ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 58, 2009-07-20 12:00

אופיר אקוניס: שלום לכם.

אופיר אקוניס: אני רוצה ומתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה השנייה להיום, בנושא מצבו של ערוץ 10.

אופיר אקוניס: חבריי, ריבוי ערוצים ופלורליזם בתקשורת הוא מאבני יסוד של דמוקרטיה מתוקנת, וישראל היא דמוקרטיה מתוקנת.

אופיר אקוניס: ריבוי ערוצים הוא חיוני וכך חשבו המחוקקים כשאפשרו לפני למעלה מ-20 שנה את פריצת המונופול של ערוץ טלוויזיה אחד לפתיחת ערוצי טלוויזיה נוספים.

אופיר אקוניס: אין מנוס מלהשתמש בעת הזו במטבע הלשון השחוק אך הנכון כל כך; התקשורת היא כלב השמירה של הדמוקרטיה, אבל לאחרונה צפה בציבוריות הישראלית שאלה נוספת, ומרתקת לא פחות, האם הדמוקרטיה הופכת לכלב השמירה של התקשורת והאם משתנים לנגד עינינו כללי המשחק של משק חופשי, תחרותי, פתוח.

אופיר אקוניס: האם כל בעל הון שאינו מרוויח בפרק זמן מסוים, בתחום עיסוק מסוים, אולי אפילו מפסיד, יבקש את התערבות השלטון.

אופיר אקוניס: בשבוע שעבר נשמעה השוואה בין ערוץ 10 למפעל עוף העמק.

אופיר אקוניס: זו השוואה מקוממת, מיותרת ושאינה במקומה.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד, מצבו של עובד או עובדת על פס הייצור בפריפריה, המרוויח שכר מינימום או קרוב לשכר מינימום, אינו דומה למצבם של מי שמרוויח שכר כזה לפעמים ביום עבודה אחד.

אופיר אקוניס: אם ערוץ 10 רוצה שהמדינה תעזור להציל אותו, הוא צריך לעזור למדינה להציל את עצמו.

אופיר אקוניס: נאה דורש נאה מקיים.

אופיר אקוניס: צריכה הנהלת הערוץ להוכיח לציבור ולמקבלי ההחלטות שגם אצלם עושים מעשה ומי כמונו, נבחרי הציבור, יודע שמראית עין היא יותר מחיונית, שהרי כל מי שניגש למכרז ידע מראש את תנאיו.

אופיר אקוניס: תנאי המכרז לא השתנו תוך כדי, מה שכן השתנה אלה תנאי השוק ולמרות זאת הכנסת שינתה שלוש פעמים את החוק ונתנה הקלות לבעלות הזיכיון בערוץ 10, ואם לזוכים יש השגות על תנאי המכרז, שיקיימו הידברות עם הממשלה, עם המחוקק, על שינוי בעתיד ולא רטרואקטיבית.

אופיר אקוניס: אני מדגיש, ועדת הכלכלה כבר החלה לדון בקיום רפורמה רחבה מאוד בשוק התקשורת, במתווה שהוצע ואושר ברוב קולות בממשלת ישראל וגם עבר בקריאה ראשונה כאן בכנסת.

אופיר אקוניס: הדיון על כך בכנסת הוא בתחילתו.

אופיר אקוניס: לטוב ולרע, כידוע לכם, הוא פוצל מחוק ההסדרים.

אופיר אקוניס: כפי שהתחייבתי בישיבה ראשונה שכבר קיימתי, התקיימו בו דיונים יסודיים ומעמיקים עם כל בעלי העניין בשוק התקשורת בישראל, ובסופו של דיון ממצה תתקבלנה החלטות.

אופיר אקוניס: אני מתכוון לגלות גמישות בנושא המעבר משיטת הזיכיונות לשיטת הרישיונות, אבל עוד לפני כן על ערוץ 10 למלא את התחייבויותיו על פי החוק, המינהל התקין וההסדר שיגיע עם משרד האוצר.

אופיר אקוניס: אנחנו נקיים פה דיון והרשימה ארוכה.

דני דנון: הדברים שאמרת, אדוני היושב ראש, הם לא הודעת סיכום.

אופיר אקוניס: לא, הדברים שאמרתי הם הודעת פתיחה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, גם במשפט האחרון שלי אתה שמעת, ומי שלא שמע, אני אוכל לחזור עליו, אבל הדברים שנשמעו הם מאוד ברורים.

אופיר אקוניס: אני רוצה לבקש מהמנהל הכללי של הרשות השנייה לתת סקירה על ערוץ 10 ולאחר מכן – ערן, אתה רוצה לדבר בשם האוצר ולתת לנו סקירה על מצב המשא ומתן?

ערן פולק: מתי שאתה רוצה.

מנשה סמירה: תודה.

מנשה סמירה: התבקשנו להכין מצגת קצרה ועניינית שמתארת את תמונת המצב של ערוץ 10 ואנחנו נשתדל להציג כאן סקירה תמציתית של ציוני הדרך המרכזיים בחייו של ערוץ 10 מאז עלייתו לאוויר ויש אי אילו אירועים שוודאי הכנסת היתה מעורבת בהם, וגם גורמים אחרים.

מנשה סמירה: לאחר מכן נגיע לתמונת המצב העכשווית, נכון לרגע זה איפה אנחנו עומדים, מה הסיטואציה, מה החוק אומר, מה ההחלטות של מועצת הרשות השנייה ואיפה אנחנו נמצאים לגבי איזה שהוא משא ומתן, שכן/שלא מתקיים.

מנשה סמירה: ברשותכם, יש פה לא מעט פרטים ונתונים, אבל הם חשובים להבנת ההשתלשלות והתהליך של ערוץ 10, במיוחד ערב רפורמה.

מנשה סמירה: וצודק יושב ראש הוועדה, שאו טו טו אנחנו עומדים לפני רפורמה, שעלולה להתמודד עם הרבה תחומים, עם הרבה נושאים, הרבה דגשים, חלקם כשלים, והרפורמה העתידית בהחלט תיתן איזה שהוא מענה.

מנשה סמירה: הדיון כרגע לגבי ערוץ 10, לגבי ישראל 10, הוא בנקודת הזמן הזו והמעבר לתקופת הרפורמה.

מנשה סמירה: ברשותכם, הסקירה ההיסטורית הקצרה ולאחר מכן הנקודות העכשוויות.

מנשה סמירה: אפריל 2001 – הערוץ עלה לאוויר.

מנשה סמירה: היה מכרז, נבחרו שני זוכים, ישראל 10 ושידורי עדן.

מנשה סמירה: ב-28.1.02, לבקשת ישראל 10, היא מתחילה לשדר כזכיין יחיד, תוך שהיא בולעת לתוכה את שידורי עדן, וזה לאחר התנהלות משפטית.

מנשה סמירה: היו שם עתירות וערעורים.

מנשה סמירה: בט"ו בשבט 2002 הם עלו לאוויר.

מנשה סמירה: זכיין אחד, לפי בקשתם, לא שמישהו כפה את העניין.

מנשה סמירה: באוגוסט - אוקטובר 2002 - בתקופת העלייה לאוויר.

מנשה סמירה: עד אוגוסט 2002 הרייטינג היה נמוך, העלייה לאוויר היתה מאוד קשה, לא בהתאם לציפיות ולנוכח המציאות הקשה, וגם בעיה שהתהוותה אצל חלק מבעלי המניות בתוך הערוץ, המועצה דאז ושר התקשורת החליטו על תקנות לשידור במתכונת מצומצמת.

מנשה סמירה: כבר באוגוסט 2002 נעשה תיקון ראשון, צמצום בתחום הדרמה והקולנוע.

מנשה סמירה: באותו חודש גם המנהל הכללי מוטי פרידמן החליף את המנהלים הכלליים המקימים, רוני רנטי, יבדל"א ויוהנה, ז"ל.

מנשה סמירה: אוקטובר 2002 – היתה השקה מחודשת של הערוץ, כאשר המימון העיקרי של יוסי מימן ובעל המניות המרכזי שנשאר והחזיק את הערוץ, הוקמה חברת חדשות עצמאית, בראשות רם לנדס, שהיא עשתה את החדשות לבד, החל מאוקטובר 2002.

מנשה סמירה: גם זה לא כל כך עזר ובנובמבר 2002 תיקון ראשון לחוק, תיקון 18 לחוק הרשות השנייה ובו נמחקו חובות השנה הראשונה.

מנשה סמירה: הארכת זיכיון – במקביל נקבע שיוארך הזיכיון לזכייני ערוץ 2 באותו תיקון חוק.

מנשה סמירה: אני לא יודע אם זה חשוב, אבל זה נעשה בתיקון 18, לכן אני מציין, והופחתו דמי זיכיון וערבויות לתקופה הראשונה, לישראל 10.

מנשה סמירה: הסיבה היתה שזה זכיין ולא שני זכיינים, וכבר נעשתה התאמה נוספת.

מנשה סמירה: אפריל 2003, כשנה לאחר העלייה לאוויר.

מנשה סמירה: הזכיין נכנס להקפאת הליכים על פי הודעה של בעליו.

מנשה סמירה: מאותו רגע השידורים היו בעיקר חדשות ושידורים מחזוריים כאלה ואחרים, לפי סעיף 11 הידוע.

מנשה סמירה: ביוני 2003, לאחר אי עמידה במחויבויות של כשנה וחצי, ולאחר כמה תיקונים שכבר נעשו, החליטה המועצה לשקול שלילת זיכיון, כמתחייב מהחוק.

מנשה סמירה: כתוצאה מההחלטה הזו הוקמה ועדת יצחקי על ידי הממשלה, בראשות המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, יצחקי, שעסקה בהסדרה העתידית של הערוץ.

מנשה סמירה: התוצאה של המהלך הזה, אוגוסט 2003, תיקון 19 לחוק הרשות השנייה, שבו נקבעה התוספת השנייה לחוק, נקבעו תנאי מינימום לערוץ ברודקסט, מחיקת מחויבויות לאורך כשנתיים, אם הערוץ יעמוד בשלושה חודשים באופן יחסי, מנובמבר 2004 עד ינואר 2005.

מנשה סמירה: זאת אומרת, תקופת המבחן נקבעה לשלושה חודשים.

מנשה סמירה: כמו כן, במקביל נקבע שיפורסם מכרז לערוץ 2 לעשר שנים, וגם חשוב לומר כאן, באותו תיקון חקיקה הוסדר גם נושא של כניסת בעלי מניות חדשים, אז היתה הכוונה שמר סבא.

מנשה סמירה: ..

מנשה סמירה: יהודי בעל הון ממקסיקו, אם אני זוכר נכון, שאמור היה להיכנס, ואפילו בעניין הזה הוסדר הנושא בחוק, שיוכל להיכנס.

מנשה סמירה: נעשתה קביעה מסוימת בעניין.

מנשה סמירה: זה תיקון 19 שמשמעותו, כשנתיים לאחר העלייה לאוויר, ביטול המחויבויות המכרזיות, קביעת מינימום חדש לערוץ ברודקסט, ומרגע זה ואילך הערוץ, או הזכיין יחויב אך ורק במינימום החדש.

מנשה סמירה: והמינימום החדש, עוד מעט נגיע לשקף בסוף, שמגדיר מה הוא, כדי שנבין, כי זה גם משפיע, זה בסיס לרפורמה לגבי הרישיונות.

מנשה סמירה: כזכור לכם, הם היו בהקפאת הליכים מאז אפריל 2003, במרץ אפריל גובש הסדר נושים על ידי עורכי דין אלי זהר ולי פמיר שמהותו היה הפחתה של כ-50% מהחובות ליוצרים ולגופים האחרים.

מנשה סמירה: היתה תקופה לא פשוטה ולא קלה.

מנשה סמירה: במקביל בתקופה זו נמצאו משקיעים חדשים, נכנסו לערוץ בעלי מניות חדשים, לאודר ובן צבי, וגם בתקופה זו, לא רוצה לקשור בין הדברים, אבל המנהל הכללי של ישראל 10, מוטי, סיים את תפקידו וניר למפר נכנס לערוץ.

מנשה סמירה: מדוע אני מספר על כניסת בעלי המניות וחילופי מנהלים כללים?

מנשה סמירה: וזה קרה לא אחת, כי כל דבר כזה מחייב היערכות מחודשת, מחייב זמן התארגנות, מחייב התאמות וגם במקביל נעשו, בין אם זה הרשות השנייה ובין אם זה הכנסת בשינויים בחוק, כדי להתאים ולאפשר להם להתנהל ולהצליח.

מנשה סמירה: אפריל 2005, כניסת משקיע חדש.

מנשה סמירה: מילצ'ן נכנס באפריל 2005.

מנשה סמירה: ביוני 2005 המנהל הכללי של חברת החדשות, אבי ברזילי, החליף את רם לנדס.

מנשה סמירה: בספטמבר 2005 מודי פרידמן חזר במקום ניר למפר.

מנשה סמירה: נובמבר 2005, תיקון שלישי לחוק, תיקון 26 לחוק הרשות השנייה.

מנשה סמירה: בתיקון זה נקבעה אופציה להארכה של תקופת הזיכיון.

מנשה סמירה: הזכיין עלה לשמונה שנים.

מנשה סמירה: כאן ניתנה לו אופציית הארכה של 2 פלוס 2, על מנת לתת אופק לכל בעלי המניות החדשים שנכנסו ולהנהלה החדשה ולהשקה המחודשת, כדי שיהיה, החל מ-2005, שיהיה להם איזה שהוא פרק זמן ארוך יותר להצליח, להשקיע, להתמיד, כדי שזה יהיה כדאי, הן מבחינה כלכלית וודאי מבחינת ההיערכות של התוכן.

מנשה סמירה: אופציה זו, כאמור, נקבעה בתנאי אחד, וזה חשוב כי זה משליך על תקופתנו הנוכחית.

מנשה סמירה: אופציית ההארכה נקבעה, וזה היה התנאי של חברי ועדת הכלכלה שישבו אז בהצבעות, שזה יהיה עמידה בכללים ובחוק ובזיכיון, אבל הזיכיון כבר מת ונקבעו חוקים חדשים.

מנשה סמירה: כמו כן, מועצת הרשות השנייה הוסמכה למחוק את מחויבויות התוכן של 2004 ו-2005 עד תום תקופת הזיכיון.

מנשה סמירה: דצמבר 2005, המנהל הכללי של חדשות 10 התחלף, גלעד עדין החליף את אבי ברזילי.

מנשה סמירה: שנת 2006, הערוץ לא עמד במלוא מחויבויותיו ונקבע שנקודת הבדיקה על פי חוק נדחית לשנת 2007.

מנשה סמירה: צריך היה להחליט בבדיקת אמצע, אם הערוץ לא עומד, אז להחליט אם הוא ממשיך לשדר.

מנשה סמירה: ברשות נדחתה הבדיקה הזאת ל-2007.

מנשה סמירה: ב-2007 הוקמה, על ידי מועצת הרשות השנייה, ועדת תורג'מן, שהתכלית שלה לבדוק את עמדת הזכיין במחויבויות לשנים 2004 – 2006.

מנשה סמירה: התוצאות התפרסמו באמצע 2008, והסיכום היה; בתחום הסוגה העילית, פער של כ-60 מיליון ₪.

