ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 67, 2009-07-22 09:30

אופיר אקוניס: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.

אופיר אקוניס: ב-18 במאי קיימנו דיון בנושא:

אופיר אקוניס: הסדרת השימוש בדלקנים האוניברסליים בתחנות הדלק וב-8 ביולי עברה בקריאה בטרומית הצעת החוק של חבר הכנסת שי חרמש, הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות)(תיקון – תדלוק אוטומטי), התשס"ט-2009.

אופיר אקוניס: ביקשנו ממשרד התשתיות לפעול במהירות להתקנת תקנות המתחייבות מסעיף 7א' בחוק משק הדלק (קידום תחרות), שהתקבל בשנת 97'.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חרמש, אני מבקש שתציג את מה שעומד על שולחננו ולאחר מכן אני חייב לשמוע תשובה מקיפה ממשרד התשתיות על כל ההתנהלות בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: מ-97' השר שרון, שהיה אז שר התשתיות, כבר התמנה לראש ממשלה ואף סיים את תפקידו כראש ממשלה, אחר כך השר ליברמן היה שר תשתיות והתמנה מאז לשר החוץ ואי אפשר לספור את השרים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חרמש, תציג את ההצעה שעברה, כאמור, בקריאה טרומית.

שי חרמש: בוקר טוב.

שי חרמש: תודה לך, חבר הכנסת אקוניס, שחוזרים ודנים בהצעה בלוח זמנים כזה קצר.

שי חרמש: כמות הדיונים בחודש האחרון יותר גדולה מכל מה שנעשה ב-12 השנים האחרונות ומבחינה זאת יש התקדמות.

שי חרמש: עקרונות החוק פשוטים לגמרי.

שי חרמש: קיבלתי לא מעט טלפונים, תהיות ושאלות גם מתחנות הדלק – מהגדולות ומהקטנות – ומהמתווכים שביניהם.

שי חרמש: אין בכוונת הצעת החוק להתערב בהסכמים הקיימים בין הלקוחות לחברות לגבי מחיר הדלק.

שי חרמש: לא זאת כוונת החוק.

שי חרמש: כשם שאין להתערב בהסדר של בנק מזרחי עם לקוח שלו באיזה גובה ריבית האוברדרפט, מה נפח האשראי, כמה אשראי הוא מקבל וכמה החזרים הוא צריך להחזיר.

שי חרמש: לא במקרה צוטט פה הסדרי כרטיסי האשראי של הבנקים וההסדר צריך לעבוד בנוהל הבא: הלקוח הוא לקוח של חברה, כשם שהוא לקוח של בנק.

שי חרמש: אם הוא חתם הסכם עם החברה על מחיר א', זה ההסדר בינו לבין החברה.

שי חרמש: כל מטרת מנגנון הכספומט האוניברסלי שמוצע כאן בא לתת לו נגישות לקבל את השירות בכל אתר ואתר כשם שעם כרטיס אשראי הוא יכול למשוך כסף בכל בנק, והבנקים יודעים לנהל את המסלקה ביניהם.

שי חרמש: המסלקה בין חברות הדלק היא בדיוק כמו המסלקה בין הבנקים, מסלקה של העברת יתרות דלק בין אחת לשנייה ולא שום התחשבנות כספית מעבר לזה.

שי חרמש: כאמור, קיבלתי אין ספור טלפונים ונאמר לי שבלתי אפשרי לעשות את זה.

שי חרמש: אמרתי שכל מי שלא יודע לעשות את זה בדלק, שיילך לבנקים ואם הבנקים מצאו שפה משותפת, הם כנראה יודעים למה.

שי חרמש: לחוק הזה יש סדרת יתרונות ואין אף לא חסרון אחד.

שי חרמש: זה מתחיל מנגישות ושיפור השירות לאזרח, שבכל מקום יכול לתדלק מבלי להזדקק לחפש את תחנת הדלק הספציפית שלו – סיפרתי בישיבה הקודמת שהרעיון נולד אצלי באישון לילה בכביש 6, כשנשארתי בלי דלק.

שי חרמש: החוק מהווה אפשרות גם לחברות קטנות להתמודד במכרזים המוסדיים גם אם יש להן רק 30-40 תחנות דלק ולא 250 או 500 תחנות, ביתרונות שווים ובעלויות נמוכות.

שי חרמש: מחברות הדלק הקטנות נאמר שכאשר תיפתח תחרות, גם המחירים יירדו, כלומר גם המערכת המוסדית תרוויח.

שי חרמש: ציינתי כבר ש-15 אגורות הנחה על מחיר הדלק משמעותם חסכון לקהל הציבור ולמערכת הממשלתית של שני מיליארד שקל.

שי חרמש: בשיחות שהיו לי עם רשות המסים יש בהצעה זו הזדמנות לסגור פרצות גם בהברחות דלק מכיוון הרשות הפלסטינית למדינת ישראל, גם תחנות דלק פיראטיות, גם מהילת דלק, גם סגירה במערכת מס הכנסה על גורמים שיש להם עניין להציג יותר קבלות – כולם יודעים על מה אני מדבר – וגם על כאלה שיש להם עניין להציג פחות קבלות.

שי חרמש: כל שיטת הקבלות הידניות היא מסלקה, שבסופו של דבר היא מכבסת מס ולא יותר מזה.

שי חרמש: ברגע שנתקין את תקנות הדלקן האוניברסלי ברור לגמרי שרשות המסים תאכוף חובת דיווח למס הכנסה רק עם דיווחים דרך הדלקן ולא בכל מיני פתקים שבאים מפה ומשם, ונימנע מהשאלה שחלק מאיתנו נתקל בה – כשהייתי בתפקידי הקודם והייתי ממלא דלק, היו שואלים אותי בתחנת הדלק: כמה לרשום לך?

שי חרמש: בואו לא נעמיד פנים, זה קיים.

שי חרמש: הדלקן האוניברסלי הוא מענה מקצה של גביית מס ושוק שחור ועד לשירות לאזרח.

שי חרמש: יש בעיה אחת קטנה, ואולי לא כל כך קטנה, והיא שמספר חברות, שהיו רגילות לפעול כקרטל, ימצאו את עצמן בשוק הרבה יותר פתוח, הרבה יותר תחרותי ותחרות היא דבר בריא וראוי, אבל כשיושבים בחממה של קרטל קצת קשה לצאת החוצה כי מזג האוויר בחוץ קר יותר או חם יותר.

שי חרמש: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: ברשותך, חבר הכנסת חרמש, נפתח את הנושא לדיון כי ודאי יישמעו השגות, אבל לפני כן אני מבקש ממשרד התשתיות להסביר לנו.

אופיר אקוניס: הבנתם בסוף שנות התשעים שעליכם להתקין תקנות וזה לא קורה – דרך אגב, לכן מגיעה לכאן הצעת החוק ואנחנו דנים בה, אחרת לא היה בה צורך.

אתי בנדלר: אני רוצה להעיר שבתיקון החוק שנעשה ב-98' לגבי נושאים נוספים, לאו דווקא לגבי הנושא הזה, שקלה הוועדה לחייב את האפשרות לדלקנים אוטומטיים בחוק עצמו.

אתי בנדלר: משרד התשתיות הלאומיות אמר אז: אנחנו עדיין לא מוכנים עד הסוף עם העניין הזה, ולכן החוק נוסח בצורה כזאת שאפשרה לעשות את בתקנות.

אתי בנדלר: זאת אומרת, כבר מ-98' רצינו לקבוע בחוק את האפשרות הזאת.

שי חרמש: לא ציינתי שאני נותן תקווה שהפעם זה קורה כי השר עומד נחרצות ונחושות מאחורי החוק, וזה לשבחו ייאמר.

אופיר אקוניס: בוודאי, אחרת לא היתה תמיכת ממשלה.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברתי.

חגית אייזמן מלכה: החוק אכן חוקק בשנת 98'.

חגית אייזמן מלכה: בשעתו, מנהל מנהל הדלק דאז, יואב ערמוני, ביקש לנסות לקדם את הנושא, ערך פגישות עם חברות הדלק, עם חברות המייצרות את הדלקנים ובסיכומו של דבר הוא הגיע למסקנה שהוא לא מסוגל להתקין את התקנות האלה.

חגית אייזמן מלכה: הרעיון של דלקן אוניברסלי לא ישים.

חגית אייזמן מלכה: מידי כמה שנים הרעיון עולה שוב, נבחן שוב במשרד ונוסו רעיונות שונים איך לקדם את זה.

ישראל חסון: למה הוא לא ישים?

חגית אייזמן מלכה: אני סוקרת מה היתה עמדת מנהל הדלק מאז.

אופיר אקוניס: מה הסיבה?

אופיר אקוניס: רעיונית?

אופיר אקוניס: התחרטתם ולא היה לכם נעים לבטל את החוק?

חגית אייזמן מלכה: זה לא חוק שלנו אלא של הכנסת.

חגית אייזמן מלכה: באותו שלב המחשבה היתה שמבחינה טכנית ומכל מיני היבטים של יחסים בין חברות זה יהיה מאד בעייתי עד בלתי אפשרי להתקין תקנות כאלה, אבל מידי כמה שנים הנושא מתעורר מחדש, בוחנים אותו מחדש ומועלים רעיונות חדשים.

חגית אייזמן מלכה: לפני כשנתיים הפצנו טיוטה ראשונית, שגם עליה קיבלנו הערות רבות מאד במידה כזאת, שאנחנו די עומדים בפני שינוי הקונספט.

