שלמה ברילנט: הם עברו על התקנות ואישור אותם.

שלמה ברילנט: דיברתי עכשיו עם השר ישי וזאת גם דעתו.

שלמה ברילנט: מה שהוא אמר לחבר הכנסת מולה בפעם הקודמת, הוא אמר לו: אם אתה רוצה ללכת להצעת חוק מיוחדת בנושא האפליה, אני מוכן ללכת איתך להצעת חוק נפרדת לנושא האפליה, לא בתקנות ולא ספציפית בחוק הזה.

שלמה ברילנט: באופן כללי, אתה רוצה ללכת לחוק חדש בנושא האפליה, אני אלך איתך.

שלמה ברילנט: לכן לצטט את מה שאמרו לחבר הכנסת מולה זה לא נכון.

שלמה ברילנט: זאת היתה עמדת השר ישי בפעם שעברה.

שלמה ברילנט: אם רוצים לעשות הצעת חוק נפרדת בנושא האפליה, אפשר לעשות אותה.

שלמה ברילנט: אפליה קורית מהרבה סיבות.

זבולון אורלב: אני אומר לך מה ההתלבטות שלי.

זבולון אורלב: אני חושב שלא צריכה להיות שום מניעה שבתזכיר ההסבר – את מוכנה לקרוא מה כולל תזכיר ההסבר?

מיכל סגל: "מסמך המפרט את התנהלות מוסד החינוך, לרבות רקע כללי על המוסד, הדרך החינוכית, שיטת הלימוד במוסד, סדר היום במוסד, נהלי המשמעת ואמצעי הפיקוח של המוסד על נוכחות התלמידים".

זבולון אורלב: מה מונע מלכתוב "נהלי הרשמה והקבלה לשרותם".

זבולון אורלב: תכתוב מה הנהלים.

מאיר פרוש: ואם הרבנים קובעים, נניח - - -

זבולון אורלב: נהלי ההרשמה כפי שקבעה הנהלת המוסד.

מאיר פרוש: זה לא קיים באף מקום.

מאיר פרוש: בנהלי ההרשמה של החינוך העצמאי יש לך דבר כזה?

מאיר פרוש: גם שם אין את זה.

שלמה ברילנט: המבחן הזה מתנהל בעל-פה והרב בוחן את התלמיד.

שלמה ברילנט: אם הרב בוחן את התלמיד אז אין דרך לכתוב נוהל.

זבולון אורלב: הנוהל זה מכתב בעל-פה שעורך ראש הישיבה.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: אגב, זה מאוד לגיטימי.

זבולון אורלב: כך גם אני התקבלתי לישיבה.

שלמה ברילנט: בוא נהיה אמיתיים.

שלמה ברילנט: אם עכשיו יש תלמיד שלא רוצים לקבל אותו - - -

רונית תירוש: יפה, הוא שם את זה על השולחן.

שלמה ברילנט: לכן אני אומר שנהלים לא יתנו שום דבר.

רונית תירוש: ברשותך, אני רוצה לשאול שאלה מאוד ממוקדת.

רונית תירוש: גם אם נכתוב תקנון ונהלים, אם באמת לא רוצים לקבל מישהו, ימצאו דרך לכסות על המילה אפליה או צבע ולא יקבלו אותו.

רונית תירוש: זה קיים בכל מקום.

רונית תירוש: יש טענה בסיסית ואני עוד סוחבת את בית יעקב בעניין הזה, שלא מקבלים תלמידות מזרחיות, אבל זה לא לעניין הזה כרגע.

רונית תירוש: אני שואלת, כדי לאפשר באמת כניסה – אתה יודע מה, אני יכולה אפילו להבין קווטות.

רונית תירוש: אני זוכרת שלגבי יוצאי אתיופיה ובכלל עולים, דיברתי על קווטות.

רונית תירוש: הרי אני לא רוצה שבית ספר מהרוב שלו יהפוך למיעוט.

רונית תירוש: גם הם לא רוצים.

רונית תירוש: אותו מיעוט שרוצה להשתלב בחברה הישראלית רוצה ללמוד ולהשתלב.

רונית תירוש: הם לא רוצה להיות גטו שוב.

רונית תירוש: אגב, בית המשפט פסק נגד המשרד.

רונית תירוש: זה היה אבסורד, זאת בכייה לדורות, בעיניי, כי אז האיזונים נפגמו.