מנשה סמירה: למעשה היה פער של 100, הוועדה, בהמלצת הנהלת הרשות, הפחיתה כ-40, מסיבות כאלה ואחרות של הכרות שאפשריות, שהיו מותרות מבחינה מקצועית.

מנשה סמירה: פער של 60 מיליון ₪ בתחום הסוגה העילית.

מנשה סמירה: הפער הזה הוא אל המכסה החדשה שנקבעה בתיקון בשנת 2005.

מנשה סמירה: זה לא פער למקור.

מנשה סמירה: בתחום הקולנוע כ-12 מיליון ₪, לאחר הפחתה, ובתחום התמלוגים ודמי הזיכיון, כ-23 מיליון ₪.

מנשה סמירה: כמו כן הוועדה המליצה לתקן את החוק על מנת לפרוס את החובות מעבר לתקופת הזיכיון הראשונה, המלצה שלא התקבלה על ידי ועדת הכלכלה.

מנשה סמירה: בשנת 2007 הערוץ לא עמד במלוא מחויבויות התוכן, בהתאם לתיקון לחוק הרשות השנייה.

מנשה סמירה: בפברואר 2008 ראודור בנזימן מחליף את גלעד עדין כמנהל כללי של חדשות 10.

מנשה סמירה: בספטמבר 2008, בקשה להארכת זיכיון.

מנשה סמירה: הוגשה בקשה על ידי הנהלת הזכיין להאריך את הזיכיון לשנתיים פלוס שנתיים.

מנשה סמירה: כגיבוי לבקשה, בעלי המניות ויושב ראש הדירקטוריון, יוסי מימן, הגישו מכתב התחייבות שיעמדו בכל החובות לשם הארכת הזיכיון.

מנשה סמירה: באוגוסט עד ספטמבר 2008, באותה תקופה, יוסי ורשבסקי נכנס כמנהל הכללי של ישראל 10 במקום מוטי פרידמן.

מנשה סמירה: ב-27.11.08, ואני מזכיר לכולנו שגם בתקופה הזו כולנו התוודענו למשבר הכלכלי בעולם, שהרגשנו את אותותיו כאן בארץ, בעלי המניות חוזרים בהם מההתחייבות, כתוצאה מכך, בהתאם לחוק, כי החוק חייב את המועצה לקבל הכרעה עד נובמבר 2008, בעלי המניות חוזרים מההתחייבות, המועצה קובעת כי לא ניתן להאריך את הזיכיון ויש להיערך למכרז.

מנשה סמירה: יחד עם זאת, במקביל, המועצה הגישה בקשה למשרד התקשורת, שהגישו אותה לוועדת הכלכלה, לדחות את ההכרעה למרץ 2009, שאולי בשלושה חודשים האלה יקרה משהו וישראל 10 יצליחו לעלות על דרך המלך, או להציג מחויבויות שאפשר יהיה לעמוד בהן.

מנשה סמירה: ב-29.12.08 ועדת הכלכלה מחליטה לאשר את התיקון לתקנות ולדחות זאת למרץ 2009.

מנשה סמירה: כשלושה שבועות לאחר מכן, בדיון מחודש שהתקיים, ב-27.1.09 ועדת הכלכלה מחליטה, בעקבות דיון מחודש, לא לאשר זאת ולמעשה המצב המשפטי הוא שהכרעת המועצה שהערוץ או הזכיין לא עמד במחויבויות ולא ניתן לאשר הארכת זיכיון, צריך להיערך למכרז.

מנשה סמירה: לוח הזמנים שהוצג, מרץ-אפריל יערכו את המכרז, הזכיין אמור לסיים את תקופת הזיכיון בתחילת 2010, על מנת לעמוד במכרז ולייצור גורם מחליף.

מנשה סמירה: למעשה המכרז אמור להתפרסם, אנחנו נמצאים לאלתר ממש ברגעים האחרונים מבחינת לוח הזמנים.

מנשה סמירה: אם כן, ביוני-יולי 2009, בימים אלה, אושר ספר המכרז והמועד האחרון יהיה בזמן הקרוב.

מנשה סמירה: החוק מגדיר, 'ביקש בעל הזיכיון מהמועצה להאריך את תוקף זיכיונו, רשאית המועצה להאריך את תוקף זיכיונו, אלא אם כן מצאה כי מתקיים אחד מאלה; בעל הזיכיון לא קיים במהלך התקופה אחת מהוראות חוק זה.

מנשה סמירה: כלומר הוא צריך לעמוד בכל ההתחייבויות עד לרגע זה, או באופן שיוכר על ידי הרשות השנייה שעמד במחויבויותיו.

מנשה סמירה: השקף הבא מסכם, בכל זאת להראות את ההתפתחות; הערוץ התחיל, כאמור, ב-2002.

מנשה סמירה: בניגוד לכל הציפיות, אין ספק שהחדירה שלו היתה קשה ומורכבת למול ערוץ מאוד חזק ומבוסס, ערוץ 2, ואנחנו רואים שהערוץ התחיל עם רייטינג ממוצע של 1.9, עלה ל-3.7, 4.5, 5.6, בשיאו הגיע ל-8.7 בממוצע בפריים, אבל המרכיב העיקרי, או הנתח העיקרי של הרייטינג הוא בזכות חברת החדשות שזכתה בחלק הארי מתוך ההתבססות של הזכיין בתוך לוח השידורים של הציבור בישראל.

מנשה סמירה: עד כאן זו הסקירה, ציוני הדרך המרכזיים וכל הפעולות שנעשו.

מנשה סמירה: כמובן שמאחורי הדברים האלה אין סוף של שיחות ודיאלוגים וניסיונות ועימותים לא פשוטים.

מנשה סמירה: אין ספק שיש כאן מאמץ רב של בעלי הערוץ, הם השקיעו כסף, לעמוד במחויבויות, מאידך גיסא, המציאות היתה מאוד לא פשוטה, לא עמדו והגוף האחראי, מועצת הרשות השנייה והנהלת הרשות השנייה, על פי חוק היו מחויבים לפעול בהתאם לנקבע.

מנשה סמירה: נכון לרגע זה, יולי 2009, תמונת המצב העדכנית, אחרי כל התיקונים וכל ההתאמות, ולא ביחס למקור; בתחום התוכן, הסוגה העילית, כ-70 מיליון ₪, ואם נתרגם את זה במושגים מקצועיים, כ-12 סדרות דרמה, כ-35 סרטי תעודה וכ-15 תכניות מיוחדות.

מנשה סמירה: בתחום הקולנוע, בין 24 ל-36 מיליון ₪, משום שהנושא הזה עדיין לא סגור, הוא נתון לדיון במועצה, אופציה כזאת, אופציה אחרת.

מנשה סמירה: תמלוגים, כ-23 מיליון ₪, ודמי זיכיון, כ-28 מיליון ₪.

מנשה סמירה: אלה החובות ברגע זה.

מנשה סמירה: כ-150 מיליון שקל ביחד, אבל יש הבחנה בין תוכן לבין כסף, מבחינת אופי ההוצאה וכדאי לקחת את זה בחשבון.

מנשה סמירה: יש פה הערה מאוד חשובה, כי אנחנו בכנסת, הרשות המחוקקת, וכדאי שנדע; כרגע, אם אנחנו הולכים ביבש על פי החוק, הסכומים גבוהים יותר.

מנשה סמירה: הסכומים האלה כפופים להחלטות מועצת הרשות השנייה וכן לתיקון התקנות שהועברו למשרד האוצר והתקשורת.

מנשה סמירה: כלומר יש עדיין תקנות כספים שצריכים לתקן אותן, שאם הן לא ייתקנו, אז הסכומים גבוהים יותר.

מנשה סמירה: גבוהים בעוד כ-50 מיליון ₪.

מנשה סמירה: עוד הערה – אין התייחסות לחובות חברת החדשות, משום שלטענת ישראל 10 החוק הוא גירעון רישומי, ואפשר לעשות אותו בתיקון, לכן לא הצגנו אותו כבעיה.

מנשה סמירה: נכון לרגע זה, אנחנו רוצים לתת הארכת זיכיון, ומועצת הרשות השנייה יכולה לאשר הארכת זיכיון, צריך היה לתת מענה לכל המחויבויות הללו, ללכת לסעיף שהצגנו בשקף קודם, שהם קיימו מחויבויות, ואז לאפשר הארכת זיכיון.

מנשה סמירה: המצב הנוכחי מבחינה משפטית מחייב יציאה למכרז, על פי חוק, לאלתר, אלא אם יבוצע הסדר מיידי העומד בתנאי החוק, וכיסוי חובות, העמדת ערבויות ותכנית עבודה להשלמת התוכן.

מנשה סמירה: אלה הם הדברים שכנראה לזה רמזת, יושב ראש הוועדה, שמתנהל איזה שהוא משא ומתן---

אופיר אקוניס: לא רמזתי, אמרתי שמתנהל משא ומתן.

מנשה סמירה: אבל מבחינתנו לוח הזמנים הוא בעוכרי העניין.

מנשה סמירה: עד כאן הסקירה, עד כאן הנקודות והנתונים.

אופיר אקוניס: המשא ומתן מתקיים ממש עכשיו, נכון?

אופיר אקוניס: כך נמסר לי בשיחה עם שר האוצר לפני פחות משעה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת המשא ומתן הוא בעיצומו.

אופיר אקוניס: מיד נשמע עדכון על המשא ומתן, אבל בואו נראה, מר סמירה, אם המשא ומתן לא מגיע למיצוי, מה התאריך של פרסום המכרז?

מנשה סמירה: על פי ההודעה שהודענו ליועץ המשפטי לממשלה, עד סוף יולי צריך לצאת למכרז.

דני דנון: אני חושב שהאינטרס הציבורי פה הוא מורכב.

דני דנון: קודם כל כולנו רוצים שיהיה מספר ערוצים ולא ערוץ אחד דומיננטי.

דני דנון: כולם בחדר הזה, אני חושב, גם אנשי ערוץ 2 שנמצאים פה והתבטאו בעניין.

דני דנון: כולנו גם רוצים שכספי ציבור ישולמו במועד, לפי החוק, וראינו פה את ההתנהלות הבעייתית של ערוץ 10, אבל שאלת מיליון הדולר פה היא אם יש חלופה---

עמיר פרץ: זה לא מיליון דולר, זה 160 מיליון שקל.

עמיר פרץ: מיליון דולר, סוגרים איתך עכשיו.

דני דנון: ופה אני חושב שהשאלה של החלופה היא השאלה החשובה, מכיוון שנאמר פה שאין אופציה אחרת ואין אנשים שמחכים בתור.

דני דנון: החשש שלנו, שהוא קיים, הוא חשש שייעשה מעשה ונמצא את עצמנו עם ערוץ 2 וערוץ 1.

דני דנון: זה חשש שהוא קיים, כי ציבורית אני חושב שזו טעות, אני חושב שזה לא טוב לציבור, לא טוב מבחינת מונופול, מבחינה דמוקרטית זו טעות.

דני דנון: עכשיו פה יש מה בא לפני מה, לוחות הזמנים שהצגת לנו.

דני דנון: מר מנשה סמירה, אם היינו יכולים במכרז לקבל הצעות, עם ערבויות כספיות, לא שיגידו 'אנחנו מציעים', כי יש הרבה אנשים שירצו להציע בשביל להציע, לקבל כותרת, שישימו ערבויות כספיות בתאריך מסוים, ואנחנו יודעים שיש חלופות, אנחנו נתייחס לנושא בצורה אחרת, אבל אם אנחנו רואים שאין חלופות, אז הלחץ שלנו, כאנשי ציבור, הוא כן ללחוץ על הסדר ולעשות עוד תיקון ועוד תיקון, שזה טלאי על טלאי, ולא לגרום למצב שהערוץ יוחשך.

דני דנון: אני חושב שזו המהות, ואם נוכל במערכת הקיימת, אדוני היושב ראש, להגיע למצב בלוחות הזמנים של המכרז לקבל ערבויות ממציעים אחרים.

דני דנון: ..

דני דנון: כי לי נאמר שיש מי שיבוא, מצד שני אומרים שאף אחד לא יבוא, כי אם היה מישהו שרוצה לבוא, הוא כבר היה משקיע וקונה מניות היום, ואין לי מושג ואני לא יודע איפה האמת נמצאת.

דני דנון: לכן בנושא הזה, בלוחות הזמנים, אם יש מכרז, אוקי, שיהיה מכרז, שימו תאריך, שבן אדם יבוא עם ערבויות כספיות, שהוא מוכן לקחת על עצמו את הנטל של להחזיק ערוץ במדינת ישראל, להעסיק 400 עובדים, אני חושב שלערוץ 10 לא יהיה מה לומר.

דני דנון: אבל אם אין קבוצה כזו ששמה ערבויות, אז אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו עושים עוד טלאי על הטלאי הקיים.

דני דנון: תודה, אדוני היושב ראש.

עמיר פרץ: אדוני המנהל הכללי, אם אתה יכול להבהיר לנו על העניין של המכרז, אל"ף, האם תנאי המכרז הם שהזוכה מתחיל מנקודת אפס, נקי לגמרי, ללא מחויבות?

עמיר פרץ: בי"ת, כיצד המכרז יוצר תלות אם המגמה היא למצוא שיטת רישיונות וזיכיונות?

עמיר פרץ: האם זה בא לידי ביטוי באיזה שהיא צורה?

מנשה סמירה: שאלה טובה מאוד.

מנשה סמירה: ההצעה למכרז וההחלטות שהתקבלו ואושרו על ידי המועצה, הן כאלה שלוקחות בחשבון את הרפורמה.

מנשה סמירה: כרגע הדיון שמתקיים בוועדת הכלכלה מדבר על רפורמה שתחול ב-2012, מעבר לשיטה של רישיונות, ולכן המכרז לקח בחשבון לתקופה של שנתיים ומי שיזכה, יש לו את האופציה לעבור לרישיונות ב-2012, על פי תנאי הרישיון.

מנשה סמירה: יתרה מזאת, בשנתיים הראשונות מן הסתם, גם כידוע על ידי חוקי המכרזים, חלה עליו הגנת ינוקא כזו או אחרת, כך שתקופת המעבר היא רכה יותר.

מנשה סמירה: והדבר השלישי שאני אומר כאן, אם ניאלץ בסופו של דבר לקיים את המכרז, שוב, אולי בכל זאת יהיה הסדר, אזי המעבר לרישיונות, המחויבויות והתנאים הם פשוטים, הם מקלים והם לוקחים בחשבון את הדבר הזה ומי שיזכה, ייחסך ממנו הצורך להתמודד בעתיד, כשיהיו רישיונות, על האפיק, על המותג.

מודי פרידמן: אני חושב שמנשה מציג פה פרזנטציה וטוב שכך, ואני חושב שאולי טיפה להרחיב את הפרזנטציה, אולי הוא יציג מה תמונת המצב בטלוויזיה בכלל, לא בערוץ 10.

מודי פרידמן: כפי שאני קורא את זה---

אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים כרגע דיון בערוץ 10 ואת הדיונים ברפורמה בשוק התקשורת, כפי שאמרתי, התחייבתי, ונקיים אותם---

מודי פרידמן: אני לא מדבר על הרפורמה.

אופיר אקוניס: ואגב, אני רוצה להמשך, המצב החוקי הוא שהממשלה אישרה, ולאחר מכן הכנסת העבירה בקריאה ראשונה את 2012.