חגית אייזמן מלכה: היום אנחנו במצב הרבה יותר מתקדם של התקנות, למרות שמבחינה טכנית הנושא הזה קשה להסדרה.

חגית אייזמן מלכה: מצד שני, אנחנו יודעים שיש התנגדויות מאד חזקות של חברות הדלק ואנחנו צריכים להתמודד מולן.

שי חרמש: הגדולות.

חגית אייזמן מלכה: בעיקר הגדולות.

חגית אייזמן מלכה: לאחרים יש הערות בצדדים היישומיים, איך עושים את זה.

חגית אייזמן מלכה: נדמה לי שלא רק החברות הגדולות מתנגדות.

חגית אייזמן מלכה: כרגע אנחנו בפני שכירה של יועץ מקצועי כדי להביא את התקנות האלה לסיום סוף סוף ואנחנו מקווים שבחצי שנה-שנה הקרובה נוכל לסיים את זה.

אופיר אקוניס: בישיבה הקודמת דיברנו, אם אינני טועה, על סוף חודש יולי, ואינני טועה.

יהודה גסנר: ברשותכם, היה מנהל מנהל הדלק, חן בר-יוסף.

יהודה גסנר: אני מהנדס מנהל הדלק ונכנסתי לתפקידי באוקטובר 2008 ונכנסתי לעובי הקורה בנושא הזה לבקשתו של מנהל המנהל בסמוך לכשלון המכרז הקודם ליועץ, שהיה באפריל 2009.

יהודה גסנר: מאז קיימתי עשרות רבות של ישיבות בהיבטים הטכניים ונפגשתי עם מרבית הנוכחים פה.

יהודה גסנר: אני רוצה לציין מספר ימים – גם בדלקנים הקיימים היום הנושא פתיר מבחינה טכנית אם יש רצון טוב.

יהודה גסנר: אני אומר את זה בלי שלקחתי על עצמי להיפגש עם יצרן של התקן א' או ב', אבל בחנתי את הנושא כולל עם אנשים שמכירים את המערכות.

יהודה גסנר: אין לי ספק שעם רצון טוב זה פתיר – או שהתחנה של א' תוכל לקרוא את ב' או ש-ב' תוכל לקרוא את א', אם באמצעות הכנסת אביזר נוסף או התאמת אביזרים.

יהודה גסנר: אני לא אכנס לזה מבחינה טכנית.

יהודה גסנר: בפן השני, כפי שציינה חגית, אנחנו לוקחים יועץ כי אני רוצה להיות מגובה.

יהודה גסנר: אני לא בא מתחום המחשוב, בוודאי לא מתחום כל הקוראים המגנטיים והאופטיים, אם כי אני מכיר קצת את הנושא.

יהודה גסנר: היה ו-א' ו-ב' לא יאפשרו, נכניס את ג'.

יהודה גסנר: זה אומר שכל תחנה שיכולה לקרוא א' או ב', תהיה חייבת לקרוא גם את ג' ו-ג' יהיה הדלקן האוניברסלי.

אופיר אקוניס: כלומר, זה פתיר מבחינה טכנית.

יהודה גסנר: אין לי ספק.

יהודה גסנר: אני מניח שזאת תהיה עבודה קצרה של היועץ ואני מניח שמרגע שיהיה יועץ, תוך חודש נוכל לשים את הפתרון על השולחן.

אופיר אקוניס: טוב לשמוע.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

ישראל חסון: מי יודע להתייחס להיבט הפיננסי של זה מבחינת משרד התשתיות?

ישראל חסון: ההבדל בין זה לכרטיס אשראי זה עלות המוצר.

ישראל חסון: עלות המוצר איננה אחידה לכולם.

חגית אייזמן מלכה: למה אתה קורא עלות המוצר?

ישראל חסון: למחיר ליטר דלק.

ישראל חסון: אני אתחיל מזה שאני חושב שהרעיון טוב וחשוב מאד.

ישראל חסון: המדינה עשתה רפורמה בשוק הדלק ובבתי הזיקוק והמוצר, קרי: הדלק, שבסופו של דבר מגיע לפיה, הוא לא במחיר אחיד.

חגית אייזמן מלכה: הוא לא חייב להיות במחיר אחיד, אבל בנזין 95 עדיין בפיקוח והמחיר המירבי שלו בפיקוח.

ישראל חסון: לא בקנייה.

שי חרמש: כולם באותו יום קונים באותו מחיר.

חגית אייזמן מלכה: לא כולם באותו מחיר כי אפשר לתת הנחות.

ישראל חסון: סביר להניח שליטר בנזין 95 בחברה א' לא עולה בהכרח אותו דבר במחיר הקנייה שלו כמו לחברה ב'.

חגית אייזמן מלכה: המחיר שתחנת הדלק קונה אותו.

ישראל חסון: שימי בצד את תחנת הדלק ותסתכלי על החברה שמעליה.

ישראל חסון: מאד מעניין אותי לשמוע איך משרד התשתיות יתייחס לסוגיה הפיננסית הזאת.

ישראל חסון: אין לי בעיה להסתכל על חברות הדלק ולהגיד להן: שמעתי, אבל זאת סוגיה שאין לה פתרון.

אתי בנדלר: לא הבנתי את השאלה.

ישראל חסון: אני אסביר את עצמי.

ישראל חסון: חברה א' קונה את המוצר במחיר שונה מחברה ב'.

ישראל חסון: עלות המוצר שונה.

ישראל חסון: את נוסעת עם הדלקן האוניברסלי ומתדלקת בחברה ב'.

ישראל חסון: על פי מה חברה א' מחזירה לה את הכסף?

שי חרמש: מתקזזים בליטרים של דלק, לא בכסף.

ישראל חסון: אתה לא יכול להתקזז בליטרים של דלק כי זה לא רציני.

שי חרמש: המסלקה היא דלק, לא כסף.

יצחק וקנין: זאת בעיה טכנית.

ישראל חסון: אני מאד בעד הרעיון, אבל יש פה בעיה אמיתית כי אתה יכול לקנוס בהרבה מאד מיליוני שקלים.

יצחק וקנין: זאת בעיה טכנית.

חגית אייזמן מלכה: הרעיון שלנו למד הדלקן האוניברסלי שונה ממה שחבר הכנסת חסון מתאר.

חגית אייזמן מלכה: אנחנו לא מתכוונים שיהיו הלוואות של דלק או של כסף מחברה לחברה.

חגית אייזמן מלכה: אנחנו מתכוונים שתהיה אפשרות טכנית לכל מי שיש לו דלקן, לתדלק בכל אחת מתחנות הדלק, כאשר הוא רוכש את הדלק מאותה תחנת דלק.

חגית אייזמן מלכה: זה לא שהוא רוכש באמצעות תחנה אחת מתחנה אחרת.

אתי בנדלר: זה לא ברור.

אתי בנדלר: נניח שלי יש פזומט ואני נכנסת לתחנת דלק ומתדלקת שם.

אתי בנדלר: האם באמצעות הפזומט שלי אני קונה דלק מחברת פז או מחברת דלק?

חגית אייזמן מלכה: מחברת דלק.

אתי בנדלר: אבל ההתקשרות של המעסיק שלי היא עם פז.

חגית אייזמן מלכה: הקונספט שלנו אומר שמבחינת המחשוב יהיה מחשוב זהה לכל התחנות, אבל היא כן תצטרך התקשרות עם החברה בנפרד.

אתי בנדלר: זה בעייתי מאד.

ישראל חסון: אם יש לך פזומט ונכנסת לתחנה של חברת דלק.

ישראל חסון: ההסכם שלך הוא מול פז.

ישראל חסון: אם בפז את משלמת שקל לליטר, מה חברת דלק אמורה לקבל?

חגית אייזמן מלכה: בקונספט שלנו ההסכם יהיה מול דלק והטכנולוגיה תהיה אותה טכנולוגיה.

חגית אייזמן מלכה: זה לא שיהיה לי הסכם עם פז ועל בסיס ההסכם הזה אני קונה מדלק.

חמד עמאר: אם נכנסתי לכמה תחנות דלק, האם העלות שלי תהיה שונה בכל תחנה?

שי חרמש: זאת בדיוק השאלה.

אופיר אקוניס: אני אתן אפשרות לגב' לידה שרלין להציג את הפתרון שלה.

יצחק וקנין: השאלה של ישראל במקומה, אבל היא טכנית.

ישראל חסון: היא ממש לא טכנית.

יצחק וקנין: הבעיה יותר גדולה.

יצחק וקנין: אם אני נמצא היום בהתקשרות עם חברת פז ואני נכנס לחברת דלק ומשלם מחיר אחר.

יצחק וקנין: מה המחיר שאני אשלם?

יצחק וקנין: אני אשלם מחיר אחר?

ישראל חסון: יש לך התקשרות עם חברה אחת על מחיר אחד.

ישראל חסון: את ההתקשרות הזאת אתה יכול ליישם לפי ההצעה בכל מקום ובכל תחנה.

חגית אייזמן מלכה: לא בהצעה שלנו.

חמד עמאר: בהצעת החוק זה לא נאמר.

אתי בנדלר: הצעת החוק שותקת בעניין.

חמד עמאר: אם אני נכנס עשר פעמים בחודש לתחנות דלק שונות, כל פעם יהיה לי מחיר אחר?