רונית תירוש: אין פה עניין לכבוש את המקום.

רונית תירוש: בית המשפט קבע שאי-אפשר לקבוע מכסות.

זבולון אורלב: לא נעים להגיד אבל זאת היתה החלטה שלי כמנכ"ל.

רונית תירוש: נשענתי על טעוני טיפוח ומזה לקחתי.

רונית תירוש: תיתנו מענה בדרך שלכם לנושא הזה כדי כן לאפשר.

רונית תירוש: אני לא אומרת לכבוש ולהפוך ממיעוט לרוב, אבל אי-אפשר למנוע מאף אחד להיכנס.

זבולון אורלב: רונית, השאלה היא כזאת.

זבולון אורלב: יכול להיות שבמסגרת הדיון על החוק אפשר היה לקיים שם – אנחנו עכשיו אנחנו עוסקים בתקנות של חוק קיים.

רונית תירוש: כן, אבל זאת העברת כספים ואנחנו רוצים לבקש שתהיה פה שקיפות.

משה גפני: זאת לא ועדת כספים, זאת ועדת חינוך.

זבולון אורלב: אני חושב ששני הצדדים צריכים להגיע לפשרה שבתוך התזכיר יהיה נוסח שבו אין בו שום שלילת עצמאות כהוא זה מהמוסד לקבוע את מה שהוא קובע היום.

משה גפני: אדוני היושב ראש.

משה גפני: דיברתי עם חבר הכנסת בן-ארי.

משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש.

משה גפני: אני גר בשכונה בבני ברק ואשתי סגנית מנהלת בית ספר של 2000 תלמידות.

משה גפני: קוראים לבית הספר "כהנמן".

משה גפני: 65% מהתלמידות בבית הספר הן בנות עדות המזרח.

משה גפני: בית ספר כהנמן נמצא בלב שכונה רגילה בבני-ברק ו-65% מהתלמידות הן ספרדיות.

משה גפני: כדי שהאמירה שלך לא תישאר באוויר - - -

רונית תירוש: זה גם שייך לבית יעקב או שאני בורה בעניין?

משה גפני: בית יעקב, חינוך עצמאי.

משה גפני: את יכולה לבדוק את בית הספר ברמת אהרון ואת יכולה לבדוק את בית ספר מרכז ואת יכולה לבדוק - - -

רונית תירוש: אולי מאז שעזבתי את המשרד חל שינוי?

משה גפני: לא חל שינוי.

משה גפני: יש אצלנו בתי ספר סקטוריאליים שהוקמו מלכתחילה ויש שם מספיק תלמידים ותלמידות שהם שייכים לסקטור.

משה גפני: הם שייכים לחסידות מסוימת, שמלמדים את הילדות - - -

מאיר פרוש: הם מלמדים ביידיש.

משה גפני: אפילו לא ביידיש.

משה גפני: הן לא מבקשות להתקבל שם.

משה גפני: אני בעד שיתקבלו שם בנות ספרדיות.

רונית תירוש: אם הן רוצות, שתלמדנה יידיש.

משה גפני: לחוק הזה, כמו לכל נושאי החינוך מתלווה ועדת רבנים.

משה גפני: וועדת הרבנים הזאת עוסקת בנושאים האלה.

משה גפני: יש שם שני רבנים חסידיים, שני רבנים ליטאיים ושני רבנים ספרדיים, שאחד מהם הוא גם חתנו של הרב עובדיה ואחד מהם הוא חבר מועצת חכמי התורה.

משה גפני: זאת ועדת הרבנים.

משה גפני: אני מסכים שיהיה כתוב בתזכיר מה שאמרת אבל זה לא רלוונטי.

משה גפני: מה שרלוונטי זה שנשב מספר חברי כנסת עם ועדת הרבנים, דבר שאני עושה בחיי היום יום, אני אבקש מהם את זה, ונגיע לאיזו החלטה.

רונית תירוש: לגבי הנוסח.

משה גפני: אני לא מדבר על הנוסח.

משה גפני: הנוסח פה לא יעלה ולא יוריד.

משה גפני: זה סתם, זה שטויות.

משה גפני: רונית, יש חקיקה ראשית שאני הצבעתי בשבילה לפני הרבה שנים, שאפליה על רקע עדתי דינה מאסר שנה.

רונית תירוש: איך אוכפים את זה?