אופיר אקוניס: אני אמרתי בהודעת הפתיחה שלי שלפי התקדמות המשא ומתן והתקדמות ההתפתחויות בשוק, יש מקום לשקול גם הגמשה של 2012.

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים בין קריאה ראשונה לשנייה ושלישית לשנות את שנת 2012, שכרגע היא כבר אחרי קריאה ראשונה.

איתן כבל: אני חושב ששלמה צודק בעניין הזה.

איתן כבל: אם מקיימים את הדיון רק לשם הדיון, אז בסדר, אין לי שום בעיה, אבל אם זה דיון שאמור איכשהו לתת זווית קצת יותר רחבה, אז מה מצבו של השוק יכול לתת לנו קנה מידה---

אופיר אקוניס: מאה אחוז, אנחנו נשמע תיכף גם את נציגי קשת ורשת שביקשו לדבר.

מודי פרידמן: אני חושב שחסר לחברי הכנסת תמונת מצב לראות שערוץ 10 הוא לא הזכיין היחידי שחייב מחויבויות---

אופיר אקוניס: אבל שני הזכיינים האחרים לא הודיעו שהם יסיימו את עבודתם בקרוב.

אופיר אקוניס: לא שמענו הודעה כזאת, אולי נשמע כאן הודעה כזאת.

מודי פרידמן: אין לנו ויכוח, וטוב שהם לא הודיעו, כל מה שאני מנסה להגיד שיש כשל בשוק.

מודי פרידמן: אי אפשר להתייחס לדבר כזה, כי כשאתה שומע את הפרזנטציה הזו, ושמתי לב גם כמה פעמים באתי והלכתי, אני חושב שיש פה איזה שהיא הטיה שאין הבנה, או אין ניסיון להסביר שיש פה בעיית שוק ובעיית השוק מביאה לתוצאה הזו, ולא שיש פה איזה שהוא זכיין שמצטייר כאחד שבעצם לא עמד ולא נתן את מה שהתחייב לתת.

מודי פרידמן: זה דבר שחסר.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מר פולק, אני מבקש שתעדכן את הוועדה במשא ומתן.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, זה דבר שיחדש לך, זה לא דיון לשם דיון, כי מר ערן פולק מוסמך על ידי שר האוצר לעדכן אותנו בהתקדמות המשא ומתן וזה דבר שהוא מהותי.

ערן פולק: אני אגיד כמה מלים על איך אנחנו בכלל, כמשרד אוצר, וגם פחות או יותר על דעת שר האוצר, רואים את הדברים.

חיים אורון: על דעת שר התקשורת או על דעת שר האוצר?

ערן פולק: אני לא מדבר בשם שר התקשורת, אבל אני---

חיים אורון: אתה מדבר בשם הממשלה, עם כל הכבוד.

ערן פולק: לא, אני מדבר בשם אגף התקציבים במשרד האוצר.

אופיר אקוניס: תיכף אנחנו גם נשמע את המנהל הכללי של משרד התקשורת.

ערן פולק: אנחנו רואים את הבעיה הזאת, וזה גם קשור לדברים האחרונים של מודי וגם למה שהיושב ראש אמר בפתח דבריו, כבעיה שהיא בעיה מבנית של שוק הטלוויזיה.

ערן פולק: ערוץ 10 זה מקרה פרטי של הבעיה.

ערן פולק: הממשלה, כפי שהיושב ראש אמר, הניחה על שולחן הכנסת, על שולחן ועדת הכלכלה, הצעה לפתרון, כמובן שההצעה הזו זו עמדת הממשלה, ברור שהכנסת יכולה לעדכן ולשנות, אבל בשורה התחתונה הפתרון שצריך להיות בשוק הזה הוא פתרון ברמה המבנית שמתייחס לכל הרכיבים, גם לרכיב של הרישיונות, גם לרכיבים האחרים, גם לאלמנטים הכספיים שיש בתוך הרגולציה של השוק הזה.

ערן פולק: ללא פתרון מבני כזה, גם אם נגיע היום להסדר וגם אם בעלי המניות של ערוץ כזה או אחר יחליטו שהם מזרימים עוד כסף, המערכת הזאת, בטווח הבינוני או אפילו הקצר, לא תתכנס ותגיע שוב לדיונים כאלה או גרועים מאלה.

ערן פולק: תחת האמירה הזאת, החשיבות, לדעתנו, של קיומו של ערוץ 10, היא חשיבות גדולה, גדולה מאוד, גם בהיבט הציבורי, אבל לצורך העניין מהזווית של משרד האוצר, בתור התחלה בהיבט הכלכלי-תחרותי, לא להישאר במצב של ערוץ מסחרי אחד, באיזה שהיא רמה של מונופול בשוק, ובמסגרת הזאת, בהנחיה של שר האוצר, ולדעתי גם באופן צמוד עם שר התקשורת, ניהלנו בשבועות האחרונים מספר די רב של ישיבות עם גורמים בערוץ 10, ביחד עם הרשות השנייה כמובן, מתוך כוונה להגיע לאיזה שהוא הסדר שאני אומר, שוב, שיש לו שתי מגבלות עיקריות; מצד אחד רצון לעזור לערוץ ולראות שהדבר הזה לא מתפרק, ומצד שני, המגבלות, גם כלכליות וגם משפטיות, שיש עלינו בכל משא ומתן, בוודאי משא ומתן כזה עם גורם פרטי, שזה משהו שהוא חריג ביותר בכלל בהתנהלות של ממשלה.

ניצן הורוביץ: אז מה הפרמטרים של---

עמיר פרץ: איפה אתם עומדים?

נחמן שי: עוד לא אמרת שום דבר---

אופיר אקוניס: סליחה, חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: אני אסייע לך.

אופיר אקוניס: בשבוע האחרון, מאז הודעתו של מר מימן, בכנס התקשורת של גלובס, התפרסמו עשרות ידיעות בנושא הצעת האוצר ותשובת ערוץ 10, תשובת ערוץ 10, הצעת ערוץ 10, תשובת האוצר וכדומה וכדומה.

אופיר אקוניס: איפה הדברים עומדים היום?

אופיר אקוניס: אני מבין שהמשא ומתן מתקיים או הוא התקיים עד שעות הצהריים, או אתמול.

אופיר אקוניס: תן לנו תמונה של מה קורה עכשיו בניכוי כל הדיס-אינפורמציה והידיעות הלא מדויקות, או הכן מדויקות, שפורסמו בכלי התקשורת בשבוע האחרון, מאז ההודעה של מר מימן.

ערן פולק: האמת שבדיוק הגעתי לזה.

אופיר אקוניס: יפה, בדיוק התחילו להפריע לך בשלב הזה.

נחמן שי: איזה יופי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אני הייתי מציע להוריד את מפלס הציניות של השיח הברנז'אי הזה.

אופיר אקוניס: יש פה עמדה של ממשלה, של משרד האוצר, הוא מנסה לבוא ולומר לך את העמדה, אז בוא נשמע.

אופיר אקוניס: אם יש לך השגות, תביע אותן.

נחמן שי: להיפך, אני מאוד שמח.

נחמן שי: אני רוצה לשמוע איפה זה עומד---

אופיר אקוניס: אתה לא מאפשר, אז אני מסביר לך.

אופיר אקוניס: מר פולק, עכשיו בלי הפרעה, יעדכן אותנו איפה עומד המשא ומתן.

נחמן שי: בשמחה רבה.

ערן פולק: אני אגיד רק עוד משפט אחד שהוא כללי, אבל הוא ספציפי גם למשא ומתן, או לכל הסדר שיימצא.

ערן פולק: זה ברור לנו, גם ברמה הכלכלית-תקציבית, וגם ברמה המשפטית, שכל הסדר שיהיה פה עם ערוץ כזה או אחר, יצטרך להיות באותם תנאים באופן שווה לכל הפעילים בשוק המסחרי ובין היתר, גם השיקול הזה הוא שיקול שנשקל.

ערן פולק: עד היום ההסדר שאנחנו דיברנו עליו, במסגרת הדיונים, זה הסדר שמתייחס כולו לסוג של פריסה, או לצורך העניין פריסה מלאה של חובות התמלוגים של הערוץ.

ערן פולק: לא דיברנו על המספרים הספציפיים שעלו במצגת הזאת, אלא מספרים נמוכים יותר, אבל זה פחות משמעותי.

ערן פולק: הדיון כולו על פריסה של תמלוגים שחייבים למדינה, לא על שום הקלה או פריסה של חובות כלפי הרשות השנייה ובוודאי שלא הקלה כלשהי בחובות כלפי התוכן.

ערן פולק: אגב, תחום שאנחנו, כמשרד אוצר, לא התעסקנו לחלוטין בהסדר שלו.

עמיר פרץ: אז מתוך 160 אתם התעסקתם עם 28 מיליון?

ערן פולק: אנחנו התעסקנו באותה בעיה שאנחנו מסוגלים, במסגרת הסמכויות, לטפל בה.

עמיר פרץ: אני שואל.

עמיר פרץ: ראיתי מצגת, עשיתי את החישוב, 160 מיליון, בחלק של התמלוגים 28.

עמיר פרץ: זה מה שהתעסקתם?

עמיר פרץ: כן או לא?

ערן פולק: כן.

עמיר פרץ: כן?

עמיר פרץ: הבנו.

ערן פולק: שם אנחנו עומדים.

ערן פולק: עד כמה שאני יודע -אבל הערוץ כאן יביע את התייחסותו- אני לא בטוח שזה נותן להם את המענה.

ערן פולק: אני אומר שוב, במסגרת המגבלות, גם הציבוריות וגם הכלכליות שאנחנו חיים בתוכן, אנחנו פחות או יותר מיצינו את יכולת המשא ומתן שלנו.

ערן פולק: אני אגיד רק שני משפטים כלפי העתיד.

ערן פולק: אחד, שוב, יהיה הסדר/לא יהיה הסדר, אם לא תהיה רפורמה בחודשים הקרובים, אני לא חושב שזה ישנה הרבה בטווח הארוך.

ערן פולק: שניים, יש משהו במבנה הבסיסי של הרגולציה שצריך להיאמר, ואולי לא נאמר עד היום, חוסר הקשר או הניתוק בין המצב הכלכלי, אם זה המצב הכלכלי הגלובלי או המצב הכלכלי של ערוץ כזה או אחר, לבין המחויבות הרגולטורית, הוא משהו שיש בו אלמנט של עיוות כלכלי שבוודאי ערוץ בקשיים, אבל גם בתנאים אחרים, מתקשה לעמוד בו ומאוד כדאי שהכנסת תשים את המחשבה על הנושא הזה כלפי העתיד.

עמיר פרץ: למה אתה מתכוון?

עמיר פרץ: שככל שנפח הפרסומות יעלה, התמלוגים יעלו, וככל שהנפח יירד, התמלוגים יירדו?

ערן פולק: בתור התחלה, זאת התייחסות אחת.

ערן פולק: כן.

עמיר פרץ: מה שיטת המדידה?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרץ, שמענו.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד ששמענו את עמדתך, מר פולק, אני הייתי רוצה לשמוע התייחסות של ערוץ 10 לסקירה של האוצר לגבי המשא ומתן והיכן הוא עומד, האם אתם בעד, נגד, נמנעים?

אופיר אקוניס: איפה זה עומד?

יוסי מימן: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת.

יוסי מימן: מנשה, תודה על זה שהזכרת לי שמונה שנים של סיוט לא נגמר.

יוסי מימן: אנחנו מדברים פה על עולם של כאילו, פשוט על עולם של כאילו.

יוסי מימן: מדינת ישראל לא עשירה מספיק בשביל לאפשר לעצמה תכנית חלל, ואנחנו פה משדרים מהחלל.

יוסי מימן: אני משאיר את זה לאמריקאים.

יוסי מימן: נתחיל מהחטא הקדמון.

יוסי מימן: החטא הקדמון היה 'בוא נקבע מחיר על זיכיון למה שהיה פעם אוצר נדיר, תדר'.

יוסי מימן: זה לא קיים.

יוסי מימן: היום יש תדרים בכבלים, ביס, ואין סוף, אז על מה בדיוק משלמים?

יוסי מימן: 'בוא נקבע מספר מבוסס על הנחות שוק' ולקחו כלכלנים מאוד מכובדים ואמרו להם 'מה יהיה שוק הפרסומת?

יוסי מימן: ' ואז מה הם קבעו?

יוסי מימן: הם קבעו מספר מינימום, אמצעי ומקסימום.

יוסי מימן: המינימום, ב-2002, 2003, 2004 היה 950 מיליון שקל, למטה מהתחזיות, שעל סמך זה יצאנו למכרז.

יוסי מימן: זו היתה הצגה מוטעית, אני לא רוצה לחשוב שזו הצגת שווא או... ב-2008 השוק הוא 300 מיליון דולר.

יוסי מימן: לפי הרשות, ועל סמך זה כולם יצאו למכרז, היום זה 300 מיליון דולר, זה היה אמור להיות ככה ב-2002.

יוסי מימן: אז בנינו רגולציה שזה חללית בלי אפשרות החזר לקרקע.

יוסי מימן: עכשיו כל הדברים הנוספים, אני בא לשאול את עצמי, מה החוק?

יוסי מימן: האם קיבלנו כסף מהמדינה, האם קיבלנו משהו מהמדינה חוץ מהזכות להפסיד?

יוסי מימן: זה פעם אחת שני כרטיסים להפועל תל אביב נגד מכבי תל אביב, וזה היה זבל של משחק.

יוסי מימן: כמה עובדות, אני מתנצל על זה שאני לוקח מזמנכם.

אופיר אקוניס: אתה לא לוקח, אתה בזכות דיבור בלתי מוגבלת, לכן אתה לא לוקח כלום.

שלי יחימוביץ': סליחה, רגע, רגע---

אופיר אקוניס: אני ככה החלטתי, שמר מימן עכשיו הוא בזכות דיבור בלתי מוגבלת, עד שימצה את כל מה שיש לו לטעון.

אופיר אקוניס: אתם גם מבקשים דיון, אחרי זה אני מבקש ממישהו לדבר, אז זה...

אופיר אקוניס: אגב, חברת הכנסת יחימוביץ, זה קצת מזכיר לי את הרפורמה במינהל.

אופיר אקוניס: 60 שעות דיון ואתם באים למליאה ואומרים 'לא היה דיון'.

אופיר אקוניס: אי אפשר.

שלי יחימוביץ': לא, לא, הרפורמה במינהל---

נחמן שי: אני מבין שיש לך טראומה---

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה הרי רוצה לשמוע את מר מימן וגם אני---

נחמן שי: לא, אני מבין שאתה רוצה לדבר על המינהל.

אופיר אקוניס: לא, אני לא רוצה, אני נתתי את זה כדוגמה שחברי כנסת באים ואומרים 'רוצים דיון עמוק ויסודי' וכשמתחילים לקיים אותו, אומרים 'למה הוא בזכות דיבור?

אופיר אקוניס: '

נחמן שי: אני בעד לדבר, אבל אין דבר בלתי מוגבל.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: מר מימן, בבקשה.

יוסי מימן: כשאנחנו מדברים על המספרים ועל המחויבות שלנו, אנחנו צריכים לקחת את זה בפרספקטיבה של מה שכן נעשה.