שי חרמש: זאת לא כוונת החוק.

חגית אייזמן מלכה: בכל חברה מחיר אחר.

חמד עמאר: אם כך, לא עשינו שום דבר.

חמד עמאר: אם הצלחתי להוציא הנחה בדלק, אני לא אקבל אותה בחברת פז.

שי חרמש: כוונת החוק היא שאני לקוח של חברה מסוימת ומקבל שירות מכל החברות.

שי חרמש: החברות עושות בתוכן מסלקה של ליטרים ולא מדברים על כסף.

חמד עמאר: מי עושה את הסליקה?

שי חרמש: מרכז סליקה.

חמד עמאר: נבנה עוד חברה שתעלה כסף?

אתי בנדלר: אם אני אוכל לתדלק בחברת דלק למרות שיש לי פזומט ולשלם את המחיר של דלק, המעביד שלי יורה לי לא לעשות שימוש בתחנות דלק כי הוא רוצה לקבל את ההנחה שהוא סיכם עם החברה.

לידה שרלין: המודל שאני מציגה בפניכם קצת שונה ממסלקת דלק.

לידה שרלין: זה מודל שפותח את התחרות לגבי כולם.

לידה שרלין: המקרה המיוחד הוא כאשר אני נכנסת לתחנה מנפיקה א' ואני נכנסת לתחנה של חברה ב' ומתעורר הצורך בסליקה.

לידה שרלין: אני מסתכלת על הדברים בהיבט של הגבלים עסקיים ופתיחת שוק הדלק כי אני רואה שהתקני הדלק מהווים מחסום כניסה לחברות החדשות, ואת זה אני רוצה לפתוח.

לידה שרלין: לכן אני לא עושה מסלקת דלק.

לידה שרלין: אני רוצה לתת לחברה הקטנה, שנכנסת עכשיו לשוק, אפשרות להציע מחיר חדש.

לידה שרלין: כלומר, כל אחד יהיה שייך לחברת המנפיק שלו, שם הוא שם את האובליגו שלו, שם החברה המנפיקה רואה לאיזה גובה היא מוכנה להיפתח והיא לוקחת את סיכון גביית הכסף.

שי חרמש: כמו כרטיס אשראי.

לידה שרלין: בדיוק.

לידה שרלין: אני אציג מודל שנשמע מסובך, אבל אנחנו עושים את זה כל פעם שאנחנו עושים עסקה בכרטיסי אשראי.

לידה שרלין: אותו לקוח שנכנס לחברה ב' שואל מה המחיר לא למנוי אלא ללקוח מזדמן.

לידה שרלין: תהיה מוטיבציה אדירה לתת לו בפחות והרי כך פותחים שוק דלק.

לידה שרלין: בעל תחנת הדלק של חברה ב' מבקש אישור מהמסלקה שלו לעשות את העסקה.

לידה שרלין: זה נשמע מאד מסובך, אבל אנחנו עובדים עם כרטיסי אשראי יום יום באותה שיטה.

לידה שרלין: המסלקה שלו מתקשרת למנפיק ומבקשת אישור על העסקה.

לידה שרלין: כמובן, יהיו עמלות – עמלת סליקה של חברת הדלק ועמלה צולבת בין המנפיק לבין ה....

יצחק וקנין: מי ישלם את העמלות?

יצחק וקנין: בסוף יהיה עוד בנק באמצע.

חמד עמאר: איזה מחיר ישלם הלקוח?

חמד עמאר: המחיר עם הנחה או מחיר העסקה?

לידה שרלין: יהיה פיקוח על העמלות האלה מטעם מנהל הדלק.

חמד עמאר: נעשה עוד מנגנון.

אופיר אקוניס: איך כל ההסבר הזה בא לידי ביטוי בתקנות או בהצעת החוק?

אתי בנדלר: נוסח החוק איננו מתייחס בכלל למחירי הגבייה.

אתי בנדלר: לא נוגעים בכסף אלא רק מאפשרים את זה מבחינה טכנית.

אתי בנדלר: צריך לתת לזה פתרון בתקנות, אין ספק.

לידה שרלין: חייב להיות איזשהו פיקוח כדי שלא יעשו כשל אינהרנטי בתוך השיטה שחברות הדלק הגדולות, שיש להן אינטרס שהשוק לא ייפתח, לא יוכלו להפעיל את זה ולהפיל את זה על ידי כשל אינהרנטי.

לידה שרלין: זה לא אומר פיקוח על מחירים אלא רק על עמלות, דבר שקיים גם בכרטיסי אשראי.

לידה שרלין: תודה.

אופיר אקוניס: הצעת החוק שמונחת בפנינו יותר מדי כללית.

שי חרמש: בכוונה, כדי להשאיר מקום לתקנות.

שי חרמש: זה ההבדל בין חוק לבין תקנה.

אופיר אקוניס: מה שקורה פה הוא דבר שלא יאומן.

אופיר אקוניס: התקנות האלה לא מגיעות, הן מתמוססות.

אופיר אקוניס: ככה זה יימשך לנצח.

אתי בנדלר: בדיוק בשל ויכוחים מהסוג הזה לא נקבעו הוראות נוספות בשנת 98'.

אופיר אקוניס: נצטרך להכניס לחוק לוח זמנים מאד ברור.

אתי בנדלר: עיקרו של החוק הוא לוח זמנים.

חגית אייזמן מלכה: אנחנו שומעים שלושה רעיונות שונים איך להתקין את התקנות ולכן לוח הזמנים מאד בעייתי.

חגית אייזמן מלכה: למציע החוק ולתחנות הדלק יש רעיון ששונה משלנו.

חגית אייזמן מלכה: אני יכולה להתחייב על לוח זמנים ברעיון שלנו, אבל אם נצטרך לשנות את כל הקונספט, נצטרך לעשות חשיבה מחודשת.

אופיר אקוניס: מתי, אתה אומר שגם בתקנות אין מענה לצד הטכני?

מתניה יצחק: אנחנו מתייחסים כרגע להבטחת הכספים.

אופיר אקוניס: מה העמדה שלכם?

אופיר אקוניס: בפעם הקודמת הבעתם תמיכה.

מתניה יצחק: דור לוי עשה עבודה בנושא.

דור לוי: אני לא קשור לתחנות הדלק.

דור לוי: יש לכם פה נייר עמדה ובסעיף 2 יש סקיצה לפתרון הבעיה.

דור לוי: במקרה יש לי נסיון בעבודה לפני שנים בבנק לאומי ואני מכיר את התהליך, איך זה עובד בכספומטים.

דור לוי: עשיתי תיאור סכימטי שקראתי לו דלק במקום כספומט.

דור לוי: התהליך מונח לפניכם ואפשר לתת פתרון לכל דבר, כי ברגע שזה עובד במחשוב, אם זה אתה רוצה מחיר שונה – אפשר לעשות את זה, אתה רוצה תשלום בזמן הפעולה – אפשר לעשות את זה, אתה רוצה תשלום באמצעות החשבון החודשי או התקזזות – זה ניתן.

דור לוי: ברגע שאתה מעביר את זה ממישור הדלק למישור הכסף, המחשוב, אתה יכול לעשות את זה באמצעות התהליך שמופיע לפניכם.

דור לוי: בסעיף 3 יש תוספות שצריך להוסיף לחוק כדי שלא יוכלו לעקר אותו מבחינה כלכלית.

שי חרמש: מובן על מה מדובר.

מתניה יצחק: אחרי הדיון האחרון קיימנו דיון עם יהודה ועם חברות הדלק והיה לנו דיון גם עם עוזי לנדאו.

מתניה יצחק: אנחנו מברכים על זה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, בהתחלה היה סוג של התנגדות.

שי חרמש: השר גילה פה יושר חריג שאין כדוגמתו.

מתניה יצחק: הוא לא קיבל הסבר מספק, אבל אנחנו הסברנו לו את זה לעומק והוא הבין שזה לטובת הצרכן.

שי חרמש: הוא התנגד בוועדת שרים וכשהסבירו לו את העניין הוא חזר בו והגיש ערעור על ההתנגדות שלו.

שי חרמש: זה השר לנדאו, דמות חריגה במפה הישראלית.

מתניה יצחק: חשוב לנו שהחוק הזה יעבור והבטחת הכספים של בעלי תחנות הדלק תעוגן בתקנות.

אופיר אקוניס: אתה אומר שעכשיו זה לא קיים.

מתניה יצחק: אתה רואה שאין התייחסות להבטחת הכספים ונחזור לתקנות של תדלוק בשירות עצמי, שבהן איבדנו הרבה כספים, אין מי שיחזיר לנו אותם והנושא נמצא בבג"ץ.

אופיר אקוניס: מה הבעיה עם השירות העצמי?

אופיר אקוניס: אני חושב שזה מתחיל לסחוף את הקהל ופתאום כל אחד נעשה למתדלק.

אופיר אקוניס: מבחינה צרכנית זה דווקא דבר טוב.

ישראל חסון: אדוני היושב ראש, לא היית יושב ראש בהתקנת התקנות הקודמות.

ישראל חסון: בהוספת השירות העצמי עשינו חשבון שפירוש הדבר לקנוס את הציבור בכ-300-400 מיליון שקל בשנה, אם לא יותר.

ישראל חסון: אז הוועדה החליטה לקנוס.