משה גפני: אז נעשה את זה עכשיו באיזה קריטריון שנכניס עכשיו בתקנות שמשרד החינוך הביא?

משה גפני: בזה נפתור את הבעיה?

משה גפני: נפתור את הבעיה רק בהידברות, שאני מעוניין בה יותר מכל אחד אחר, בגלל שאני עוסק בזה - לא רק בספרדים, גם באשכנזים, לא רק בבנות, גם בבנים וגם בסמינרים.

משה גפני: יש מצוקה גדולה בחינוך החרדי ואני לא רוצה להיכנס לעניין הזה.

משה גפני: אני בעד הידברות ולשבת עם ועדת הרבנים.

משה גפני: אני לא יכול לדבר בשמם אבל אני מתחייב לעשות הכול על מנת שוועדת הרבנים תשב עם קבוצת חברי כנסת כדי להגיע לפיתרון בעניין הזה ולאיזה קריטריון.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: סגן השר, מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: בהמשך להערה של חבר הכנסת גפני, שהערתה של חברת הכנסת תירוש לא תישאר בחלל אוויר.

מאיר פרוש: יושב פה יהודה פינסקי.

מאיר פרוש: ביום ראשון השבוע היית אצלי בשעה 6 בערב והצגת בפני מצגת, יחד עם ד"ר נלי הורביץ.

מאיר פרוש: ראינו שבחינוך העצמאי, שכולל בית יעקב ואת הבנים שלומדים בחינוך העצמאי, יש 55,000 בנות ו-20,000 בנים.

מאיר פרוש: במעיין יש 15,000 בנים ו-10,000 בנות.

מאיר פרוש: ואז אני שואל: האם אתם יודעים למה יש פחות בנות אצל המעיין ויש יותר בנות בחינוך העצמאי?

מאיר פרוש: התשובה היא, בלי להיכנס למכסות כי אסור שיהיו מכסות, אבל בכל בתי הספר של החינוך העצמאי יש – זה לא יהיה נכון לומר ולהשאיר את האמירה כאילו לא מכניסים לשם.

מאיר פרוש: גם בתקופה שלך זה היה כך.

מאיר פרוש: אולי זה משתפר אבל גם בתקופה שלך זה היה כך.

זבולון אורלב: אני אגיד לך עוד משהו.

זבולון אורלב: יכול להיות שהם לא מספיק אמיצים.

רונית תירוש: מי זה הם?

זבולון אורלב: חברי הכנסת והמנהיגות החינוכית - לבוא ולעשות מעשה.

משה גפני: אבל הרב אלישיב אמר לסגור בתי ספר שלא קיבלו ספרדים.

יהודית גידלי: סגרו?

משה גפני: קיבלו.

זבולון אורלב: מי שיותר לא אמיץ זה משרד החינוך.

זבולון אורלב: ברשות משרד החינוך עומד חוק.

זבולון אורלב: לרשותו יש מפקחים.

זבולון אורלב: האם משרד החינוך הפעיל את סמכותו, במקרים שהוא ידוע עליהם?

זבולון אורלב: האם הוא הלך למשטרה והתלונן ופתחו בחקירה?

זבולון אורלב: כאן תפסו את הנושא באמצעות התקנות, זאת לא הדרך.

זבולון אורלב: אגב, עושים עוול לעניין.

זבולון אורלב: יש חוק ראשי והמשרד מופקד על הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני מודה, בזמן שאני הייתי מנכ"ל הבעיה לא היתה קיימת.

זבולון אורלב: יכול להיות שהיא היתה קיימת אבל היא לא התעוררה.

רונית תירוש: לא התלוננו.

משה גפני: מאז החינוך החרדי גדל, הוקמו בתי הספר החסידיים ונוצרה מצוקה.

רונית תירוש: לדעתי לא העזו להתלונן.

רונית תירוש: אגב, בסמינר וולף גם יש יחס כזה של מזרחיות?

משה גפני: את יודעת כמה נרשמו לסמינר וולף?

רונית תירוש: כמה התקבלו?

משה גפני: כמה ספרדיות התקבלו?

משה גפני: אני אשאל ואגיד לך.

משה גפני: לך יש תלונות לגבי סמינר וולף.

משה גפני: אני אביא לך מהחדר שלי את הרשימה של האשכנזיות.

משה גפני: 20 כיתות הוא צריך לפתוח היום.