יוסי מימן: 1,300 מיליון שקל הושקעו על ידי בעלי מניות.

יוסי מימן: אני אישית, 650 מיליון שקל.

יוסי מימן: אם הייתי לוקח ריבית לאותה תקופה, עבורי ועבור שותפי, אנחנו מגיעים פה למשהו בסדרי גודל של 1,700 מיליון שקל.

יוסי מימן: שילמנו לרשות ולרשויות 250 מיליון שקל.

יוסי מימן: אז מסתכלים פה על הגרוש שחסר, אבל איפה התחלנו?

יוסי מימן: התחלנו עם תשלומים מטונפים של 250 מיליון שקל.

יוסי מימן: התקציב של הרשות השנייה עולה על תקציב של משרד התקשורת.

מנשה סמירה: לא, כי זה כולל הפקת שידורים.

מנשה סמירה: לא לזרוק דברים חסרי---

אופיר אקוניס: מנשה, אתה לא הופרעת אפילו פעם אחת.

יוסי מימן: מי השותפים שהגיעו ומה המסר שאנחנו מעבירים?

יוסי מימן: אדון יובל גויהוק, לא בדיוק "טמבלולו" שלא מבין בתקשורת.

יוסי מימן: הוא החליט 'די', בתיאטרון של האבסורד הזה אני לא עולה על במה, ועזב.

יוסי מימן: רונלד לאודר, שמחזיק מערכות טלוויזיה בעולם, מילצ'ן, שקשור לעולם התקשורת, הם כולם קמו והלכו, אז נשארתי שוב לבד, עם כתפיים לא רחבות מספיק ובלי חשק.

יוסי מימן: פשוט בלי חשק.

יוסי מימן: מה שהכי עצוב זה שכולנו מבינים שהסיוט הזה צריך להיגמר.

יוסי מימן: עכשיו מציע לנו בנדיבות מר מנשה סמירה, ב-2012 לא יהיו לך בעיות, אז איפה 300, 400 עובדים שלנו, איפה 4,000 העובדים הבלתי ישירים?

יוסי מימן: הם יחכו שנתיים עד שניתן לזכיין החדש כל מה שאנחנו מבינים שחייבים לתת היום?

אופיר אקוניס: אני רוצה לחדד את העניין.

אופיר אקוניס: לגבי 2012, הדבר עבר בממשלה ובקריאה ראשונה, אבל אני אמרתי כאן בתחילת הישיבה שאני אהיה מאוד גמיש גם להקדים את זה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נדבר כרגע על שנה או על תאריך ספציפי, כי חבל לדבר כרגע על שנה או על תאריך ספציפי, ולכן כאשר גם המשא ומתן ביניכם ובין האוצר יגיע לסוג של מיצוי, אנחנו נקיים דיון בעניין הזה, ואתה תוכל כמובן לבוא ולומר אם אתה מציע את ה-1 בינואר 2010, או תאריך אחר.

אופיר אקוניס: חברים, אנחנו מקיימים דיון.

אופיר אקוניס: אנחנו לא קיבלנו פה שום החלטה.

אופיר אקוניס: המצב כרגע הוא שבקריאה ראשונה, ממשלת ישראל וכנסת ישראל.

אופיר אקוניס: .. אתם לא רוצים?

אופיר אקוניס: אתם יכולים להחליף את הממשלה ואת הכנסת, כשיהיו בחירות.

אופיר אקוניס: כרגע זה המצב.

יוסי מימן: כבוד היושב ראש, אני חייב להגיד שהעמדה של הרשות והעמדה של האוצר היא קונסטרוקטיבית, אנחנו בקשר כמעט יומי, אבל מה שאני רוצה למנוע שהחמצן יגיע שנתיים לאחר שהפציינט מת, ואז פשוט למצוא פתרון שיהיו תנאי מסחר שיאפשרו טלוויזיה, שאנחנו נדע שיהיה לנו את האופק בגלל הרישיונות.

יוסי מימן: אם יהיה ברית המועצות ולא יהיה תגמולים, למה לשרוף את הכסף הזה מעכשיו עד אז, כשאפשר להשקיע אותו במסד?

יוסי מימן: זה פשוט לא עושה שכל.

יוסי מימן: אפשר להשקיע את אותם סכומים במסד, כי כבר קיבלנו את העיקרון של ברית המועצות.

יוסי מימן: אדוני, אנחנו גם לא מבקשים "מחיקת חוב".

יוסי מימן: לא מבקשים מחיקה, כל מה שביקשנו זה את הסכומים האלה.

יוסי מימן: הרי אל תשכחו שמהסכום שמדובר, חלק הולך בכלל להחזיר לערוץ 2 כסף שלקחו בנוסף.

יוסי מימן: זאת אומרת, יש לנו מצב אבסורד שערוץ שהוציא מיליארד ו-300, צריך לשלם היום מה שנקרא חוב בשביל להחזיר לערוץ 2 חלק על רשות שעומדת להתאחד עם רשות אחרת.

יוסי מימן: מה שאנחנו מבקשים זה פשוט רפורמה אינטגרלית של כל המרכיבים שיאפשרו לעשות טלוויזיה.

יוסי מימן: אנחנו לקחנו על עצמנו התחייבות לא קטנה מול עובדים, יש 250,000 צופים ללילה ביום חלש, 400,000 צופים.

יוסי מימן: .. הם המפסידים.

יוסי מימן: המפרסמים, שפתאום חברות שלא היתה להם נגישות לפרסומת בטלוויזיה, בגלל ההכפלה של שעות הפרסום, יש להן נגישות, אנחנו חוזרים לאיזבסטיה בפרבדה, אנחנו חוזרים לערוץ אחד שיחזיק את כולם בתנוך של האוזן.

יוסי מימן: ומזה היינו רוצים להימנע.

יוסי מימן: אבל יש גבול למה שאנחנו מסוגלים לעשות.

יוסי מימן: תודה.

אופיר אקוניס: אני יכול לשאול אותך שאלה בכנות, בלי שאף אחד שומע?

אופיר אקוניס: האם בכל השנים האלה כל ההתנהלות של המדינה היתה גרועה וההתנהלות של ערוץ 10 היתה מושלמת, והניהול היה מושלם והכל היה טוב ורק המדינה אשמה, ורק הרגולטור אשם?

אופיר אקוניס: או שאולי חשבתם שאולי גם אצלכם היו פה ושם דברים לתקן או לשנות.

אופיר אקוניס: הרי בסופו של דבר מדורת השבט נשארה בערוץ השני.

יוסי מימן: זה ברור לך, אדוני היושב ראש, שלא טעינו בכלום.

יוסי מימן: ..

יוסי מימן: אני הייתי מעז להגיד שבשנה הראשונה או השנייה, כשאני מנסה לחשוב על איזה טעות לא עשינו – עוד לא מצאתי אותה.

יוסי מימן: עוד לא מצאתי אותה.

אופיר אקוניס: זה בשנה הראשונה והשנייה.

יוסי מימן: והשלישית.

יוסי מימן: אבל אם אנחנו מסתכלים על כל הכרונולוגיה, אנחנו רואים שכל הזמן לא יכולנו להדביק את השוק.

יוסי מימן: אנחנו בכל זאת היום 35% בגדול מהטלוויזיה המסחרית.

יוסי מימן: היו טעויות, בטח שהיו טעויות ושילמנו עליהן מאוד יקר, ואנחנו מנסים לשפר, אבל מה שגם הוכח על ידי מנשה, למה כל הזמן חזרנו?

יוסי מימן: כי אף פעם לא מצאנו פתרון כולל, זה היה טלאי על טלאי, אף פעם לא מצאנו פתרון לבוא ולהגיד, בואו נקשור את התמלוגים להכנסות.

יוסי מימן: הגיוני?

יוסי מימן: מה זה הגיוני.

יוסי מימן: אז למה נעשו כל השינויים האלה?

יוסי מימן: כי אף פעם לא רצינו לעשות טיפול שורש, אבל את האשמה אני לוקח כפול; אל"ף, כי עשינו טעויות, והאשמה הכי גדולה היא מאוד אישית, שנשארתי בתחום.

אופיר אקוניס: אני שאלתי על בעיות בניהול הערוץ, אולי בלוח המשדרים שלו, אולי בהשקעות לא נכונות, אולי בשכר טאלנטים.

אופיר אקוניס: אני שואל שאלות כדי שהציבור יבין.

אופיר אקוניס: אנחנו בדיון ציבורי.

אבי ניר: רק להגיד מהצד השני דווקא, אם מנשה מראה היסטוריה כל כך ארוכה, כל כך מרובת מעשים וניסיונות, זה אומר שהבעיה היא לא בעיה בניהול הערוץ, היא בעיה מבנית.

אבי ניר: כי אם ערוץ קיים כל כך הרבה שנים, עושה כל כך הרבה טעויות ומשקיע כל כך הרבה כסף, ההיסטוריה---

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אפשר לשאול את מר מימן?

עמיר פרץ: אם, כפי שנאמר, בעצם אין פה תביעה למחיקת חובות ויש פה רק ניסיון להגיע להסדר של פריסת חובות, והאוצר אומר את אותו טיעון, אז אנחנו נמצאים פה על איזה מגרש שניתן להגיע בו לאיזה שהוא הסדר, כדי להציל ערוץ שכולנו רוצים ששוק התקשורת יישאר בהיקף פעילות, אז אולי מישהו יגיד לנו בכל זאת למה אתם לא מצליחים להגיע להסכמה לפני הוועדה?

עמיר פרץ: אולי משהו שאנחנו בכל זאת לא מקבלים כאן בוועדה?

אופיר אקוניס: אתה רוצה להעיר משהו, מר מודי פרידמן, לפני שאני מעביר לחבר הכנסת פלסנר את זכות הדיבור?

מודי פרידמן: אני מנסה להיות מאוד סיסטמטי ושיטתי ואני אענה לך על השאלה איפה טעינו ומה לא עשינו.

מודי פרידמן: אני לא חושב שיש בעולם ערוץ שהגיע למערכת של 30% ומחזיק כסף בהיקפים האלה.

מודי פרידמן: יש פה בעיה מבנית, וגם המספרים שמוצגים פה, הם קודם כל מספרים שבחדרי חדרים לא מדברים עליהם, יש מספרים ציבוריים ויש מספרים אמיתיים.

מודי פרידמן: הגיע הזמן שיתנהל דיון אמיתי, ולא יכול להיות---

נחמן שי: מה זה מספרים אמיתיים?

מודי פרידמן: מספרים אמיתיים שאפילו הרגולטור לא חושב שאנחנו צריכים להחזיר את המספרים האלה.

נחמן שי: הבנתי, ה-150 או ה-160 זה לא המספר.

נחמן שי: אני שמעתי אותו היום בפעם הראשונה.

מודי פרידמן: מאה אחוז, זה לא המספר, זה רצון להראות שכולם שומרים על החוק.

מודי פרידמן: אין פה בעיה של חוק, יש פה הכרה במציאות כלכלית, ואם ערוץ 2 קצת מתבייש שהוא מרוויח כסף, זה בושה.

מודי פרידמן: ערוץ 2 צריך להרוויח הרבה כסף, מכיוון שהוא עושה טלוויזיה נפלאה ומגיע לאחוזי רייטינג גבוהים והוא לא מרוויח הרבה כסף כי המודל שגוי ודפוק, ומישהו צריך להבין את זה ולא צריך להגיע כל פעם לישיבות פה ויגידו מספרים מנופחים, ויגידו שחייבים לשמור על החוק, ומדובר בגנבים.

עמיר פרץ: אז מה המספר?

מודי פרידמן: אין פה גנבים.

מודי פרידמן: יש פה אנשים משוגעים, שכולם צריכים להחזיק להם את הידיים על כך שהם החזיקו שוק במשך שמונה שנים.

רני בלייר: שוק של מה?

רני בלייר: של מסך מזעזע?

רני בלייר: אנחנו צריכים לדבר על מקומות עבודה.

מודי פרידמן: אל"ף, אני חושב שצריך לדבר על מקומות עבודה ועל יצירה, ואם יש לך איזה שהוא חלום באמת שבערוץ 10 תהיה יותר יצירה, לצערי אני חושב שאתה שוגה.

מודי פרידמן: ואם כולנו מחפשים יצירה איכותית וגבוהה, אז אני מכוון את זה שגם ערוץ מסחרי צריך להתמודד עם זה, אבל זו לא המשימה שלו.

מודי פרידמן: יש לכולנו הבנה שיש ערוץ ציבורי שצריך לשרת את טובת הציבור במסות האיכותיות שאתה רוצה וגם אני רוצה ו---

עמיר פרץ: אנחנו רוצים להתקדם.

עמיר פרץ: אתם הרי כולכם מסכימים שבעוד שנתיים או שנה, כפי שאמר היושב ראש, כששיטת הרישיונות תיכנס, המצב ישתפר.

עמיר פרץ: בואו נבדוק איך אנחנו מתגברים על תקופת המעבר הזו.

מודי פרידמן: מי אמר?

אופיר אקוניס: הוא לא יודע, נשמע, אנחנו מקיימים על זה דיון.

עמיר פרץ: תגיד לנו לאיזה כיוון אתה רוצה להוביל.

עמיר פרץ: שהוא יגיד לנו מה החוב.

עמיר פרץ: הוא אומר חוב כזה וההוא אומר חוב אחר, תשאל אותו מה החוב לדעתו.

אופיר אקוניס: אולי משרד התקשורת ייתן לנו את התשובה לגבי עומק החוב.

יוחנן פלסנר: אל"ף, אני רוצה להודות לך, אדוני היושב ראש, על כינוס הדיון הדחוף והמהיר ובאמת יש כאן שתי שאלות.

יוחנן פלסנר: יש כאן את השאלה האקוטית, המיידית, של המשבר של ערוץ 10 שבגללו כינסנו את הדיון, ויש כאן, כמו שציינו פה האחרים, שאלה עקרונית.

יוחנן פלסנר: שאלה עקרונית שהיא מסחרית, לגבי הסדרה של פעילות בענף מסוים שהוא עתיר ברגולציה.

יוחנן פלסנר: ויש כאן גם שאלה ציבורית, כי בסופו של דבר המוצר שמיוצר בענף הזה הוא מוצר שגם מתקיים בו השיח הדמוקרטי, השיח הציבורי והוא גם ענף שמחולל תרבות, ולכן יש עניין מאוד גדול למחוקק, לכן אנחנו כאן ויש גם גוף של רגולציה שאמור לאכוף את זה.

יוחנן פלסנר: אני כן חושב שנכון לקחת צעד אחד אחורה ולהסתכל בעצם מול מה אנחנו עומדים.

יוחנן פלסנר: בהיבט המסחרי יש את המשבר של ערוץ 10, שנסקר כאן די בצורה מעמיקה.

יוחנן פלסנר: יש כאן את הטענות של רשת וקשת, יש טענות מסחריות, יש טענות בכל נושא של סוגה עילית והדרישות של הרגולציה, יש החלטה שאנחנו עומדים לקבל לגבי זיכיונות ורישיונות גם בחודשים הקרובים, יש משבר בערוץ הציבורי וחוסר יכולת לבצע את הרפורמה.

יוחנן פלסנר: בעצם כמעט בכל מקום שאנחנו מסתכלים בשוק הטלוויזיה, אנחנו רואים משבר שמגיע לשיאו ממש בחודשים האלה.