צבי קורמן: כשבא לקוח ומעביר את הכרטיס שלו, לפי החוק זה נקרא עסקה במסמך חסר מכיוון שהוא לא מציין מי תדלק, הוא לא חותם על המסמך והוא לא מקיש את מספר הרכב.

צבי קורמן: חברות האשראי כולן הודיעו לנו שהן לא אחראיות על העסקה אם הלקוח לא מציין את מספר רכבו ולא מזהה את החתימה שלו.

אופיר אקוניס: חייבים להכניס מספר רכב, לא?

צבי קורמן: חייבים, אבל הם לא עושים את זה.

מתניה יצחק: אנחנו מחייבים להכניס גם את הספידומטר וגם את מספר הרכב, אבל זה נושא אחר.

צבי קורמן: כתוצאה מכך, רוב התחנות נותנות מחיר של שירות עצמי בשירות מלא.

צבי קורמן: העובד פותח את המשאבה, מעביר את הכרטיס, מקיש את מספר הרכב וזה מזכה אותנו בתשלום.

צבי קורמן: אם מספר הרכב לא מזוהה והחתימה לא מזוהה, לחברת האשראי יש סיבה לא לשלם ולא לכבד את הכרטיס.

שי חרמש: בשירות עצמי לא חותמים.

צבי קורמן: זאת הבעיה.

חגית אייזמן מלכה: כשהלקוח מתכחש.

צבי קורמן: בחודש הראשון להפעלת השירות העצמי עשינו סטטיסטיקה בעשרים תחנות דלק באיזור המרכז וראינו שהפסדנו 165 אלף שקל שחברות האשראי לא כיבדו.

צבי קורמן: התחלנו לעבוד בשיטה אחרת – שירות עצמי בשירות מלא.

צבי קורמן: העובד פותח את המשאבה, מעביר את הכרטיס, מקיש את מספר הרכב, מזהה את בעל הכרטיס ועל ידי כך פותח לו את המשאבה ונותן לו דלק.

צבי קורמן: זה לא שירות עצמי אלא שירות מלא.

צבי קורמן: הלכנו לבג"ץ בנושא, היו כבר שני דיונים ודיון נוסף נקבע לנובמבר 2009.

צבי קורמן: אנחנו לא רוצים להגיע לאותו מצב בהתקן האוניברסלי, שבו יבוא בעל התקן, יתדלק, יתכחש לעסקה, אנחנו את הדלק מסרנו אבל את הכסף לא קיבלנו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: יובל מור, בבקשה.

יובל מור: אני יזם בתחום למעלה מחמש שנים.

יובל מור: הצגתי גם למנהל הדלק, גם לאוצר וגם לחברי הוועדה שהעניין אינו עסקה במסמך חסר כי יש שיוך של רכב באופן ספציפי עם מבנה נתונים ועם התקן שנמצא ברכב.

יובל מור: זה לא המקרה.

ישראל חסון: אם מישהו עדיין אומר שזאת עסקה במסמך חסר זאת בעיה טכנית פשוטה מאד שאפשר לפתור.

שי חרמש: זה לא צריך למנוע את העניין.

יובל מור: אין כאן אלמנט של התקזזויות בין חברות הדלק או הקמה של מסלקה נוספת.

יובל מור: לא צריך לשנות סדרי עולם.

יובל מור: לקוח שרוצה להתחבר לחברה מסוימת יש לו הסדר ספציפי כנגד היקף של ליטרים שהוא מקצה.

יובל מור: אם מגיע לקוח שרוצה להגיע להסדר עם אחת מחברות הדלק או עם שתיים או שלוש, הוא חותם על הסדר תשלום.

יובל מור: ברגע שהוא מאושר, כל חברה סולקת או בכוחות עצמה או באמצעות חברות האשראי ואין אלמנט של התקזזויות, לא של ליטרים ולא של מחירים שונים.

יובל מור: מחיר הוא מחיר קבוע כנגד כמות מסוימת של ליטרים.

יובל מור: לקוח שרוצה לתדלק בפז, מקבל הנחה מסוימת בכל התחנות של פז.

יובל מור: אם הוא רוצה לעבור לתדלק בסונול, הוא מקבל הנחה גם מסונול.

ישראל חסון: הוא צריך לעשות התקשרות גם עם סונול.

שי חרמש: זה כמו להחזיק שלושה כרטיסי אשראי?

יובל מור: בדיוק.

מתניה יצחק: יש תחנות כבולות שלא יכולות לתת הנחה.

יובל מור: זאת סוגיה אחרת, שהתקנה הזאת אמורה לשחרר.

צבי קורמן: יש תחנות משוחררות, שנותנות הנחה יותר גדולה מעמלה של תחנה כבולה.

צבי קורמן: יש בארץ יותר מ-400 תחנות כבולות, שהחוק לא שחרר אותן.

צבי קורמן: איך הן יתמודדו עם זה?

צבי קורמן: אני מכיר תחנה באשדוד שנותנת 32 אגורות הנחה, וזאת תחנה משוחררת.

צבי קורמן: העמלה של בעל תחנה כבולה לא מגיעה למחיר הזה.

צבי קורמן: איך הוא ינהג בנושא הזה עם הדלקן האוניברסלי?

צבי קורמן: הדבר היחיד שאפשר לעשות עם דלקן אוניברסלי הוא לאפשר לתדלק בכל התחנות, אבל במחיר שבו התחנה מוכרת את הדלק.

צבי קורמן: כל תחנה יש לה עמלה שונה, תלוי במצב המשפטי שלה עם החברה.

צבי קורמן: יש תחנות משוחררות, יש חצי משוחררות, יש כל מיני קומבינות, עסקאות עם חברות הדלק וכל מיני מצבים.

צבי קורמן: ב-1,000 תחנות יש כחמישים סוגי התקשרויות ולכן אי אפשר לעשות דין אחד לכולם.

יובל מור: הפתרון קיים והוא הוצג למנהל הדלק לפני כמה שנים.

אופיר אקוניס: לפני כמה שנים?

יובל מור: החל מיולי 2004.

יובל מור: הצעת החוק מאיצה את הפעילות של מנהל הדלק ולא נכנסת לסוגיות טכנולוגיות או של מסלקות.

יובל מור: התשובה בגוף החוק.

ישראל חסון: אני רוצה להקל על חברי הוועדה ולתמוך בהצעה של שי.

ישראל חסון: כשמדברים על ליטרים קצת מתבלבלים.

ישראל חסון: אל תקרא לזה ליטר אלא דולר או שקל.

ישראל חסון: המחיר של השקל ושל הדולר בחברות שונות ובתחנות שונות הוא מחיר שונה.

ישראל חסון: הדולר בתחנה אחת עולה 4 שקלים ובתחנה אחרת 3.5 שקלים.

ישראל חסון: גם בתוך החברות עצמן יש מחירים שונים ועלויות שונות.

ישראל חסון: ההצעה של שי באה לעשות דבר ששונה בתכלית השינוי.

ישראל חסון: שי רוצה שאני אוכל להיכנס לכל מקום ואוכל לבחור כל חברה שאני רוצה.

ישראל חסון: אדוני היושב ראש, אם היית רוצה להתחבר בסוג כזה של התקן לשתיים או לשלוש חברות, היית מגלה שהסיפור מאד מסובך, אם בכלל.

ישראל חסון: שאלתי אם משרד התשתיות בחן את הסוגיה הפיננסית של העניין ומאחר ומשרד התשתיות לא חשב בכלל באותו אופן על החוק, כפי שהתכוון אליו חבר הכנסת חרמש, ומאחר ואנחנו מצביעים על ההצעה של חבר הכנסת חרמש, אני מציע להצביע ולהחליט משום שזה יאיץ את בניית המודלים שאתם יצטרכו להגיע לשולחן.

ישראל חסון: אנחנו אנשים מאד נבונים, אבל אנחנו לא מספיק נבונים כמו חברות הדלק והם יצטרכו לבנות את המודל העסקי.

ישראל חסון: בהצעה של חבר הכנסת חרמש אפשר ללכת גם על פתרונות ביניים, אבל אסור לעצור את ההצבעה.

ישראל חסון: צריך להתקדם אתה אבל לשים לעצמנו הערת אזהרה בטאבו לכך שאין לנו פתרון לסוגיה.

ישראל חסון: חברים, שלא תטעו, ההחלטה שלנו יכולה לגרום לחברות הפסדים בהרבה מאד שקלים.

מתניה יצחק: לחברות הדלק?

מתניה יצחק: אולי לתחנות.

ישראל חסון: לחברות ולתחנות.

חגית אייזמן מלכה: תלוי על איזה מודל הולכים.

אופיר אקוניס: אתה מתכוון לעגן בחוק את התקנות?

ישראל חסון: אנחנו צריכים להחליט בעד ולזכור שאנחנו צריכים לשמוע איזה סוג של מודל פיננסי מתהווה מבחינת משרד התשתיות כדי לראות שלא יצרנו לקונה שלא חשבנו עליה, כמו ברפורמה בתחום הסולר, שעם ישראל הרוויח ממנה המון.

ישראל חסון: שי, נלך בשלבים האלה.

שי חרמש: צריך לתת דד-ליין.

ישראל חסון: אין דד-ליין, החוק מתגלגל.

חמד עמאר: החוק מאפשר לצרכן להיכנס לכל תחנת דלק ולמלא דלק, אבל לא הצלחתי לקבל תשובה ברורה ממשרד התשתיות איזה מחיר ישלם הלקוח בכל תחנה.