זבולון אורלב: החובה על יישום החוק, שלא תהיה אפליה בגלל מוצא הורים, מקום המגורים וכל קריטריון פסול אחר, מוטלת על משרד החינוך.

זבולון אורלב: לרשותו עומד חוק.

זבולון אורלב: יש לו מפקחים, יש אגף מוכר שאינו לא רשמי.

זבולון אורלב: אם הוא סבור שיש בעיה שמישהו איננו מקיים את החוק, ישלול את הרישיון, יתלונן במשטרה ויעשה את מה שהוא רוצה.

זבולון אורלב: נראה את המשרד הגדול הזה שהוא מגלה אומץ לב ציבורי.

משה גפני: אם המשרד חושב שצריך לתקן את החוק, אני מוכן לתקן את החוק.

זבולון אורלב: על כל מקרה, לך למשטרה.

זבולון אורלב: אם תבקש ממני להתלוות אליך, כנראה שאני אעשה את הדבר הזה כי זה מקומם.

זבולון אורלב: אבל, כולם רוצים לזרוק את הבעיה מהחצר שלהם ולזרוק את זה לחצר של השכן.

זבולון אורלב: אל תזרקו את זה עלינו, הם מחויבים בחוק.

זבולון אורלב: הם יכולים להגיד 10 פעמים: אני מחויב.

זבולון אורלב: אם לא יפעילו את הסנקציות והם לא ירגישו שיש פיקוח, הדבר הזה לא ייפתר.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, אני מבקש רשות דיבור.

זבולון אורלב: כל ערב ראש חודש הרב מנחם לייזר מוזס הולך להתפלל אצל הרב שמעון בר יוחאי.

זבולון אורלב: יש לו כבר מסורת של 20 שנה שהוא מתפלל בעדי.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו טיפלתי בכל מיני סוגי בנים ובנות שהתקבלו לסמינרים.

מנחם אליעזר מוזס: הבעיה היא הרבה יותר עמוקה.

מנחם אליעזר מוזס: הבעיה היא שאין מקום לאכלס, לא רק לספרדיות אלא גם לאשכנזיות.

מנחם אליעזר מוזס: מה אני אומר למנהל בית ספר, הרב אוסטרי, שאומר שמשרד הבריאות מגביל אותו ב-1.4 מ' לתלמידה, זאת אומרת, לא יכול להכניס יותר מ-32 תלמידות.

מנחם אליעזר מוזס: נרשמו 42 תלמידות אז מה יעשה עם 10 הבנות האלה?

מנחם אליעזר מוזס: בזה זה מתחיל.

רונית תירוש: השאלה, מי הן ה-10 שלא התקבלו?

משה גפני: אלה בנות ספרדיות?

מנחם אליעזר מוזס: לא, גם אשכנזיות.

מנחם אליעזר מוזס: מה אני עושה?

מנחם אליעזר מוזס: אני אתן לך רשימה.

מנחם אליעזר מוזס: יש לי גם רשימה בשביל אשתך בכהנמן.

מנחם אליעזר מוזס: מתחננים למקום ואין מקום.

מנחם אליעזר מוזס: אני צריך לשכנע אותו שזה לא על רקע עדתי.

מנחם אליעזר מוזס: אני נותן לך רשימה.

מנחם אליעזר מוזס: גרין זה עדתי?

מנחם אליעזר מוזס: גרשנוביץ זה עדתי?

מנחם אליעזר מוזס: רבינוביץ זה עדתי?

משה גפני: בטח, הן כולן חסידיות לא ליטאיות.

מנחם אליעזר מוזס: הבעיה היא בעיה אמיתית.

מנחם אליעזר מוזס: רונית שמעתי אותך במליאה וקצת - - -

זבולון אורלב: חברים, אני שוב אומר.

זבולון אורלב: אנחנו לא נפתור בדרך אגב את הבעיה באמצעות התקנות.

זבולון אורלב: הבעיה הזאת צריכה להיפתר באמצעות חקיקה ראשית.

זבולון אורלב: אני מזמין את משרד החינוך, את המנכ"ל ואת כולם לטפל בסוגיה.

משה גפני: לא רק האגף לחינוך מוכר, גם האגף הרגיל.

משה גפני: לראות כמה תלמידים מצפון תל-אביב לא מקבלים תלמידים מדרום תל-אביב.

רונית תירוש: לא נכון.