יוחנן פלסנר: אז אני אומר, כשאנחנו מסתכלים, אנחנו רואים שיש עוד טיפה ועוד טיפה, להבין שיש כאן סערה, סערה בשוק הטלוויזיה ובגלל ההיבטים המורכבים שלו, מבחינה מסחרית ומבחינה ציבורית, אנחנו צריכים לגבש ראייה כוללת.

יוחנן פלסנר: ציין כאן אחד המשתתפים בדיון שאין לנו שום מנוס מלגבש ראייה כוללת לגבי איזה סוג של שידור ציבורי, איזה סוג של שידור טלוויזיוני אנחנו רוצים במדינת ישראל ואיך אנחנו רוצים לבצע את הרגולציה.

יוחנן פלסנר: אני חושב שכשאנחנו מסתכלים על הרגולציה, יש בעצם שני עוגנים שאנחנו צריכים לאזן ביניהם.

יוחנן פלסנר: יש את השאלה המסחרית, ואתה ציינת את זה, שאלת התמלוגים, הכסף שבעצם המדינה דורשת תמורת אותה זכות לשדר.

יוחנן פלסנר: זו שאלה אחת שהיא כספית, שאלת החובות, במרכאות או שלא במרכאות.

יוחנן פלסנר: השאלה השנייה איזה איכות המדינה דורשת.

יוחנן פלסנר: הרגולטור אמור לאכוף את נושא האיכות.

יוחנן פלסנר: כשאני מסתכל אחורה, ככל הנראה, הבנייה של המודל של השידור התבססה על הנחות שגויות של גודל שוק, הנחות שגויות לגבי הצמיחה בשוק וכן הלאה.

יוחנן פלסנר: אני חושב שכמחוקקים וכנציגי ציבור, אנחנו לא צריכים להתפשר בנושא האיכות, אם זה יצירה מקומית, אנחנו לא צריכים להתפשר שם, אבל אם אנחנו רואים שהשוק הזה לא עובד, המקום שבו כן צריך לדעת להתפשר ולייצר כללי משחק חדשים, גם בהיקף של אורך החיים של הזיכיונות וגם בהיקף של הדרישות המסחריות שלנו.

יוחנן פלסנר: אלה העקרונות שאני חושב שעל פיהם אנחנו צריכים לעבוד.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, אני גם שוחחתי על זה איתך בשיחה בינינו, אני חושב שיש כאן מקום להתערבות של המחוקק, כי גם הממשלה היום לא מטפלת בשוק הטלוויזיה בראייה כוללת, אלא יש שר שמופקד על השידור הציבורי ועל הרפורמה ויש שר שמופקד על נושא השידור המסחרי.

נחמן שי: תמיד היה את זה.

יוחנן פלסנר: תמיד היה וזה תמיד לא היה טוב.

יוחנן פלסנר: המשבר מגיע לשיאו בכל הפרמטרים.

יוחנן פלסנר: יש מקום, אדוני היושב ראש, להקים צוות של חברי כנסת שתוך מספר חודשים בודד, חודשיים-שלושה, יגבש ראייה כוללת לגבי אופן ההסדרה של השוק הזה, שכל פעם חוזר אלינו לטלאי על טלאי.

יוחנן פלסנר: אם אנחנו נעשה את זה, אני גם אתמוך באולי לספק טלאי נוסף לערוץ 10, לחודשיים-שלושה הבאים, אבל זה רק בתנאי שאנחנו מבינים שיש כאן משבר כולל, שצריך לגבש ראייה כוללת שתוך חודשיים-שלושה תיקח בחשבון את כל ההיבטים האלה, כולל ההיבטים הציבוריים, ותדאג בשורה התחתונה לזה שתהיה לנו כאן טלוויזיה איכותית, שלא נידרדר לכיוון של טלוויזיית ביקיני בסגנון איטליה מצד אחד, שלא נידרדר לטלוויזיה עם ערוץ אחד מצד שני, אלא שנסדיר את הפעילות של השוק הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני חושב שלגבי הבעיה המבנית, אני לא יודע אם חברי הכנסת, אני בטוח דרך אגב שכן, קראנו כולנו ביחד את הספר הכחול שהונח כאן לפני כחודשיים.

אופיר אקוניס: יש שם פרק שלם על תקשורת.

אופיר אקוניס: לבקשתו של יושב ראש הכנסת, שאמר שזה לא עניין תקציבי, אנחנו פיצלנו את זה מחוק ההסדרים.

אופיר אקוניס: התשובות ניתנות שם, ואני גם עונה לך, מר פרידמן, בעניין הזה.

אופיר אקוניס: כלומר זה שיש בעיה מבנית, זה אף אחד בחדר הזה לא חולק על כך, ואם אינני טועה אנחנו הודענו שעד ה-30 בנובמבר אמורים לסיים את הפרק הזה בחקיקה נפרדת ולכן בסד הזמן שנותר לנו...

אופיר אקוניס: אגב, תודה רבה על הצעתך, חבר הכנסת פלסנר, אבל אנחנו לא נקיים, מכיוון שוועדת הכלכלה מוסמכת, גם על פי תקנון הכנסת, לדון בכל ההיבט של שוק התקשורת והיא עוסקת בכך.

אופיר אקוניס: אנחנו קיימנו דיון ראשון בנוכחות שר התקשורת ואנחנו נקיים דיונים נוספים, המנהל הכללי שלו נמצא כאן.

אופיר אקוניס: כלומר זה שיש בעיה מבנית אנחנו יודעים, וזה שיש צורך לפתור אותה, אנחנו יודעים, ואני גם מניח שהיא תיפתר עד סוף נובמבר.

אופיר אקוניס: לגבי האזהרות לחזרה לשוק חד ערוצי, זה פשוט דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: הרי זה ברור שישראל לא תחזור למצב שבו היא עם ערוץ אחד משדר.

אופיר אקוניס: זה לא יהיה.

אופיר אקוניס: זה פשוט לא יקרה הדבר הזה, מכל מיני סיבות.

אופיר אקוניס: אנחנו כמובן מאחלים לערוץ 10 שבעייתו תיפתר, להמשך השידורים של הערוץ השני, הוט ויס, וכולם, אנחנו לא נחזור לעידן הזה.

אופיר אקוניס: דרך אגב, יש כאלה שכן חושבים שצריך לחזור לעידן הזה, אבל זה עניין אחר.

אבי ניר: אני מסכים עם מרבית הדוברים כאן, אני רק רוצה להדגיש כמה נקודות.

אבי ניר: אני אחזור שוב לסקירה.

אבי ניר: כשאנחנו רואים סקירה כזאת וכשאנחנו סוקרים את כמות הביקורים של כל האנשים כאן.

אבי ניר: בכנסת אמרו שאין מקומות חנייה ואני מניח שגם כולכם ראיתם כמה ימי עיון יש על רגולציה.

אבי ניר: אנחנו יכולים, בעיניי, להבין דבר אחד, כשהרגולציה הופכת לדבר הכי דומיננטי בחיים של ענף, זה אומר שיש בעיה גדולה עם הרגולציה, ואני חושב שבלי להיכנס למה הפתרון, עצם זה שאין פתרון, עצם זה שקבוצת האנשים הזאת מסתובבת מפאנל לפאנל, מוועדה בכנסת לוועדה בכנסת, שבחמש- שש-שבע השנים האחרונות, במקום לדבר על טלוויזיה ועל תכנים בטלוויזיה, השיחה היא על רגולציה, אומרת שהרגולציה נבנתה בצורה שגויה, שזה פשוט לא עובד.

אבי ניר: ראינו הרבה מאוד תיקונים והרבה מאוד ניסיונות לתקן, אבל כנראה שהתיקונים האלה, שנעשו מתוך כוונה טובה ומתוך כוונה לעזור לערוץ 10 בעיקר, הם לא מספיקים.

אבי ניר: לכן הפתרון צריך להיות פתרון רדיקלי וצריך להיות פתרון רדיקלי שבסופו של דבר יאפשר לשוק הטלוויזיה, גם למשקיעים בו, גם לשחקנים עצמם, למנהלים, לעובדים וגם ליוצרים---

שלי יחימוביץ': מה זה פתרון רדיקלי?

נחמן שי: הקלות, הקלות, הקלות, זה פתרון רדיקלי.

אופיר אקוניס: אני אחדד את השאלה, חברת הכנסת יחימוביץ, ברשותך.

אופיר אקוניס: ההצעה שהונחה כאן ושאושרה כבר בקריאה ראשונה, היא הצעה שמקובלת, שנראית לך הגיונית, או שהיא בלתי הגיונית ואנחנו צריכים לקיים עליה עוד דיונים?

אופיר אקוניס: אני אמרתי בתחילת השיחה ש-2012 זה דבר שהוא ניתן לשינוי.

נחמן שי: מה, אתה רוצה להקדים את זה?

אופיר אקוניס: אתם הגשתם הסתייגויות כדי לבטל את זה, חבר הכנסת שי, אני מזכיר לך.

נחמן שי: לא, אני שואל, אתה רוצה להקדים?

אופיר אקוניס: אני פשוט מזכיר לך.

אופיר אקוניס: אני אצטט את עצמי עוד פעם, בפעם השמינית, אני מתכוון לגלות גמישות בנושא המעבר משיטת הזיכיונות לשיטת הרישיונות, אבל לפני כן עוד ערוץ 10 צריך למלא את התחייבויותיו על פי חוק המינהל התקין וההסדר שיגיע עם משרד האוצר.

אופיר אקוניס: זה מספיק מובן, אני חושב.

אבי ניר: אני חושב שהפתרונות עד היום נעשו תמיד לאחר המשבר וכמעט תמיד כבר בנקודה שהיתה מאוחרת מדי ואני מקווה שהפתרונות הפעם.

אבי ניר: ..

אבי ניר: הפתרונות צריכים להיות כוללים וייעשו לפני המשברים הבאים.

אבי ניר: אני חושב שצריכה להיות מערכת הרבה יותר פשוטה.

אבי ניר: הכיוון של רישיונות הוא כיוון נכון.

אבי ניר: במערכת הזאת צריך לוודא, מצד אחד, שיוזרמו הרבה כספים ליצירה המקורית, אבל כל הדברים שמסביב, כל המוסרות, תמלוגים, דמי זיכיון, כל הדברים האלה צריכים להיות מוסרים, צריך להיות חובות שהזכיינים יעמדו בהם, להשקיע הרבה כסף בטלוויזיה ישראלית, אבל רזולוציה הרבה הרבה יותר טובה לכמה, למה, איך, בדיוק במה להשקיע.

אבי ניר: בסופו של דבר, צריך למצוא את הדרך, כמו שבאופן חלקי גם עובד בקולנוע, להקצות לעתים סכומים, החל מערוץ 1 ודרך סכומים של ערוץ 2 וערוץ 10, שיוקצו באופן ייעודי ליצירות מקור, שיהיו מנותקות גם מרייטינג.

אבי ניר: הפתרון הזה הוא פתרון פשוט.

אבי ניר: חברים, אני רוצה להגיד לכם, אמרתי את זה גם בדיון הקודם, פתרון של זיכיונות לא קיים ב-20 השנים האחרונות בשום מקום בעולם.

אבי ניר: הוא לא קיים.

אבי ניר: הוא פתרון שקיים מלפני אולי 40, 50 שנים.

אבי ניר: הפתרונות האלה עברו מן העולם כי הם פשוט לא עובדים.

אבי ניר: העולם מתנהל היום על פי רישיונות, שיטת הזיכיונות, כמו שאנחנו מכירים אותה, עם רמת הפרטנות, אלפי הסעיפים והדרישות מכל הצדדים, פשוט לא עובדים.

אופיר אקוניס: מה הצעתך?

אופיר אקוניס: מתי לעבור?

אופיר אקוניס: אני שואל את המנהל הכללי של קשת מתי הוא מציע לעבור לשיטת הרישיונות.

אבי ניר: אני חושב שצריך לעבור לפני המשבר, ואנחנו כבר באמצעו של משבר גדול, ולא אחריו.

אופיר אקוניס: כלומר לפני 2012.

מנשה סמירה: בכל העולם עובדים בזיכיון.

מנשה סמירה: השיטה לא הסתיימה, יש איזון, כל מדינה תפרה את החליפה שהתאימה לה.

דנה נויפלד: אם אפשר רק משפט קצר בקשר לאמירה הזאת.

דנה נויפלד: אני רק רוצה להבהיר שהרפורמה שהונחה בפני הכנסת היא רפורמה כוללת, יש לה עוד רכיבים מלבד המעבר משיטת הזיכיונות לשיטת הרישיונות והשנה שנקבעה שם נעשתה תוך מחשבה, אל"ף בתנאי השוק, גם בהיבטים הטכנולוגיים וגם בהיבטים האחרים.

דנה נויפלד: צריך לקחת את זה בחשבון, זה לא רק עניין טכני, להזיז את התאריך ו---

אופיר אקוניס: ברור כשמש, אנחנו נקיים על זה דיונים.

אופיר אקוניס: נדמה לי שפה יש קונצנזוס רחב בין זכייניות ערוץ 2 לערוץ 10 ואולי לאחרים, שצריך להקדים.

דנה נויפלד: הם לא השחקנים היחידים.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: הרי ברור שאנחנו נשמע את עמדתכם, יס והוט.

אופיר אקוניס: זה ברור כשמש.

נורית דאבוש: אנחנו מסיימים אלה ארבע שנים למועצת הרשות השנייה והעובדה שיש כשל מבני היא עובדה שנהירה לנו.

נורית דאבוש: אנחנו אלה שהתרענו כבר לפני שנתיים שהשיטה נכשלה.

נורית דאבוש: אני לא מכירה הרבה רגולטורים שהיו קמים ואומרים שהשיטה נכשלה.

נורית דאבוש: לצערי לא הכל היה תלוי בנו, ואנחנו חלק מהרפורמה, אם תהיה, אבל אני רוצה להפנות את הדיון בדיוק למשבר הנוכחי.

נורית דאבוש: אנחנו מדברים על הרפורמה שתהיה, אם תהיה, ב-2012, 2011, 2010, אנחנו משתעשעים ברעיונות ובלוחות הזמנים וכרגע יש פה ערוץ שאנחנו מחויבים, אנחנו מרגישים מחויבים שהוא ימשיך לעבוד, שימשיך לספק את הכספים ליצירה הישראלית, שלא יפסיק הפקות, שייתן מענה גם לעובדים ושימשיך לתת את המענה לדמוקרטיה הישראלית, וכדי שאנחנו נגיע לפתרון הזה, הפתרון הזה הוא הרבה יותר פשוט.

נורית דאבוש: אנחנו חודשים שלמים זזים מפתרון אחד לפתרון שני, משחקים עם המספרים לאורך כל הכיוונים.

נורית דאבוש: הסיפור הזה הוא הרבה יותר פשוט ממה שהוא נראה.

נורית דאבוש: בכדורגל, יוסי, משחקים את הכדורגל הפשוט, בסוף מנצחים.

נורית דאבוש: הכדורגל הפשוט הוא באמת הנכון ביותר, ויש פה מחויבויות שהן מחולקות לשניים.

נורית דאבוש: החלק האחד זה המחויבויות הכלכליות, שזה תמלוגים ודמי זיכיון.