אתי בנדלר: הם לא יודעים.

חגית אייזמן מלכה: במודל שלנו ייגבה המחיר של התחנה.

אתי בנדלר: זה יסכל את כל החוק.

אתי בנדלר: מה שאתם מציעים יסכל את כל החוק.

חגית אייזמן מלכה: זה לא נכון.

שי חרמש: בואו נבין מה הערך ואחר כך מה הנורמות.

שי חרמש: הערך אומר: אני רוצה לפתוח את שוק הדלק לתחרות למען שיפור השירות לאזרח והורדת העלות לאזרח.

שי חרמש: מה שאת מציעה לא נותן לזה מענה כי הדבר היחיד שאת מוכנה הוא לתת לי אפשרות לתדלק במחיר של תחנת הדלק.

לאה ורון: יש פה נציג של ההגבלים העסקיים?

אופיר אקוניס: האם הפקידות המקצועית במשרד התשתיות תומכת בעמדת שר התשתיות, שתומך בעמדה של שי, לקיים את כל הדבר הזה?

חגית אייזמן מלכה: אף אחד לא נכנס לפרטים.

חגית אייזמן מלכה: הוויכוח אינו על העקרון.

שי חרמש: הגדרת החוק לא מציבה קונפליקט ביני לביניכם.

שי חרמש: נגיע לוויכוח בתקנות ואז נדע למה התכוון המשורר ומה אתם מציעים.

שי חרמש: הוויכוח עוד לא נגמר, הוא רק מתחיל, אבל בוא נסכים על עקרון אחד: צריכה להיווצר מציאות שבה אפשר לתדלק כל רכב בכל תחנה.

שי חרמש: את הוויכוח על הדברים הלא מוסכמים נדחה לשלב הבא.

אופיר אקוניס: אני חושב שעל הרעיון אין ויכוח.

אתי בנדלר: הצעת החוק תגביל את המשרד בפרק הזמן שבו עליו להגיש את התקנות.

לאה ורון: לתשעים ימים.

אתי בנדלר: לתשעים ימים או לכל מועד אחר שהוועדה תחליט עליו.

אתי בנדלר: הקונספט צריך להיות ברור מראש לאן המשרד הולך משום שאם הם יגישו תקנות שהוועדה לא תוכל לאשר, תחטיאו את מטרת הצעת החוק ושוב יוגשו תקנות שלא יאושרו על ידי הוועדה.

אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר שמה שגב' אייזמן מציעה הוא שאם יש לכל אחד מאתנו התקן של חברה מסוימת ואתה נכנס לתחנת תדלוק של חברה אחרת, אתה תשלם את המחיר של אותה תחנה.

אתי בנדלר: מי מעלה על דעתו שאכן כך אכן אפשר להביא להגברת התחרות במשק הדלק?

אתי בנדלר: הרי כל הסיפור של התקשרות מסוימת הוא כדי לקבל את ההנחה ממחיר הדלק ואם אתה לא מקבל את מחיר ההנחה, מה הועילו חכמים?

אתי בנדלר: איזה מעביד שמצייד את צי כלי הרכב שלו יסכים לשלם את המחיר המלא של תחנות אחרות?

חמד עמאר: בעל חברה, שמספק 500 רכבים לעובדים שלו, יגיד להם: תמלאו רק בסונול כי שם עשיתי את ההסכם.

אתי בנדלר: בוודאי, אחרת הוא לא מקבל שום הנחה.

חגית אייזמן מלכה: צריך לשים מגבלות מסוימות על ההסכמים כך שהם לא יוכלו להגביל את האפשרות לתדלק במקום אחר.

חגית אייזמן מלכה: המצב הנוכחי הוא שמי שיש לו פזומט, בכלל לא יכול לתדלק בשום מקום אחר.

אתי בנדלר: שישלם.

אופיר אקוניס: לא עושים את זה.

חגית אייזמן מלכה: כי הפזומט הוא של בעל החברה וכרטיס האשראי לא.

אופיר אקוניס: אפשר, ועל זה אין ויכוח, אבל אני מכיר אנשים שעשו סיבוב שלם בדרך לירושלים כדי לתדלק בסונול מול מודיעין.

חגית אייזמן מלכה: מי שיש לו דלקן הוא לא זה שיש לו את ההסכם עם החברה.

חגית אייזמן מלכה: בדרך כלל המועסק מקבל מבעל הבית שלו את ההסכם של הדלקן ואם הוא לא יתדלק בדלקן, הוא לא יקבל החזר.

חגית אייזמן מלכה: לכן, אף אחד לא יתדלק בחברה אחרת.

שי חרמש: אתם מנציחים את המצב.

אופיר אקוניס: באמת לא עושים את זה.

אופיר אקוניס: כל אחד מתעקש לתדלק רק בחברה שאתה יש לו הסכם.

לאה ורון: עם מי עשה המעסיק את ההסכם לגבי עלויות הדלקים של אנשי החברה הזאת?

חגית אייזמן מלכה: עם חברת הדלק.

לאה ורון: עם חברה מסוימת.

חגית אייזמן מלכה: והוא יכול לעשות עם מספר חברות.

אופיר אקוניס: לא ראיתי פקיד ממשלתי אחד וגם לא נבחר ציבור אחד שימלא בחברה אחרת.

אופיר אקוניס: אולי אפילו את.

חגית אייזמן מלכה: לי אין, לא זכיתי.

חגית אייזמן מלכה: אם בעל חברה יודע שיש לו רכבים בכל רחבי הארץ, הוא יבחר חברה שיש לה פריסה ארצית.

שי חרמש: איפה התחרותיות?

חגית אייזמן מלכה: ברגע שעם אותו התקן הוא יוכל לתדלק במספר חברות הוא יוכל להתקשר באיזור הצפון עם חברה מסוימת ובשאר הארץ עם חברה אחרת.

שי חרמש: הנושא עלה מכיוון שיש היום 30 חברות קטנות עם 20-30 חברות דלק והן לא יכולות להתמודד במכרזים המוסדיים אלא רק שלוש-ארבע החברות הגדולות.

חגית אייזמן מלכה: נכון, וזה יאפשר להן להתמודד ברמה האיזורית.

שי חרמש: הן יותר יעילות, הן יותר זולות, הן מסוגלות לתת מחיר יותר זול ברמה של המכרזים המוסדיים.

שי חרמש: למה לא לאפשר להן?

שי חרמש: יובל אמר שפתרנו את הבעיה הטכנולוגית.

חגית אייזמן מלכה: אבל יובל מדבר על הקונספט שלי, לא על הקונספט שלכם.

יובל מור: בעל חברה שיש לו צי כלי רכב עושה הסדר עם חברה מסוימת כדי לקבל איזושהי הנחה.

יובל מור: מוצע לו לא להיות כבול לחברה ספציפית אלא לעשות הסדר עם כמה חברות.

לאה ורון: אבל ידוע שיש יתרון לגודל ויש יתרון לרכישת כמות.

לאה ורון: על סמך מה הוא יקבל הנחה?

שי חרמש: הצעתי היא זאת – היות ואנחנו דנים בפרקטיקה, כי על העקרון הסכמנו, אני מציע שבפרק זמן קצוב שיקבע היושב ראש יוצגו בפנינו החלופות.

שי חרמש: תבואו אתם עם החלופה שלכם, יובל עם החלופה שלו, אני עם החלופה שלי, תחנות דלק קטנות עם החלופה שלהן ונבחן את כל ההצעות.

שי חרמש: יש הסכמה אחת, שעליה אין ויכוח – אין שום בעיה טכנית מחשובית ליישם כל חלופה שהיא.

שי חרמש: במשך 12 שנים אמרו שאין פתרון טכנולוגי, אבל אנחנו כבר אחרי זה ויש פתרון טכנולוגי.

חמד עמאר: אני מקבל את ההצעה של שי.

יורם בן-עמי: אני מציע שבכל זאת ניתן את הדעת לעניין הטכנולוגי, שלכאורה ירד מסדר היום כאילו מובן מאליו שיש פתרון.

יורם בן-עמי: חברות הדלק כולן מחזיקות אמצעי קליטה שהם קניין, הם נכס שהושקע בתחנות ועדיין מושקע ומשודרג במשך שנים רבות.

יורם בן-עמי: זה נכס ששווה מיליונים רבים ואני לא חושב שניתן יהיה לדרוש מבעל הנכס לבצע סליקה למישהו שאין לו הסכם כאילו העניין הטכנולוגי פתור.

יורם בן-עמי: יכול להיות שמבחינה טכנולוגית הפתרון פשוט, אבל הטכנולוגיה הזאת שייכת למישהו.

מתניה יצחק: מה זה קשור?

מתניה יצחק: הכל נשאר אותו דבר.

שי חרמש: 15 אלף דולר למחשב תחנת דלק זה סכום גדול?

יורם בן-עמי: זה הסכום.

מתניה יצחק: הכל נשאר אותו הדבר ויש ממשק קטן שקורא את כל ה....

שי חרמש: בפתח נמל אשדוד חברת סונול מתדלקת את חברת דלק וזה עובד, למרבית הפלא, כי מישהו רצה שהצבא יקבל דלק בנמל אשדוד.

שי חרמש: חברים, גילוי נאות.

יורם בן-עמי: הצבא מתדלק בחברת פז באמצעות פזומט ולא בתחנת סונול בנמל אשדוד.