משה גפני: אני אביא גם את התלונות האלה.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא מכניסים ברחביה מתלפיות?

רונית תירוש: מה פתאום, יש בחירה.

חיים אמסלם: אני לא כל-כך מבין את העניין כי אני, ברוך השם, מעולם לא נתקלתי באפליה הזאת.

חיים אמסלם: מעולם לא חפצתי לשלוח את ילדיי למוסדות חינוך אשכנזים.

חיים אמסלם: לא התחנכתי מעולם במוסד חינוך אשכנזי ומעולם לא נתקלתי באפליה.

חיים אמסלם: אבל אני נדרש באמת, מידי פעם, ואני יודע שהבעיה קיימת לא רק ביחס לספרדים, אלא גם לאשכנזים יש בעיות כאלה ואחרים.

חיים אמסלם: לכן, אני לא כל-כך יורד לדקויות של הבעיה.

חיים אמסלם: מקובלת עלי ועדת הרבנים.

זבולון אורלב: שוב אני אומר, יש חוק ויחד עם זה אנחנו גם רושמים לפנינו את ההודעה של חבר הכנסת גפני, שחברי הכנסת ישבו עם ועדת הרבנים ולהבהיר להם גם את הלך הרוח.

זבולון אורלב: שהדברים צריכים לא רק להיעשות אלא גם להיראות.

זבולון אורלב: לא צריכה להישמע שום טענה בדבר אפליה.

זבולון אורלב: צריך לדעת שהוועדה גם קראה למשרד החינוך בתביעה נחרצת שכל מקרה כזה יש לבדוק, להגיש תלונה ולחקור את הדבר.

זבולון אורלב: אני חושב שסיימנו את התקנות.

זבולון אורלב: אני מעלה להצבעה את אישור התקנות, על כל התיקונים שאנחנו עשינו.

זבולון אורלב: על פי בקשתה של היועצת המשפטית, אני מעלה להצבעה קודם כל את תקנות מוסדות חינוך תרבותיים יחודיים (בקשה לרישיון), התשס"ט-2009, על כל התיקונים שעשינו במהלך הדיון.

זבולון אורלב: מי בעד?

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: מי נמנע?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

זבולון אורלב: אני קובע שהתקנון אושרו פה אחד.

זבולון אורלב: אני מעלה להצבעה את תקנות מוסדות חינוך תרבותיים יחודיים (הכרה במוסד חינוך חרדי), התשס"ט-2009, על כל התיקונים שאנחנו עשינו.

זבולון אורלב: מי בעד?

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

זבולון אורלב: אני קובע שהתקנות אושרו פה אחד.

זבולון אורלב: אני מעלה להצבעה את תקנות מוסדות חינוך תרבותיים יחודיים (סדרי הדין בוועדות ערר – רישיון), התשס"ט-2009, על כל התיקונים שעשינו במהלך הדיון.

זבולון אורלב: מי בעד?

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: מי נמנע?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

זבולון אורלב: אני קובע שהתקנות אושרו פה אחד.

זבולון אורלב: אני מעלה להצבעה את אישור תקנות מוסדות חינוך תרבותיים יחודיים (סדרי הדין בוועדות ערר – הכרה), התשס"ט-2009 על הנוסח הובא בפני הוועדה ועל כל התיקונים שהתקבלו במהלך הדיונים.

זבולון אורלב: מי בעד?

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

זבולון אורלב: אנחנו נעלה להצבעה שאנחנו מסמיכים צוות, בראשותה של היועצת המשפטית של הוועדה, מירב ישראלי, עם נציגה של הלשכה המשפטית של משרד החינוך - - -

מירב ישראלי: לא, הם יעברו לי נוסח מתוקן.

זבולון אורלב: הם יהיו צוות שינסח את כל ההסכמות שהיו ומשרד החינוך יתייעץ עם מי שהוא רוצה להתייעץ במסגרת החינוך העצמאי, החרדי, והמעין.

זבולון אורלב: מי בעד ההסמכה הזאת ירים את ידו?

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין

זבולון אורלב: אני קובע שגם ההחלטה הזאת - - -

משה גפני: גם שלמה ברילנט - - -

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: שלמה ברילנט מתייעץ עם משרד החינוך.

זבולון אורלב: משרד החינוך והצוות זה הצוות שצריך להביא לחתימתי את הנוסח הסופי ואנחנו נחתום על הנוסח הסופי.