נורית דאבוש: אנחנו, כמועצה ציבורית, פונים למשרד האוצר ואומרים, רבותיי, תניחו להם לפרוס את זה.

נורית דאבוש: תעמידו להם הלוואה שתהיה של 60 מיליון שקל ותניחו להם לפרוס את זה.

נורית דאבוש: ולגבי מחויבויות התוכן, אני שמחה להגיד לך, אדוני היושב ראש, מעולם, בכל הדיונים מול ערוץ 10, הם לא אמרו שהם מתנערים ממחויבויות התוכן.

נורית דאבוש: הם חזרו והדגישו, פעם אחר פעם, שלגבי מחויבויות התוכן הם יחזרו ויעמדו ואנחנו נמצא את המנגנון, אם זה ערבויות ואם זה ערבויות אישיות, אנחנו יודעים למצוא את המנגנון.

נורית דאבוש: זה הפתרון כדי שמחר בבוקר הם ימשיכו לעבוד, ואם יהיה רישיון ב-2010 או ב-2012 או ב-2013, אנחנו נצלח את הדרך עד לשם.

נורית דאבוש: אנחנו הולכים לעשות מכרז על משהו שמבחינת שיקול הדעת שלנו ברור לחלוטין שהוא מיותר.

נורית דאבוש: כאן אנחנו נמצאים, זאת הנקודה של המשבר ואת הנקודה הזו צריך לפתור.

נורית דאבוש: מבחינתנו חייבים לפתור את זה כבר שבוע אחד אחורה, שבועיים, שלושה, וחודש אחורה.

נורית דאבוש: אני רק מזכירה לכם, ישבנו פה עם מר תורג'מן לפני שנה בדיוק, הצגנו את המשבר הזה שעתיד היה להיראות, אמרו לנו שלא משנים את החוק.

נורית דאבוש: אז אם לא משנים את החוק, ואנחנו אמונים על זה שמחויבויות התוכן והמחויבויות הכלכליות לא יימחקו, אנחנו מבקשים מכם, כמועצה ציבורית, תפרסו בבקשה את המחויבויות האלה.

נורית דאבוש: זהו.

נורית דאבוש: זה מה שיש לנו להגיד.

נורית דאבוש: זאת העמדה הציבורית.

נורית דאבוש: אנחנו דנים בפתרון שהוא פתרון מערכתי בטווח הרחוק ואנחנו חייבים לתת מענה לטווח הקרוב.

נורית דאבוש: המשבר הוא פה, הוא עכשיו.

נורית דאבוש: בשבוע הבא אנחנו מסיימים את כל נושא המכרז וביום שני אנחנו מפרסמים את המכרז.

נורית דאבוש: נקודה.

נורית דאבוש: אנחנו סיימנו את המכרז מבחינתנו.

אופיר אקוניס: אוקי.

אופיר אקוניס: זה מה ששאלתי קודם.

אופיר אקוניס: תודה.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אין ספק שאנחנו מקיימים---

חיים אורון: עמיר, שים 60 מיליון שקל והולכים הביתה.

חיים אורון: אלוהים אדירים.

עמיר פרץ: נכון, תן לי להגיד את זה.

חיים אורון: התעסקת בזה בעבר.

עמיר פרץ: אמרתי שייתנו לי רבע שעה, אני אגמור את זה.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אין בכלל ספק שאנחנו דנים היום באחד הנושאים החשובים ביותר מבחינת ההשלכות על החברה הישראלית, על האופן שבו היא מתנהלת, על התרבות, על תרבות היחסים בין בעלי העניין לבין שלטון, בוודאי על הדרך שבה יישמרו מספיק ערוצים כדי להגן---

משה (מוץ) מטלון: יש גם כמה עובדים בדרך, שגם אותם---

עמיר פרץ: חבר הכנסת מטלון, גם אם אני לא אומר 'עובדים', זה ברור.

עמיר פרץ: תאמין לי שגם אם אני לא אדבר על הנכים, כולם יודעים שאני מגן עליהם, בוודאי ציבור העובדים.

עמיר פרץ: אז תן לי רגע קודם לנגוע בשאלות המרכזיות.

עמיר פרץ: אנחנו ודאי דנים באחד הנושאים שבסופו של דבר יש לו השלכות על מראה החברה הישראלית, תהליכים בתוך החברה הישראלית, ודאי הדמוקרטיה הישראלית, אבל אין ספק שהוא מתרחש תחת אווירה שהיא אווירה לא פשוטה, כי התחושה הכללית היא שמישהו הביא אותנו לאיזה נקודה שממנה בעצם אומרים לך, אין לך בררה.

עמיר פרץ: מבחינתי, ברור שמשפט המפתח בדיון הזה שערוץ 10 לא ייסגר.

עמיר פרץ: אין מצב כזה.

עמיר פרץ: אין מצב שבו נישאר בידיים של ערוץ מסחרי אחד.

עמיר פרץ: אין דבר כזה.

עמיר פרץ: מבחינת הדמוקרטיה השאלה הזו בכלל לא עומדת על הפרק.

עמיר פרץ: עכשיו השאלה מי הבעלים ואיזה מן מערכת יחסים מקיימים עם הבעלים הנוכחיים, העתידיים.

עמיר פרץ: זאת השאלה המרכזית ופה יש כשלים בהרבה מאוד מסגרות.

עמיר פרץ: קודם כל יש בהחלט כשל מרכזי אחד שכל הגורמים צריכים לשאול את עצמם, איך קורה מצב שהשלטון נשאר בעצם בלי כלים לאיים על בעל העניין.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד, אין לשלטון שום כלי, כי הכלי לומר 'סוגרים את ערוץ 10' הוא איום על האזרחים, לא על בעל העניין.

עמיר פרץ: איך יכול להיות ששלטון, שמקיים מכרז, בדרך לא דרך, עם 1001 שאלות שנמצאות בספק, הקשר בין הרווחים לבין תמלוגים, יש קשר, אין קשר, בסופו של דבר, השלטון נשאר בעצם עם ידיים ריקות, כי הכלי היחיד שיש לו הוא בעצם לבטל את השירות שהוא כל כך עמל עליו, כדי לספק אותו לאזרחים.

עמיר פרץ: אומרים כאן כל מביני העניין, אין מי יודע מה כאלה שעומדים בתור.

עמיר פרץ: מצד שני, לבוא להצטייר במצב שבעצם השיטה שבה בעל העניין ייתן כל מחיר בשעת המכרז ויגיד לעצמו, יהיה בסדר, אחר כך אני כבר אגרום לכך שבתהליך זוחל אני אצור לעצמי הטבות שממילא התכוונתי אליהן.

עמיר פרץ: לא זה טוב ולא זה טוב.

עמיר פרץ: המלכוד הזה שאנחנו, כחברי כנסת, נמצאים בו, הוא פשוט מקומם.

עמיר פרץ: מקומם גם כלפי השלטונות, גם כלפי כל הגורמים שהיו אמורים ליצור מן מצב שבו אנחנו נמצאים עם כלים סבירים לקבל החלטות.

עמיר פרץ: הכלים שאנחנו נמצאים בהם היום הם בלתי סבירים בעליל.

עמיר פרץ: יחד עם זאת, אני אומר באופן מפורש, אין שאלה, קודם כל מתפקידנו להגן על כך שהשירות לאזרח יישאר במלוא עוצמתו ואחר כך נעשה את החשבונות, גם עם הממשלה ו/או עם כל הגורמים האחרים.

עמיר פרץ: יושבים פה היוצרים, אין ספק שאחת הבעיות של המסגרת הזו היא שהנקודה הארכימדית הזאת, בין רייטינג לאיכות, היא נקודה לא פשוטה.

עמיר פרץ: איך בוחנים אותה, ההגדרות האלה, כן סוגה עילית, כן מסגרות כאלה ואחרות.

עמיר פרץ: אין דבר מרכזי.

עמיר פרץ: הם משפיעים על האופי של החיים שלנו, של הילדים שלנו, של התרבות שאותה נטפח, איך תיראה החברה הזאת, מה הכלים שאנחנו מקבלים, וכל אחד כאן יודע מה הוא מחזיק בידו.

עמיר פרץ: אני לא נכנס עכשיו לשאלות הדמוקרטיות של מה ואיך צריכות להרגיש כל המערכות הדמוקרטיות שצריכות לקיים את היחסים שלהם עם התקשורת.

עמיר פרץ: אני חושב, אדוני היושב ראש, שאנחנו צריכים להמשיך עם הסוגה העילית, אבל את הסאגה הזאת להפסיק.

עמיר פרץ: צריך לחתוך אותה לכאן או לכאן.

נחמן שי: מה זה סוגה עילית?

נחמן שי: אם תגיד לי מה זה סוגה עילית, אני אוכל להגיד לך מה נעשה עם הסאגה הזאת.

עמיר פרץ: סוגה עילית, למדתי יחד איתך כאן.

עמיר פרץ: את זה יסבירו לך החברים.

עמיר פרץ: אנחנו צריכים להמשיך עם הסוגה העילית.

עמיר פרץ: אני אומר שאנחנו צריכים להפסיק, יגיד לנו הבעלים מה הוא מתכוון באמת, אם הוא מתכוון להגיע להסדר, יגיד לנו האוצר, עם כל הכבוד לאוצר, החלק של האוצר הוא קטן באופן יחסי לשאר החובות, אז צריך לדבר על כל החוב כולו.

עמיר פרץ: להגיע, אם באמת בסופו של עניין מדובר פה על 60, 70 מיליון שקלים, שצריכים פריה, אז עם כל הכבוד הראוי בשאלה, שהיא בכלל שאלה של הסדר ביניים, שמדובר עד לכניסה לעידן חדש, בכלל אנחנו פה מדברים על משהו שבאמת לא ראוי שכל מדינת ישראל תביט אלינו, תראה אותנו באמת עוסקים באחת השאלות, שלא לדבר על כך שעוד מעט יכניסו קשר בין הון לשלטון, וקשר בין הון למיקרופון, והון למסך והון לעיתון, הכל ייכנס כאן.

עמיר פרץ: אין בעיה להכניס את הכל בחבילה אחת, אבל אני יודע שהקישורים האלה יכולים להביא בסופו של דבר, שנמצא את עצמנו, שאולי נעשה ניתוח הכי מעמיק בעולם, עם חולה שלא מסוגל להתמודד עם מספר ניתוחים כל כך גדול.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מציע שניתן פה זמן לגורמים השונים, להגיד להם 'חבר'ה, תביאו לנו נתונים אמיתיים, הפערים האלה בין הנתונים מאוד מדאיגים, ולכן תביאו לנו נתונים אמיתיים'.

עמיר פרץ: תמנה מישהו, גורם שלישי, או מישהו אחר שיבדוק.

עמיר פרץ: לא יכול שהוא יגיד 160, הוא יגיד 120, הם יגידו 60.

עמיר פרץ: אנחנו רוצים לדעת על מה מדובר.

עמיר פרץ: לא ייתכן שיעמדו פה יוצרים, אמנים שחוששים ליצירות שלהם, ציבור גדול של עובדים שחושש לגורלו, והכל סביב איזה שהוא סכום שנראה לכאורה בלתי הגיוני, במיוחד בהתחשב במי בעלי העניין פה.

עמיר פרץ: אני חושב שהוועדה הזו כן מסוגלת להניע את תהליך הביניים הזה, אני מציע שנקבע לוח זמנים, נקצוב את זה, ניתן לכל הגורמים פה מהלך לא ארוך מדי, מדברים על מכרז שאמור לצאת בעוד שבועיים או פחות, בעוד שבוע, אז בבקשה, חברים.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, קבע ישיבה מיוחדת ליום רביעי או ליום ראשון או ליום שני, יומיים לפני המכרז, שיבואו לכאן עם הסדר, עם לא יבואו עם הסדר, אנחנו כבר נצטרך להפעיל את סמכותנו בחוק, בכל מה שניתן בידינו.

אופיר אקוניס: ליועצת המשפטית של הוועדה יש הערה לדבריך.

אתי בנדלר: אני רוצה להסביר שבהתאם למצב החוקי הקיים, לרשות השנייה אין סמכות להאריך את הזיכיון.

אתי בנדלר: החוק אומר, בלשון שאינה ניתנת לפירוש אחר, שהסמכות לשקול הארכת זיכיון קיימת אך ורק אם המועצה נוכחה שהערוץ עמד במחויבויותיו.

אתי בנדלר: יש מחלוקת לגבי פרשנות המושג 'עמד במחויבויותיו', ככל שמדובר למשל בהפרת התחייבות שקשורות לתכניות סוגה עילית, האם העובדה שהתכניות האלה לא שודרו בפועל, לא נראו על המרקע, אבל בלשונו הציורית של השר גלעד ארדן, שהיה יושב ראש ועדה בעבר - לו היו מביאים ראשי הערוץ היום ובעלי המניות משאית עם הכסף למשרדי הרשות השנייה ואומרים 'הנה שווה כסף לעלות המחויבויות', שלא קוימו בתחום הזה, האם ניתן לראות בכך כאילו הם עמדו בהתחייבויותיהם?

אתי בנדלר: פרשנות היועץ המשפטי והרשות השנייה היא שניתן לראות במקרה כזה כאילו עמדו במחויבויותיהם וזו מקסימום הפרשנות היצירתית, התכליתית, אם אפשר לומר, שניתן לתת לחוק.

אתי בנדלר: נשאלת השאלה לגבי הסכם פריסה מוסכם ובואו נלך ונאמר שאפילו כאן ניתנו פרשנות כאילו אם יש הסכם פריסה, עם התחייבויות ברורות לעמידה בסכום הזה, ניתן היה לראות את זה.

אתי בנדלר: אגב, החוק בנוסחו הנוכחי, מחייב עמידה באותן מחויבויות עד תום תקופת הזיכיון, קרי עד ינואר 2010 ולא מעבר לזה.

אתי בנדלר: זה תנאי להארכת הזיכיון מעבר ל-2010.

אתי בנדלר: ואני רוצה להזכיר שהאפשרות להאריך את הזיכיון מעבר לשנת 2010, לתקופה של שנתיים, לתקופה של שנתיים נוספות, היתה במסגרת אחד משלושה או ארבעה תיקונים שנעשו בחוק, במתן הקלות לערוץ 10, כדי להקל על העמידה במחויבויות שלהם, ובין היתר, כשנשמעו שוב ושוב הטענות שלא כדאי לנו להשקיע, כי אין לנו אופק, כי כשמשקיעים כספים, עד שהם באים לידי ביטוי במסך צריכים פרקי זמן, ואז אמרו, 'אוקי, תעמדו במחויבויות שלכם, תהיה הרשות השנייה להאריך את תקופת הזיכיון'.

אתי בנדלר: בנקודת הזמן שאנחנו עומדים אומר מר פולק, סגן המנהל אגף התקציבים באוצר, 'אנחנו מנהלים משא ומתן על חלק מהחובות שלנו, על החלק שמתייחס לתמלוגים', ואולי רק על התמלוגים מהזיכיון, אבל עדיין לפי החשבון---

ערן פולק: רק תמלוגים.

אתי בנדלר: רק תמלוגים, אוקי, עדיין 23 מתוך 150 מיליון.

מודי פרידמן: אולי נפסיק עם זה?

מודי פרידמן: מדברים על הכל.

אופיר אקוניס: סליחה, היועצת המשפטית של הוועדה היא בזכות דיבור, מה זה אולי תפסיקו?