שי חרמש: בפתח נמל אשדוד הצבא מקבל שירות בחברה שהיא לא החברה הזכיינית שלו וזה עובד.

יורם בן-עמי: כפי שאמרתי, העניין אינו טכנולוגי אלא הקניין.

יורם בן-עמי: יש לנו רכוש.

שי חרמש: בשביל הקניין הזה הציבור צריך לשלם שני מיליארד שקל?

מתניה יצחק: אף אחד לא פוגע לך בזכויות.

יהודה גסנר: אנחנו לא הולכים לפגוע בזכות הקניין.

יהודה גסנר: אם לא נצליח לגרום לשיתוף פעולה בין א' ו-ב' יהיה גם ג', לא במקום.

שי חרמש: קניין הציבור, שני מיליארד שקל, הוא לא קניין?

שי חרמש: 15 אגורות לליטר זה לא קניין?

יורם בן-עמי: אני לא מבין מה מונע היום מבעל צי רכב להתקשר עם כל חברות הדלק.

שי חרמש: אין פריסה ארצית גדולה ולכן אי אפשר לקבל שירות כמו שצריך.

יורם בן-עמי: מה מונע מבעל צי רכב להתקשר בעת ובעונה אחת עם כל חברות הדלק?

יורם בן-עמי: מה מונע מאדוני ללכת לעשרים חברות דלק, להגיד להן שהוא רוצה להיות לקוח שלהן, לקבל התקן ולהתחיל לתדלק.

יורם בן-עמי: במה ההצעה של אדוני שונה מזו?

יובל מור: בסוף תיסע עם האמר.

דור לוי: לכל בעיה שהעליתם יש פתרון בנייר הזה.

לאה ורון: אולי תציג את הפתרון שלך?

דור לוי: הפתרון מתואר בנייר העמדה ואני לא יודע אם יש לי זמן לקרוא אותו.

לאה ורון: לא צריך לקרוא.

דור לוי: הפתרון הוא לעשות כמו בכספומטים.

דור לוי: ההסדר כמשמעותו היום הוא כמו הסדר כובל.

אופיר אקוניס: אתה יכול להציג את הפתרון בחמש דקות?

דור לוי: כמו בכספומטים.

אתי בנדלר: איך תהיה ההתחשבנות?

אתי בנדלר: זאת הנקודה העיקרית.

דור לוי: ברכב עצמו אין שום שינוי.

דור לוי: בתחנת הדלק יש מספר התאמות תוכנה, שיודעות לזהות.

דור לוי: אם הוא מזהה את הדלקן המקומי, הוא פועל בצורה אחת.

דור לוי: אם הוא לא מזהה את זה, הוא מאפשר להקליד ידנית מספר קילומטרים או פרמטרים אחרים, אם רוצים.

דור לוי: זה עובר בתקשורת בין החברות כאשר בתקשורת חזרה יכולים לעבור נתונים כגון: ההסכם בוטל, האוטו נגנב, האוטו נמכר וכו'.

דור לוי: בדוחות של חברות הדלקן יהיו נתונים על תצרוכת הדלק הממוצעת מהתדלוק האחרון וגם מהתדלוק האחרון בתחנה הביתית, כך שזה יוכל לפתור את הבעיה של מס הכנסה ושל קצין הרכב.

לאה ורון: מה הפתרון לגבי המחיר, לגבי ההתחשבנות?

דור לוי: ברגע שאתה עובד במחשוב אתה יכול לקבוע שהמחיר יהיה המחיר בתחנת הדלק, אתה יכול לקבוע שהמחיר יהיה לפי ההסכם.

דור לוי: קצין הרכב יכול להגיע להסכם עם חברת הדלק על הנחת כמות, כלומר הוא לא מוגבל להיכנס לתחנה מסוימת, אבל יש לו עידוד לעשות את זה.

דור לוי: אם העידוד מתורגם להנחה של 20 אגורות, למשל, הוא יוכל לומר לכל האנשים שלו לתדלק בכל תחנה שנותנת הנחה כזאת.

דור לוי: ברחובות יש תחנה שנותנת הנחה של 50 אגורות ואפשר יהיה להגיד לכל העובדים לתדלק שם.

אתי בנדלר: אם החברה לא נותנת הנחה, הוא יוכל לתדלק שם או לא?

דור לוי: הוא יוכל.

יורם בן-עמי: אני מבקש לשאול כמה שאלות, שלדעתי נשארו עדיין פתוחות.

יורם בן-עמי: אנחנו מדברים היום על כעשרים חברות דלק.

יורם בן-עמי: השאלה הראשונה שלי היא האם אותו בעל צי רכב אמור להתקשר עם אותן עשרים חברות דלק על מנת שהוא יוכל לקבל את השירות הזה.

שי חרמש: גם.

יורם בן-עמי: האם הוא יעמיד ביטחונות לכל אותן עשרים חברות דלק?

שי חרמש: אחרת הן לא ייתנו לו קו אשראי.

יורם בן-עמי: אדוני, הוא יצטרך לחלק את האובליגו שעומד לרשותו לעשרים חברות.

יורם בן-עמי: אדוני, יש לי עשר שאלות, אנא תן לי לשאול אותן ברצף.

יורם בן-עמי: מה עם היתרון לגודל, שיאבד אותו לקוח לנוכח העובדה שהוא ייאלץ לחלק את הצריכה שלו בעשרים במקום באחד?

יורם בן-עמי: מי ישלם לחברה שמתדלקת עבור השימוש בציוד שלה ועבור הדלק עצמו?

יורם בן-עמי: איך תתבצע ההתחשבנות בין החברות?

יורם בן-עמי: אנחנו אמורים להחזיר אחד לשני כסף?

יורם בן-עמי: דלק?

יורם בן-עמי: לפי איזה מחיר נתחשבן, מחיר מינוס הנחה?

יורם בן-עמי: מחיר הסולר אינו מפוקח ולכל חברה יש מחיר אחר.

יורם בן-עמי: המחיר משתנה לפעמים באותו יום, לפעמים כל יומיים ולפעמים פעם בחודש.

יורם בן-עמי: כשלקוח יסכם מחיר עם עשרים חברות דלק, בכל פעם שהוא ייכנס לתחנה והוא יידע שהוא מקבל X אגורות הנחה לליטר, מאיזה מחיר תהיה ההנחה?

יורם בן-עמי: האם אתם מצפים שחברות הדלק נשב ונסכם איך אנחנו מתחשבנים אחד עם השני?

יורם בן-עמי: האם הממונה על ההגבלים יש לו טכניקה לתת לנו את הדרך להתחשבן אחד עם השני?

יורם בן-עמי: מי יממן את עלות האשראי?

יורם בן-עמי: אנחנו מדברים על כמה מיליארדים בחודש.

יורם בן-עמי: מאות אלפי אזרחים שייכנסו ויתדלקו, מי יממן את האשראי?

יורם בן-עמי: מי ייקח על עצמו את האחריות לחובות אבודים?

יורם בן-עמי: השאלה העיקרית היא במה שונה המצב הנוכחי, בו כל אחד יכול להתקשר במקביל עם כמה חברות שהוא רוצה?

יורם בן-עמי: קופת חולים כללית, למשל, מתדלקת בסונול ובדור-אלון.

יורם בן-עמי: יש לה שני התקנים.

יורם בן-עמי: כשעובד של קופת חולים כללית נכנס לתחנה של דור הוא לוחץ על כפתור שנקרא דור – זה ציורי והוא לא ממש לוחץ – וכשהוא נכנס לסונול, הוא לוחץ על כפתור שנקרא סונול.

יורם בן-עמי: לסונול יש הסכם אתו והוא מחייב אותו ולדור יש הסכם אתו והוא מחייב אותו לקופת חולים כללית יש היכולת לרכוש בלי לתת ביטחונות ולכן היא יכולה לקנות בכל מקום.

שי חרמש: אני אענה לך על כל עשר השאלות במשפט אחד – אתה רוצה להמשיך להקפיא את הקרטל של שלושתיכן וזה ברור לי.

שי חרמש: לפחות מהלוביסטים שבאו אליי ברור לי מה אתה רוצה.

יורם בן-עמי: חברת פז מתקשה לנקוט עמדה ויכול להיות שאנחנו אפילו תומכים, אבל אני לא יכול לכלכל את צעדיי היות ואין לי מושג איזה החלטות תקבלו ואיך אנחנו מתמודדים עם זה מבחינה תפעולית.

יורם בן-עמי: הפריסה שלנו בולטת ולחברות הדלק הגדולות יש יתרון מובנה מעצם הפריסה שלהן.

יורם בן-עמי: לכאורה, אם לפלוני תהיה אופציה לתדלק בכל מקום, סטטיסטית קרוב לוודאי הוא יתדלק באחת מהחברות הגדולות אם העלות תהיה שווה לכולם.

יורם בן-עמי: לכן, על פניו אנחנו לא מתנגדים למהלך אבל אנחנו לא מצליחים להבין איך העסק הזה עובד.

יורם בן-עמי: אני יושב ומקשיב כבר שעה ואני אומר לך שאף אחד בחדר הזה לא מסוגל לשרטט בצורה פשוטה ולוגית מה קורה מרגע שרכב נכנס לתדלק בחברת דלק ועד לרגע שבו אני מקבל את הכסף עבור התדלוק הזה.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול את משרד התשתיות האם קיים מודל כזה בעולם.