זבולון אורלב: אני שמח שהתגלגלה זכות בידי, לאחר פיגור של למעלה מעשרה חודשים, כמדומני, בהתקנת התקנות, שגרמה עוול גדול מאוד למוסדות חינוך ולילדים שלומדים בהם.

זבולון אורלב: אין זה משנה שילדיי לא לומדים שם, אבל ילדי ישראל, באשר הם ילדי ישראל – מה עוד שמדובר בלימודי קודש, אז בוודאי שאני מרגיש חובה מיוחדת, שיכולנו להביא להשלמת התקנות.

זבולון אורלב: אם ירצה השם, יגדילו תורה ויאדירו.

משה גפני: אנחנו עכשיו ערב ראש חודש אב ואנחנו מתקרבים לימים הנוראיים.

משה גפני: תוכל לרשום לך בפנקס, כשאתה מגיע בראש השנה, שעשית היום מעשה גדול מאוד.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להוסיף שרק תדע שזבולון הוא שליח ציבור.

זבולון אורלב: אני עכשיו בשנת אבל.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש רביזיה.

זבולון אורלב: אנחנו לא נצביע עכשיו על הרביזיה.

משה גפני: אנחנו מבקשים את זה פורמאלית, הוא כנראה אסיר אותה.

זבולון אורלב: אנחנו לא נצביע עכשיו על הרביזיה.

זבולון אורלב: אני אמתין יומיים.

זבולון אורלב: לא יאוחר מיומיים, תודיעו לי אם הרביזיה עומדת בתוקפה.

זבולון אורלב: אם יהיה צורך נכנס את הוועדה.

זבולון אורלב: אני מבקש, למרות שהוגשה רביזיה, וטרם הצבעתי על הרביזיה – אני אחליט תוך 48 שעות האם להצביע על הרביזיה או שמא ימשכו אותה, למרות זאת אני מבקש ממשרד החינוך לפעול להשלמת הנוסח ולא להמתין, כי אין שום חשש, כנראה, שנשנה את דעתנו ויהיה רוב לביטול התקנות.

מאיר פרוש: חבר הכנסת אורלב, המשרד עדיין צריך להכין לגבי סעיף 13 בחוק לגבי הריהוט והציוד.

מאיר פרוש: שלא ייווצר מצב שגם אם עשית מעשה גדול באישור התקנות, אנחנו לא נוכל להפעיל את התקנות אם לא תביאו - - -

מירב ישראלי: אפשר יהיה להגיש רישיונות.

זבולון אורלב: אני מציע שייצא מכתב מלפני ישירות לשר – סליחה שאני עוקף אתכם.

זבולון אורלב: צריך להעמיד את השר על חומרת העניין.

זבולון אורלב: הוא בוודאי סבור שהואיל ואישרנו היום את התקנות אז הכול בסדר.

זבולון אורלב: עכשיו צריך להגיד לו שזה עוד לא בסדר.

זבולון אורלב: שעכשיו הוא צריך להשלים את סעיף 13.

זבולון אורלב: תכיני לי את המכתב.

מירב ישראלי: יש תקנות של שר הבריאות.

מירב ישראלי: אתה רוצה לפנות לשר הבריאות?

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: נפנה לשניהם ונגיד להם שהם מעכבים הפעלה שלמה וגורמים עוול גדול מאוד.

מאיר פרוש: זה יהיה בהיוועצות עם ועדת חינוך?

מירב ישראלי: כן.

מירב ישראלי: אתם מעבירים אלינו מכתב של השר עם נוסח לבקשה להיוועצות ואז יש ישיבה של היוועצות.

מאיר פרוש: מתי אתם צופים שתסיימו את הנוסח הסופי, כפי שסיכמנו?

מאיר פרוש: היום?

מירב ישראלי: כן.

זבולון אורלב: שוב אני אומר.

זבולון אורלב: אני אקבע ישיבה שלא מן המניין, אני מבין שזה לא סיפור ארוך.

זבולון אורלב: אם תביאו לי את זה מחר, אני מוכן לקבוע ישיבה ביום חמישי.

זבולון אורלב: צריך לגמור אחת ולתמיד את הסיפור הזה.

שלמה ברילנט: תרשה לי להגיד תודה רבה בשם הישיבות ובשם תלמידי הישיבות ובשם המנהלים, על הטיפול המסור ועל היחס ההוגן והצודק.