אתי בנדלר: סליחה, אני שמעתי, אתה יכול לתקן, אומר סגן הממונה על התקציבים שמדברים רק על חובות התמלוגים.

אתי בנדלר: כך גם שמעתי מאנשי הרשות השנייה.

אתי בנדלר: הם יכולים לתקן אותי.

אתי בנדלר: עדיין יש יתרה מאוד גדולה, אני רוצה להבין, האם מישהו בא ואמר שאם האוצר יסכים לפרוס את הסכומים האלה, אנחנו---

חיים אורון: אני שאלתי שאלה אחרת אותך כמשפטנית.

חיים אורון: אם יבוא האוצר ויאמר 'הגעתי להסכם על פריסת ההתחייבויות', האם זה נותן אפשרות לממש את ההתחייבות שבגינה תוכל להגיד הרשות אני נותנת דחייה נוספת.

חיים אורון: זה מה שמונח לפנינו.

חיים אורון: אתם תהרגו אותנו בפלפולים המשפטיים, סליחה שאני אומר את זה כל פעם מחדש, אבל תנו לבן אדם לחיות.

חיים אורון: אם יבוא גורם מוסמך, במקרה זה האוצר, ויגיד 'אני הגעתי לתכנית מחויבות והיא מקובלת עם כל השלייקס האפשריים.

חיים אורון: ראו בזה כאילו שההתחייבות מומשה', אני מבין שזה קצת מותח את החוק---

אתי בנדלר: לכן אני ביקשתי את רשות הדיבור, אני לא משוכנעת שללא תיקון חקיקה ניתן בכלל להאריך את הזיכיון.

אתי בנדלר: מכל מקום, אני רוצה להבהיר דבר אחד, אין כאן מרווח של זמן.

אתי בנדלר: אין מרווח של זמן מאחר שאם אומרת הרשות השנייה, כגוף המקצועי, שאם הם לא יפרסמו את המכרז בסוף החודש הזה, לא יספיקו לפרסם מכרז, כי הזכיין החדש שייבחר צריך לעלות לאוויר בסוף ינואר 2010, לכן אין כאן עוד מרווחי זמן שאפשר לשחק עליהם.

נחמן שי: אני שואל, אם כך, איפה הכדור מונח.

נחמן שי: אני שומע את מה שאומר חיים אורון, אני רוצה לדעת איפה ניתן הפתרון שאפשר להגיע אליו בתוך יומיים-שלושה.

נחמן שי: בחקיקה?

אתי בנדלר: לדעתי אין לוועדה, חוץ מאשר לומר אמירה ציבורית, אני לא רואה שיש כאן מה לעשות.

אופיר אקוניס: תודה.

מנשה סמירה: אני רוצה להבהיר לחבר הכנסת שי, לגבי איפה נמצא הכדור.

מנשה סמירה: ברגע זה אין זמן לשנות חקיקה והרפורמה לא תפתור את הבעיה של ישראל 10, גם אם היא תהיה ב-2010, שכן הוא צריך לעמוד במחויבויות כדי לקבל רישיון, לכן הפתרון לרגע זה...

מנשה סמירה: וחבר הכנסת פרץ, הנתונים שאמרנו הם מדויקים, הגורם היחידי שמוסמך להגיד את זה, זה הרשות השנייה באישור המועצה, ואלה המספרים.

מנשה סמירה: אני לא מנהל פה משא ומתן על המספרים.

מנשה סמירה: צר לי, עם כל הכבוד למה שאומר מר מודי פרידמן, הוא צד, הוא אינטרסנט בעניין וזה לגיטימי, אבל אנחנו שופט הכדורגל שקובע ואלה המספרים, נקודה.

קריאה: אוי לנו עם שופטים כאלה.

מנשה סמירה: אני אתעלם מההערה הזו.

מנשה סמירה: הנקודה השנייה שאני רוצה לומר, איך פותרים את הבעיה נכון לרגע זה, לנוכח המספרים ועל זה ישבנו ביום רביעי בלילה, ביום חמישי בלילה, ביום שישי, עם האוצר ועם ישראל 10.

מנשה סמירה: יש הסדר שיכול להעמיד כדי לתת להם הארכת זיכיון שייכנסו לתקופת הרישיון.

מנשה סמירה: יש הסדר כזה.

מנשה סמירה: זה מחייב אותם, עם כל הקושי... ואני מסתכל על יוסי מימן ואני אומר לך, יוסי, אני יודע מה עשית, אבל כדי לעבור את הרף הזה, תעזור לנו לעזור לך.

מנשה סמירה: צריך חלק מסוים שיוסי מימן ישים, האוצר מוכן לוותר על תמלוגים ואולי עוד איזה שהיא הלוואה מסוימת שתפתור את בעיית...

מנשה סמירה: וצריך ערבויות לתוכן כדי שהיועצת המשפטית של ועדת הכלכלה תתמוך בהסדר ותגיד שהוא חוקי.

שלי יחימוביץ': תתאר לנו את ההסדר.

מנשה סמירה: זה לא פורום לנהל---

שלי יחימוביץ': זה כן פורום.

אופיר אקוניס: אני מסכים עם חברת הכנסת, זה ממש הפורום.

מנשה סמירה: ברשות

מנשה סמירה: כם, אני מציג פה נתונים מקצועיים.

מנשה סמירה: הנתונים המקצועיים שהצגנו כאן ושם ברי פתרון ושהם נבחנים על ידי משרדי האוצר והתקשורת, זה לא מקום לרדת לרזולוציות של מיליון שקל לפה, מיליון שקל לשם.

מנשה סמירה: זה כמו שאמר חבר הכנסת פרץ ואחרים, התכנסות של 24 שעות, עם בעל המניות שיכול לקבל החלטה, לא שיבוא נציג שיגיד 'אנחנו לא יכולים לשים כלום', כי אי אפשר, למרות כל מה שהם שמו עד היום, לעבור את ההר הזה מבלי שישראל 10 ייקח חלק ממנו.

מנשה סמירה: האוצר עשה כברת דרך---

יוליה שמלוב: שיביאו משאית עם הכסף.

מנשה סמירה: אני לא רוצה עם כל הכסף, לא כל הכסף.

אופיר אקוניס: לא קיבלו את הצעתו של השר ארדן.

אופיר אקוניס: גם מר מימן יגיד לך שהוא לא יביא את המשאית עם הכסף.

מנשה סמירה: לא ביקשתי את כל המשאית.

מנשה סמירה: האוצר הלך כברת דרך עם התמלוגים וצריך לתת מענה לערבויות.

מנשה סמירה: את זה אפשר להביא בפני מועצת הרשות השנייה ואז לתת לזה פתרון, ובמיידי, בתוך 24 שעות.

אופיר אקוניס: אתם צריכים לענות, עם הגב' דאבוש.

אופיר אקוניס: אתם באותה המועצה.

אופיר אקוניס: אתם בחילוקי דעות?

אופיר אקוניס: יש חילוקי דעות במועצת הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: (צעקות).

אופיר אקוניס: בחדר הזה, אם אינני טועה, אף אחד לא רוצה שהערוץ ייסגר.

אופיר אקוניס: מר מימן, אתה רצית לענות?

אופיר אקוניס: או מר מודי פרידמן?

חיים אורון: אני רוצה להביא הצעה לסדר.

חיים אורון: אני כבר שמעתי שמנשה רוצה לסגור את ערוץ 10 והוא תיכף יצעק לו אתה ככה וככה, ואנחנו נצעק פה.

חיים אורון: אני חושב שאנחנו לא יכולים להתיר את הקשר הגורדי הזה כולו ביחד.

חיים אורון: הוא רוצה את הרישיונות עכשיו ואני לא בטוח שאני רוצה לתת לו, נכון?

חיים אורון: הוא רוצה ממנו כסף והוא עוד לא רוצה לתת, הוא רוצה עכשיו ליהנות מההתחייבויות, שגב' אתי בנדלר תאשר לו.

חיים אורון: זה לא ייגמר ככה.

חיים אורון: צריך לפרוס את זה קצת כמו סלמי.

חיים אורון: אי אפשר שהכנסת תקבל חוק זיכיונות היסטורי על בסיס של משבר נקודתי, אם לא יהיה היום ערוץ 10.

חיים אורון: זה מה שעכשיו קורה.

שלי יחימוביץ': קיבלנו את הרפורמה במינהל מקרקעי ישראל.

חיים אורון: נכון, כמו מינהל מקרקעי ישראל.

חיים אורון: זו תהיה שגיאה מהותית בחקיקה, אני אומר את זה לך.

חיים אורון: לכן אין בררה, צריך כרגע לנסות להציל את ערוץ 10, ועל זה יש פה הסכמה, לשלוח אותם עד יום ראשון ולחזור ולהגיד להם, הרצון המשותף פה קיים, אנחנו לא יודעים עכשיו להחליט אם זה 23, 4, 6, 8, או 22, 7, 9, 10.

חיים אורון: תשבו אתם על הבסיס הזה, כי יש פה רצון להגיע להסדר ועל בסיס ההסדר הזה, שקודם כל ימנע את סגירת הערוץ, נמשיך אחר כך לדון באופן אינטנסיבי בכל השאלות האחרות.

חיים אורון: מי שרוצה היום, ב-24 שעות, לגמור את הכל יחד, גם להבין מה היה הכשל בחקיקה הקודמת, גם לחוקק חוק חדש, גם להכריע במחלוקת המהותית שיש פה בין רישיונות ובין זיכיונות, את כל הדברים האלה, הוא תוקע את העסק למבוי סתום.

אופיר אקוניס: גב ' דאבוש רצתה להעיר.

אופיר אקוניס: את נקבת ביום שני הבא כמועד פרסום המכרז?

אופיר אקוניס: זה המועד?

נורית דאבוש: אני רוצה להבהיר, אני לא אחראית.

נורית דאבוש: .. מנשה רוצה לסגור את הערוץ, לא רוצה לסגור את הערוץ.

נורית דאבוש: מנשה הוא המנהל הכללי של הרשות השנייה, הוא אסף את הנתונים.

נורית דאבוש: ועצת הרשות השנייה יש עניין מאוד גדול להגיע למתווה שהציג כרגע חבר הכנסת אורון כדי ששוק התקשורת בישראל יישמר.

נורית דאבוש: אנחנו מנסים למצוא פתרון למשבר הנוכחי והפתרון למשבר הנוכחי הוא במתווה מאוד מאוד פשוט; החלק האחד הוא המחויבויות הכלכליות.

נורית דאבוש: בעניין הזה אנחנו חושבים שראוי שמשרד האוצר יעמיד הלוואה לערוץ 10, על סך של 60 מיליון שקלים, שזה גם התמלוגים וגם דמי הזיכיון, ויגיע איתם להסדר איך הם משלמים את זה, כך שבסופו של התהליך, אם יהיה מעבר לרישיונות, ערוץ 10 לא יוכל לקבל רישיון אלא אם כן הוא עמד בכל המחויבויות.

עמיר פרץ: גב' דאבוש, יש לכנסת עוד שבוע, את יכולה לדחות את המכרז בשבוע?

עמיר פרץ: לתת זמן לאנשים להתארגן.

נורית דאבוש: לגבי הנושא מול משרד האוצר, משרד האוצר כבר הסכים להעניק פריסת תשלומים של 22 מיליון שקלים.

נורית דאבוש: אני חושב שאם העיקרון הוא להעניק להם פריסה בכל מה שקשור בדמי הזיכיון והתמלוגים, אז ההבדל בין 22 מיליון לבין 60 מיליון, לטעמי, הוא לא כזה משמעותי, אם אנחנו עקרונית מבקשים לעזור לערוץ ולא לסגור אותו, כי מעבר לצד החוקתי הצרוף, אנחנו גם מרגישים אחריות, אחריות לזה שהערוץ הזה לא ייסגר, אחריות לעובדים, אחריות לשוק היצירה.

נורית דאבוש: גם זה אלמנט שאנחנו צריכים לקחת בחשבון.

נורית דאבוש: החלק השני זה מחויבויות התוכן, ועל מחויבויות התוכן, אני חוזרת כאן באזני אנשי ערוץ 10, הם מעולם לא התנערו ממחויבויות התוכן, הם יודעים מה ההליך שצריך להיות, הם יודעים שהם צריכים להעמיד ערבויות ואם הם יעמדו את הערבויות, אנחנו יכולים לגמור את זה היום בלילה ולא בעוד שנתיים.

נורית דאבוש: את זה אנחנו מסוגלים לעשות.

נורית דאבוש: זה המתווה, הוא פשוט.

נורית דאבוש: אנחנו, כמועצה ציבורית, לו ניתן לנו שיקול הדעת, לא היינו יוצאים למכרז, אין לנו בררה אלא לצאת למכרז, אנחנו מפרסמים אותו ביום שני.

עמיר פרץ: למה?

נורית דאבוש: כי הסתיים לנו הזמן.

אופיר אקוניס: מר מימן, כשמר סמירה דיבר אתה רצית להעיר לו הערה.

עמיר פרץ: סליחה, גב' דאבוש, תסבירי לי ממה זה נובע, מי מחליט מתי יהיה המכרז.

נורית דאבוש: תקופת הזיכיון של ערוץ 10 מסתיימת ב-20 ל---

עמיר פרץ: בסדר, החישובים מינואר רטרואקטיבית, את צריכה שלושה חודשים כדי להתנהל---

נורית דאבוש: גם לוח הזמנים הזה הוא לא---

עמיר פרץ: זה קבוע בחוק?

נורית דאבוש: אנחנו עזבנו אותו לקראת ההליך המכרזי ולכן זה הדד ליין שלנו.

עמיר פרץ: מי קבע את זה?

נחמן שי: אם לא יהיה דד ליין, לא יהיה הסדר.

נחמן שי: אתה לא מבין?

נחמן שי: אתה ניהלת מאות משאים ומתנים בימי חייך, אם לא יהיה דד ליין, לא יגיעו להסדר.

נחמן שי: אז היא קבעת את יום שני, בתקווה שביום ראשון בלילה יגיעו להסדר.

עמיר פרץ: בסדר, אבל עכשיו, מר שי, אנחנו נכנסים לזה, אז יש עוד שבוע לכנסת, אז קח עוד שבוע.

עמיר פרץ: תני לנו לעזור לך, נורית.

עמיר פרץ: אופיר, תגיד לה שתדחה את זה בשבוע, שיהיה לנו זמן.

עמיר פרץ: מה קרה?

אופיר אקוניס: בבקשה, מר מימן, אתה רצית להעיר להערתו של מר סמירה.

יוסי מימן: ב-2007 וב-2008 עמדנו בהתחייבויות תוכן.

יוסי מימן: אנחנו מדברים פה על התחייבויות תוכן של עבר.

אופיר אקוניס: ב-2008 ו-2009 במקום 2007, כפי שאמר מר מימן.

יוסי מימן: שנתיים אנחנו עומדים בהתחייבויות התוכן, טעיתי בשנה.

יוסי מימן: כל ההתחייבויות מדובר על שנים עברו, שאנחנו התחייבנו כערוץ להחזיר.

יוסי מימן: אנחנו לא יכולים לתת ערבויות בנקאיות על זה, בגלל סיבה נורא פשוטה, אין בנקים, הבנקים לא מדברים איתנו.