חגית אייזמן מלכה: לא, פזומטים הם המצאה ישראלית.

חגית אייזמן מלכה: זה מה שסיפרו לנו.

לאה ורון: בדקתם את זה חד משמעית וזה לא קיים בעולם?

יהודה גסנר: ככל הידוע לנו, ישראל היא מהמובילות בהתקנים הללו והם מיוצאים.

יהודה גסנר: בדיונים הקודמים של הוועדה זה גם מופיע.

יהודה גסנר: אני יכול להבטיח שאם מישהו יסב את תשומת לבי לפתרון כזה או אחר שנמצא במקום בעולם, נבדוק אותו.

יהודה גסנר: אני לא איתרתי דבר כזה.

חמד עמאר: אתם לא יכולים לבדוק?

יהודה גסנר: מה שיכולנו לעשות עשינו, אבל לא מצאנו מודל שמקיף את כל ההצעה של חבר הכנסת חרמש.

יהודה גסנר: כולם מבינים שהפתרון הטכנולוגי קיים, עם ההתקנים הקיימים וכולם מבינים שאם זה לא יהיה עם ההתקנים הקיימים, יהיה עוד התקן.

יהודה גסנר: צעד אחד הלכנו.

יהודה גסנר: אנחנו נותנים לנושא הזה עדיפות, אבל אני מבקש שכל החלטה שתתקבל תאפשר לנו מרווח זמן מינימלי כדי לבדוק את הדברים ולא להגיע למצב שבו תחנת דלק או חברת דלק פושטות רגל בעקבות התקנות.

יהודה גסנר: לכן אנחנו שומעים את כולם והתקנות שנתקין תהיינה כאלה שלא יאפשרו לפנות לבג"ץ ולתקוע אותנו.

לאה ורון: על איזו תקופה אתה מדבר?

יהודה גסנר: פרק הזמן שצוין כאן, 90 יום כדי להתקין את התקנות בהתחשב בזה שיש למדינה תקציב ואנחנו יכולים סוף סוף לצאת למכרז על היועץ המיוחד.

חגית אייזמן מלכה: 90 יום מיום חקיקת החוק, לא מהיום.

שי חרמש: אחרי קריאה שלישית?

חגית אייזמן מלכה: בוודאי.

שי חרמש: קריאה שלישית לא תהיה לפני דצמבר מסיבה פשוטה – באוגוסט-ספטמבר-אוקטובר אין חקיקה כי הכנסת בפגרה.

שי חרמש: ב-12 באוקטובר חוזרים ולהרגשתי, זה לא הנושא הראשון שהכנסת תיקרא לו ב-12 באוקטובר בתשע בבוקר, אולי יום אחרי זה.

שי חרמש: אתם רוצים עכשיו להרוויח שנה ואני לא אתן לכם להרוויח שנה.

שי חרמש: הרווחתם ביושר 12 שנה, זה מספיק.

לאה ורון: מה המועד שלדע

לאה ורון: ת

לאה ורון: כם תוכלו להניח בו הצעה על שולחן הוועדה?

שי חרמש: אגב, זה גם לא היה הסיכום ביני לבין לשכת השר.

שי חרמש: נתתי לכם תשעים יום לא מהחקיקה.

חגית אייזמן מלכה: ככה אנחנו הבנו את הסיכום.

שי חרמש: ניהלתי את המשא ומתן אתכם ערב שינוי עמדתו של שר התשתיות בוועדת שרים לחקיקה.

שי חרמש: צלצלו מלשכתכם וביקשו ממני לרדת מהחוק ולתת לכם חצי שנה.

שי חרמש: אמרתי: חברים, קיבלתם ותתארגנו עד נובמבר.

שי חרמש: עכשיו אתם אומרים לי לחכות לקריאה שלישית, שאולי תהיה בינואר, ואז תקבלו עוד תשעים יום.

שי חרמש: לא בבית ספרנו.

חמד עמאר: קודם צריך להביא פתרון לוועדה.

חמד עמאר: שיביאו פתרון לוועדה תוך תשעים יום, הוועדה תדון בו ותעביר אותו לקריאה ראשונה.

יהודה גסנר: לפני פתרון אי אפשר להתקדם.

חגית אייזמן מלכה: על זה אנחנו מסכימים.

חגית אייזמן מלכה: ברגע שיוחלט סופית על איזה עקרון הולכים, יהיה הרבה יותר פשוט לעשות את העבודה הזאת.

לאה ורון: אומר לך חבר הכנסת חרמש שהוא מבקש שתגיעו לוועדה עם חלופות, שנותנות מענה לקשיים שהועלו במהלך הדיון והשאלה היא תוך כמה זמן אתם יכולים להעביר לוועדה הצעות לתיקון החוק עם החלופות.

חגית אייזמן מלכה: נצטרך לבדוק את זה ותוך שבוע נודיע לכם.

חגית אייזמן מלכה: כרגע יש הצעה אחת על הפרק ואם אנחנו רוצים חלופות נוספות, אני צריכה לבדוק במשרד תוך כמה זמן אנחנו יכולים להיערך לזה.

כרמל שאמה-הכהן: מנהל הדלק הבטיח בישיבה הקודמת לחזור עם נתונים לגבי מרווחי המחיר בין שער בית הזיקוק ועד שזה מגיע לצרכן, כולל השוואה בינלאומית לאור שאלות ששאלתי.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבין שעד עכשיו אין לכם את הנתונים.

חגית אייזמן מלכה: נכון.

שי חרמש: גם ה-מ.מ.מ לא מצליח לקבל את הנתונים כבר ארבעה חודשים כי מחביאים אותם.

שי חרמש: ה-מ.מ.מ, שידוע ביעילותו הרבה ובמקצועיותו, שאין עליה עוררין, לא מצליח להשלים את העבודה לבקשתי כבר ארבעה חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: למה יש בעיה לקבל את הנתונים האלה?

שי חרמש: יש מי שמסתיר אותם והוא גם יודע למה.

כרמל שאמה-הכהן: המחיר שמשלם הצרכן בארצות הברית או במדינות מערב אירופה, מדינות שאנחנו רוצים להידמות אליהן ולא לדוגמאות של מדינות שניתנו בישיבה הקודמת, פר ליטר הרבה יותר נמוך מאשר בישראל.

כרמל שאמה-הכהן: פה מתחילה הבעיה כי הציבור מרגיש שלא מכניסים לו רק משאבת תדלוק אלא גם שודדים אותו.

כרמל שאמה-הכהן: עם התחושה הזאת אנחנו צריכים להתמודד ואלה הרחשים שמגיעים מהציבור.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא רוצים לפגוע, לא בתחנות הדלק ולא בבעלי חברות הדלק, אלא לייצר שוק יעיל שבסוף ישרת את כולם.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא מקבלים נתונים וזה מה שמעלה אצלנו עוד יותר חשדות וחששות.

חגית אייזמן מלכה: למיטב ידיעתי, יש כרגע במנהל הדלק יועץ שבודק את זה ועדיין אוסף את הנתונים מחברות הדלק.

כרמל שאמה-הכהן: יש לכם הערכה מתי נקבל אותם?

חגית אייזמן מלכה: אני לא יודעת.

חגית אייזמן מלכה: לא באנו מוכנים לשאלה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: עד לנקודה זו הנתונים היחידים שעומדים בפנינו הם נתונים מאד בעייתיים.

כרמל שאמה-הכהן: כחבר כנסת וכשליח ציבור אני לא מוכן לסבול שאזרחי ישראל ישלמו מרווח שיווק כל כך גבוה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא הגיוני.

כרמל שאמה-הכהן: דלק הוא מוצר טיפש ואין בו טכנולוגיות שחברות מכניסות או תהליך העברת חומרים.

כרמל שאמה-הכהן: לא אמור להיות הבדל כזה בינינו לבין ארצות אחרות אלא אולי בגלל גודל השוק ובגלל פריסת תחנות.

כרמל שאמה-הכהן: ההבדלים שהוצגו לנו הם הבדלים דרמטיים.

כרמל שאמה-הכהן: בשלב זה אני אחזיר את ניהול הישיבה לחברי, חבר הכנסת אקוניס.

שי חרמש: נאמר פה דבר שהוא בניגוד ליוזמת החוק והוא שחברות הדלק לא יפסידו.

שי חרמש: אני כבר מודיע לכם שהם יפסידו שני מיליארד שקל משום שמדובר בתחרות, שמשמעותה הורדת מחיר הדלק.

שי חרמש: זה לא משחק סכום אפס.

חגית אייזמן מלכה: מבחינתנו זה לא נקרא הפסד.

שי חרמש: המטרה היא שהדלק יהיה זול בכשני מיליארד שקל.

כרמל שאמה-הכהן: מצד שני לא ראינו תכנית מנומקת ומפורטת איך הצרכן מרוויח מהדלקן האוניברסלי, מעבר לתפיסה.

צבי קורמן: הצגנו את זה.

כרמל שאמה-הכהן: עוד לא הספקתי להתעמק בניירות שחילקו לנו.

לאה ורון: גם אם תתעמק, יהיה לך מאד קשה להבין את ההצעות.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש להכין לנו מצגת ברורה ומפורטת, עם הגיון כלכלי ועם תכנית עסקית ברמה מפורטת איך זה מוריד את המחירים לכלל הצרכנים.

אופיר אקוניס: זה יצטרך להיות בישיבה הבאה.

דור לוי: אם יש לי דלקן ואני יכול לבחור לאיזו תחנת דלק להיכנס, זה מגדיל את התחרות באופן אוטומטי.

דור לוי: ראיתי תחשיב שאומר ש-50% מהדלק שנמכר, נמכר באמצעות דלקנים.

דור לוי: גם אם אני הצרכן הקטן ואין לי שום דלקן, אבל יש כמות כפולה של אנשים שיכולה ללכת לבחור לאיזו תחנה להגיע והם דואגים להוריד את המחיר בתחנה, זה אומר שגם אני ארוויח מזה.

דור לוי: בשביל זה צריך להוסיף להצעת החוק הערה שאומרת למנוע הפליית מחירים.

דור לוי: אפשר לתת הנחת כמות, אבל לא להפלות את המחיר בהתאם לאמצעי שבו הצרכן משלם.

כרמל שאמה-הכהן: היום רק חלק מהשוק כן ניהנה מההנחה, וזה אותו חלק שמחזיק דלקנים ויש חלק אחר שנמצא בכלל מחוץ למשחק ההנחות.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שאתה מוציא מהמשחק את השיוך של הדלקנים, חברות הדלק טוענות שההנחה ההיא תתבטל כי הן לא מחויבות לאף אחד.

כרמל שאמה-הכהן: מה קורה אז בשוק?

מתניה יצחק: בפועל יש הנחות.

כרמל שאמה-הכהן: רק למי שמחזיק דלקנים.

כרמל שאמה-הכהן: אתה נותן הנחה ללקוח מזדמן?

מתניה יצחק: בהחלט, בשירות עצמי.

כרמל שאמה-הכהן: זאת הנחה כללית, אבל המחיר עדיין הרבה יותר גבוה ממה שמשלמים בעלי הדלקנים.

אופיר אקוניס: רבותי, לפי תקנון הכנסת אנחנו חיייבים לסיים בעוד מספר דקות כדי להיות במליאת הכנסת בשעה 11:00.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחיים אלמוזנינו לומר את דבריו ואחריו לידה.

חיים אלמוזנינו: כמו עמיתי מפז, גם אנחנו לא מתנגדים לחוק ואין לנו בעיה עם הדלקן האוניברסלי.

חיים אלמוזנינו: אנחנו רוצים להבהיר שעצם ההתקשרות הבלעדית בין החברות לחברות הדלק, בגלל ההתחייבות לכמות ולהיקפים, נותנת להם הטבה, נותנת להם הנחה מאד גבוהה.

חיים אלמוזנינו: מן הסתם, ברגע שלא תהיה התחייבות כזאת וכל אחד יוכל לתדלק בכל מקום שהוא ירצה.

חיים אלמוזנינו: ...

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: צריך לתת אפשרות שאני אוכל להתקשר עם אותה תחנה.

יורם בן-עמי: האפשרות הזאת קיימת גם היום.

יורם בן-עמי: מי מונע ממך להתקשר עם כמה חברות?

חיים אלמוזנינו: צריך לזכור שברגע שיש התחייבות מצד אחד, יש התחייבות מצד שני.

חמד עמאר: החוק לא שולל את האפשרות הזאת.

חיים אלמוזנינו: החוק לא מציין את זה בכלל.

שי חרמש: זה לא נותן שום יתרון, אבל אני לא אעשה את זה.

שי חרמש: מי שרוצה להישאר כבול, שיישאר כבול.

חיים אלמוזנינו: צריך לזכור שהצרכן ישלם את המחיר.

חיים אלמוזנינו: נאמר פה שיכולה להתיות התחשבנות באמצעות ליטרים, התקזזות וכן הלאה.

חיים אלמוזנינו: צריך לזכור שהמוצרים עצמם מאד דומים אבל לא זהים בין החברות.

חיים אלמוזנינו: בסונול יש גולדיזל, בדלק יש דרגון וכו'.

חיים אלמוזנינו: בעיה שנייה – כשתהיה התחשבנות בליטרים.

חיים אלמוזנינו: צריך לזכור איזה שירות יקבל הלקוח בנקודת הקצה כשאותה תחנה לא תיהנה מהתדלוק שלו אצלה.

חיים אלמוזנינו: כל מה שהיא תקבל זה ליטרים תמורת ליטרים ואז אין לה שום אינטרס לשרת את הלקוח הזה.

חיים אלמוזנינו: אני לא מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת חרמש כי בסוף כן יהיה משחק סכום אפס ואנחנו יודעים לאן זה יתגלגל.

כרמל שאמה-הכהן: לאן?

חיים אלמוזנינו: בסופו של דבר הלקוח ישלם את זה.

אופיר אקוניס: כשאומרים את המשפט הזה, תמיד מתכוונים בסוף ללקוח.

כרמל שאמה-הכהן: גם דברים מובנים מאליהם, עדיף שיישמעו.

יובל מור: לנציג פז היו כמה שאלות ואני אענה לו במשפט אחד על כולן.

יובל מור: כשהוא רוצה לקבל לקוח לתדלוק אצלו הוא בודק אם הלקוח נאות ומקובל עליו וכו'.

יובל מור: בתצורה הקיימת, כשלקוח יבוא עם X ליטרים לקבל אצלו הנחה, הוא גם ירצה לאשר אותו כך שאין פה עוררין והמשחק נשאר במגרש שלו, פחות או יותר.

יובל מור: אנחנו מדברים על קיזוזים כל הזמן ולדעתי אנחנו לא צריכים להמציא את הגלגל.

יובל מור: יהיה התקן מסוים, יהיה קורא מסוים בתחנה ולא צריך מסלקה.

יובל מור: אם מגיע לקוח לתדלק בתחנה של חברת פז, הוא משלם לפזומט.

יובל מור: אם הוא מגיע לדלק, הוא מתקזז בכרטיס האשראי.

יובל מור: כל אחד סולק בכוחות עצמו כפי שקורה היום ולכן לא צריך קיזוזים, לא של ליטרים ולא של שקלים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: לידה, בבקשה.

לידה שרלין: המודל שאני הצעתי כולל את המודל שלך ועושה פלוס.

לידה שרלין: המודל הזה אומר שכמו שיש בחברת אשראי מנפיק וסולק ויש עמלה צולבת שמפוקחת בחוק האשראי, ועומדת על כ-0.5%, כך יהיה גם בדלק.

לידה שרלין: הצעתי את המודל הזה כי הוא פותח את השוק גם בפני הקטנים כמו טן, כמו סד"ש ואחרים.

לידה שרלין: המודל לא מסובך ואת שאלת, גברתי, למה לא תהיה התכנסות סביב המחירים המירביים ברגע שננפיק מודל כזה, כלומר אם אדם מחברה א' נכנס לחברה ב' והוא מקבל את המחיר של לקוח מזדמן, כמו בטלפוניה, למה ההתכנסות לא תהיה סביב המחיר המירבי?

לידה שרלין: זה לא יקרה כי ברגע שהשיטה היא כזאת, הקטנים ירצו להתחרות, הם ירצו לתת מחיר יותר נמוך.

לידה שרלין: ההימור שלי יהיה שהמחירים לא יתכנסו סביב המקסימום אלא סביב המינימום.

לידה שרלין: יש מרווח שהוא כאן בסוד, אבל מי שרוצה יכול לפנות ויקבל את הנתונים לגבי המרווח.

לידה שרלין: יש מרווח ויש מהיכן לרדת.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חרמש, אנחנו נקבע ישיבה נוספת ועד אז אני מבקש ממשרד התשתיות להתכנס לפתרון, שיקדם את התחרות במשק הדלק.

אופיר אקוניס: זה הדבר שאנחנו רוצים.

חגית אייזמן מלכה: זה גם מה שאנחנו רוצים, אבל עולים פה כל מיני רעיונות ואני מבקשת להעביר לנו אותם.

אופיר אקוניס: בוודאי, כל החברות וכל מי שיש לו הצעה, אני מבקש להעביר אותה בימים הקרובים למשרד התשתיות למנהל הדלק.

אופיר אקוניס: יכול להיות שלישיבה הבאה נזמן את שר התשתיות וגם את הממונה על ההגבלים העסקיים כדי להתחיל לקדם את ההצעה לקריאה ראשונה.

אופיר אקוניס: ביקשנו בישיבה הקודמת ממשרד התשתיות להכין את התקנות עד סוף יולי.

אופיר אקוניס: איפה זה עומד?

יהודה גסנר: אני לא מוסמך לתת את הנתונים הכלכליים, אבל אני בהחלט אדבר על הממונה עליי, מנהל מנהל הדלק, ואני מניח שאפילו מחר אפשר יהיה להעביר ליושב ראש את לוח הזמנים לשאלות שנשאלו.

מתניה יצחק: למה אתה מצפה ממנהל הדלק?

אופיר אקוניס: אתם מסכמים ביחד כדי שבקריאה הראשונה נהיה יותר מסודרים יחד עם חבר הכנסת שי חרמש.

לאה ורון: גם אתם מוזמנים להגיש הצעות.

יהודה גסנר: חלק מהחלופות הוצגו בפנינו ועל סמך מה שהוצג בפנינו הבענו את עמדתנו.

יהודה גסנר: אם יש חלופה נוספת, אתם מוזמנים לבוא ולהציג ולא רק שאנחנו מזמינים אלינו, אנחנו גם יוצאים לכיוון המציעים השונים, ויעידו על כך מציעים שונים שנפגשנו אתם.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.