יוסי מימן: אם אני מגיע לבנק, מקבל כוס קפה, בסוף אני מקבל את החשבון.

יוסי מימן: אז כל עוד שאין לי רישיון, אין לי מה לדבר.

יוסי מימן: הקפה רק בדיסקונט הוא טוב.

יוסי מימן: אז כשאנחנו פה במלכודת משפטית כזאת, כשאנחנו נכנסים פה לבעיה המשפטית, זה לא עוזר לי למצוא משקיעים, זה לא עוזר לי לפתוח את האופק.

יוסי מימן: היתה התחייבות ועובדה שהתקרבנו, אם אנחנו נעלמים---

קריאה: מר מימן, אתה מוכן לשים ערבות אישית?

יוסי מימן: אני מבקש לתת לך את המניות ותשים אותן ב---

דוד אוחיון: אני נמצא בערוץ 10 מיום הקמתו לפני שמונה שנים ואני עובד שם, ואני מכיר כל עובד שעבד בערוץ הזה, מיום הקמתו עד היום.

דוד אוחיון: אני קולט את העובדים, אני מקבל אותם, אני יודע מה הסיפור האישי של כל אחד ואחד שנמצא בערוץ 10.

דוד אוחיון: יושבים כאן איתנו, אני לא רוצה להגיד שמות, אבל יש כאן אם חד הורית שמפרנסת שני ילדים, היא היתה מובטלת שנה שלמה, אחרי שסגרו את אל על, והיום היא עובדת בערוץ 10 והיא נמצאת בחרדות קיומיות אמיתיות.

דוד אוחיון: אני מבקש שתיקחו בחשבון שמדובר פה בבני אדם ובאנשים.

דוד אוחיון: אתם מדברים פה על מיליונים ועל לוח זמנים קצר וישבה איתנו גב' נורית דאבוש, בשבוע שעבר, והסבירה לנו והיא אמרה לנו שהכל בידי האוצר והאוצר יכול לפתור את כל הבעיה.

דוד אוחיון: מדובר ב-500 משפחות.

דוד אוחיון: אדוני עמיר פרץ, גב' יחימוביץ, 500 בעלי משפחות.

דוד אוחיון: אני קלטתי אותם כרווקים, כאנשים שהתחילו את דרכם בחיים, היום כולנו בעלי משפחות, עם ילדים, עם משכנתאות ועם חובות ואנחנו ניזרק לרחוב כי לא יכולים למצוא פתרון ל-10, או 20, או 30 מיליון שקלים.

דוד אוחיון: אנחנו לא מבינים את זה, אנחנו לא מצליחים לקלוט למה אנחנו יושבים אצל שר התקשורת בבית והוא מדבר איתנו והוא אומר לנו 'אני נתתי את כל האישורים, הכדור אצל שר האוצר'.

דוד אוחיון: אנחנו ניגשים לשר האוצר ושר האוצר אומר לנו 'סליחה, הפער הוא בין הפקידים שלי אליי', אנחנו לא מבינים למה יש חוסר תקשורת כזה, שלא מתייחס אלינו.

דוד אוחיון: אנחנו לא מספרים, אנחנו בני אדם ויש גם בני אדם אמיתיים שנמצאים פה.

דוד אוחיון: יושב פה טכנאי, יושבת כאן מפיקה, יושבת כאן תחקירנית, יושב פה בחור שהוא צלם שטח, עם שני ילדים, והוא גרוש ומשלם דמי מזונות שנים ארוכות.

דוד אוחיון: אתם לא לוקחים את זה בחשבון.

דוד אוחיון: אנחנו בני אדם.

דוד אוחיון: אנחנו 500 אנשים שייזרקו אל הרחובות.

דוד אוחיון: אנחנו משלמים מס הכנסה מדי חודש, מדי חודש משלמים מס הכנסה, אתם לא לוקחים את זה בחשבון?

דוד אוחיון: מה, אתם רוצים שנלך ללשכות אבטלה ונקבל דמי אבטלה?

דוד אוחיון: זאת המטרה שלכם?

דוד אוחיון: זאת המטרה של כל הוועדה הזאת?

דוד אוחיון: של כל המדינה הזאת?

דוד אוחיון: אני אומר את זה כשאני כואב מבפנים.

דוד אוחיון: אני לא רגיל לדבר בפורומים כאלה, אבל אני חושב שחשוב שקולנו יישמע פה.

דוד אוחיון: אתם לא לוקחים אותנו בחשבון, אתם לא סופרים אותנו.

דוד אוחיון: מדובר פה ב-500 בעלי משפחות.

עמיר פרץ: הדבר המרכזי שלוקחים בחשבון זה אותך ואת החברים שלך, כי הצהרת הפתיחה של כולם היתה שערוץ 10 לא ייסגר.

דוד אוחיון: אנחנו מדברים גם על היוצרים בתור מפרנסים במעגל השני.

דוד אוחיון: אנחנו מחזיקים קרוב ל-2,500 בעלי משפחות שמתפרנסים ישירות מערוץ 10, והם לא עובדים של הערוץ.

דוד אוחיון: יש לנו קבלני ניקיון וקבלני שמירה.

דוד אוחיון: אני הולך בכוונה לאנשים שמרוויחים את שכר המינימום, שתבינו במי מדובר.

דוד אוחיון: מדובר באלפי אנשים שייזרקו מחר לרחובות.

דוד אוחיון: עם כל הכבוד לדמוקרטיה ולפלורליזם, שאני מוכן לתת את ראשי עליהם, היום, עם כל הכבוד, זה לא מעניין אותי.

דוד אוחיון: זה מקור הפרנסה שלי, זה המקום שאני מביא אוכל לילדים שלי, יש לי שני ילדים, יונתן בן 7 ודנה בת 3.5, שמחר אני אצטרך לקחת אותם איתי להפגנות ברחובות כי סגרו לי את מקום העבודה ועל זה אני בוכה ועל זה אני מוחה.

דוד אוחיון: ובזה אני מבקש שתטפלו, כי זה הדבר הכי חשוב שקורה כאן.

דוד אוחיון: מדובר פה באלפי אנשים שייזרקו לרחובות.

דוד אוחיון: ואני רוצה להזכיר גם את נענע 10, שערוץ 10 שותף ב-50% שם.

דוד אוחיון: אני הקמתי במו ידיי את משרדי נענע 10.

דוד אוחיון: הם מחר גם ייסגרו.

דוד אוחיון: זה עוד 150 אנשים שאף אחד לא מדבר עליהם פה.

דוד אוחיון: הם שקופים, כי אף אחד לא מייצג אותם כאן.

דוד אוחיון: אנחנו מדברים על אלפי משפחות שייזרקו לרחובות ואת זה אתם חייבים לזכור.

דוד אוחיון: אנחנו כולנו כולנו בעלי משפחות, זוגות צעירים ובעלי חובות ומשכנתאות ואנחנו בחרדות קיומיות אמיתיות בתקופה האחרונה.

דוד אוחיון: זה לא משהו שעובר לידינו.

דוד אוחיון: אנחנו לא סתם יוצאים ומפגינים וצועקים ברחובות ובבתי השרים.

דוד אוחיון: תאמינו לנו שבקיץ, עם כל הקייטנות ועם כל ההתארגנות עם הילדים ועם כל המחויבויות שלנו, זה מאוד לא נוח ומאוד לא נעים לשבת ברחובות בשמש ולצעוק ולהרים את קולנו, אבל אין לנו בררה, אתם הולכים לסגור לנו את הבית ולסגור לנו את מקור הפרנסה.

יובל בגנו: אני איש ארכיון חדשות 10 ועורך משנה בנענע 10, ואני עם שתי משרות בהיקף של משרה וחצי מרוויח 6,000 ברוטו לחודש בקירוב.

יובל בגנו: אז מה שאדוני היושב ראש אמר בתחילת הישיבה, שעוף העמק וערוץ 10 אין דינם אחד, אז דינם אחד, אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: אני מצטער אם הרמז לא הובן, אני אחדד את דבריי.

אופיר אקוניס: אני יודע בדיוק מה מרוויחים תחקירנים, גם אני הייתי תחקירן במקום אחר, והרווחתי את שכר המינימום הזה, וכולם פה בחדר יודעים בדיוק על מה אני מדבר.

אופיר אקוניס: אתם שולחים לחזית מגישה שעם כל הכבוד והמקצועיות שלה יכולה גם להביע קצת סולידריות איתכם.

אופיר אקוניס: ..

אופיר אקוניס: היה פה חזאי שקיבל סכומים אדירים, ושירוויח פי אלף מצדי, אל תאשימו אף אחד---

יובל בגנו: אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: אתם עובדים, אני יודע את השכר שלכם, השכר שלכם הוא נמוך, הוא נמוך מאוד, אבל לא על זה דובר, אתם יודעים בדיוק על מה דיברתי ולזה כיוונתי, ואם לא הובנתי

יובל בגנו: אדוני היושב ראש, הטאלנטים הם לא השדרה המרכזית של הטלוויזיה בישראל.

יובל בגנו: זה אנחנו עמוד השדרה של הטלוויזיה בישראל.

אופיר אקוניס: נכון, ברור כשמש, אז גם לך יש ויכוח, אם כך.

אופיר אקוניס: אז אנחנו באותו ויכוח.

רני בלייר: אדוני היושב ראש, כולנו מרוויחים בזכות ולא בחסד.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח, כולם מרוויחים בזכות, אז יכולים לסייע לכם?

רני בלייר: הם אנשים שמרוויחים את זה, כי מגיע להם, כי האנשים האלה מביאים את הצופים למסך.

אופיר אקוניס: גם אתם מביאים את הצופים למסך, כי אני רואה אותך מתרוצץ---

רני בלייר: אנחנו עובדים בשבילכם, אנחנו רוצים שאתם תשבו בערב, רגל על רגל, עם כוס קפה ותראו עד כמה אנחנו משקיעים---

אופיר אקוניס: אין ויכוח, אני מכיר את העבודה שלך, העבודה שלך היא חשובה, אבל לא על זה מדובר.

רני בלייר: זה לא רק העבודה שלי.

רני בלייר: אדוני, אני פועל ייצור בחדשות 10, שהיא אחת מכלי התקשורת הטובים ביותר במדינת ישראל, אם לא חברת החדשות הטובה ביותר במדינת ישראל.

רני בלייר: אני כרגע מסנגר על מקום העבודה שלי.

רני בלייר: אני זה חדשות 10, אני, עם ה-4,000 ברוטו שהם משלמים לי, ב-80% משרה.

רני בלייר: אני זה חדשות 10 ואם ערוץ 10 הולך, גם חדשות 10 הולכת.

רני בלייר: שמעתי פה כל מיני רעיונות, תסלח לי, שהועלו בחלל האוויר בתקשורת הכלכלית, לא יודע מאיפה ההדלפות האלה מגיעות, לרשות השנייה יש פתרון למחר בבוקר, מה היא מזדרזת להוציא מכרז?

רני בלייר: שאל חבר הכנסת פרץ את גב' דאבוש, שהיא היחידה, אגב, שמסנגרת פה עלינו.

רני בלייר: איזה פתרון יש לך למחר בבוקר?

רני בלייר: את חייבת להוציא מכרז מחר בבוקר?

רני בלייר: אומרת גב' דאבוש, 'כן'.

רני בלייר: מה זה אומר לגבינו?

רני בלייר: סוגרים את השלטר ואנחנו ברחוב.

רני בלייר: פה הדיבורים לא צריכים על 2012, פה הדיבורים צריכים להיות על מחר בבוקר.

רני בלייר: עם כל הכבוד ליוצרים, אני הייתי סטודנט לקולנוע ויצרתי כמה דברים בחיים שלי, קטנים, לא גדולים, לא כמו אדון בלייר פה, אם לא יהיה ערוץ 10, וערוץ 10 שידר כמה דרמות שלא עובדי חדשות 10 עשו, אלא שחברות הפקה חיצוניות עשו ויוצרים חיצוניים עשו.

רני בלייר: היו כמה, פעם בעונה, פעמיים בעונה, היו כמה, את זה שוכחים.

רני בלייר: נעשו דברים בערוץ 10.

רני בלייר: אם לא יהיה, לא תהיה דרמה, לא חדשות 10, לא יהיה שום דבר.

רני בלייר: הגיע הזמן שתכניסו את זה לראש ותדונו עד מחר בבוקר.

רני בלייר: אנחנו לא יכולים עם אי הוודאות הזאת.

איתן כבל: אדוני היושב ראש, אני בטוח שאני חבר הכנסת שליווה את כל הנושא של התקשורת וכל הדיונים שכאן יותר מכל אחד אחר.

איתן כבל: אני לא רוצה להרחיב, הנושא לידתו בחטא, שוק התקשורת עומד לפני קריסה ואני לא רוצה להרחיב את זה.

איתן כבל: לא לחינם בסוף הקדנציה הקודמת הובלתי את הצעת החוק של המעבר מזיכיונות לרישיונות.

איתן כבל: לשמחתי גם במשרד התקשורת בסופו של עניין, אחרי דיונים, ואחרי שאמרו לי שאני הולך להרוס את שוק התקשורת, קיבלו את דעתי בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא רוצה להרחיב כאן.

איתן כבל: בסופו של עניין, אדוני היושב ראש, חשוב שהדיון הזה יתכמת למקום נכון.

איתן כבל: אני לא רוצה להתחיל להיכנס לוויכוח, עובדים ויוצרים, אנחנו עושים ואני באופן אישי עוסק בעניין הזה, ועסקתי כל השנים, אני חושב שהכלי שעומד לרשותנו ובלעדי זה כל הסיפור הוא "כלאם פאדי".

איתן כבל: יושבים כאן הגופים הנצים שיכולים לקבל את ההחלטה, יש כאן את האוצר מצד אחד, עם חלק שלו, יש כאן את גב' נורית דאבוש, עם החלק שלה, צריך במקרה הטוב, אדוני היושב ראש, למנות שניים-שלושה חברים שיכולים להיות גוף מגשר, או מעין ועדת משנה בעניין הזה, שנותנת את הדחיפות הנכונות, כדי לתת את המענה עכשיו.

איתן כבל: אנחנו לא פותרים את הבעיות בשוק התקשורת, אנחנו לא פותרים את כל...

איתן כבל: אנחנו לא יכולים גם, גם אם נרצה, הנושאים מונחים לפניך על ידי הבקשה והחוק שהממשלה הביאה, ואנחנו צריכים לתת את המענה, מצד אחד לעובדים, מצד שני לעובדה שמר יוסי מימן ימשיך להשקיע בתוך הערוץ, ושאלת היוצרים, שהיא שאלה מרכזית וחשובה, ואני איאבק עליה ואמשיך להיאבק עליה, היא לא ברגע זה על סדר היום כאן.

איתן כבל: היא בסדר היום, האם ערוץ 10 ימשיך ויחיה, או בכלל יצליח להגיע לשלב הזה שבו הוא נמצא במקום שהוא עובר מזיכיונות לרישיונות, כן או לא.

איתן כבל: לכן אני אומר לך, אנחנו מתחילים לצאת מפרופורציה, דיון דקלרטיבי ואין לנו יותר מדי מה לעשות, לנו חברי הכנסת, לכן אני מציע בוא תמנה מתוך הוועדה, או מי שאתה רוצה, שילווה וייכנס כמתווך לעניין הזה, כי כל אחד מדבר עכשיו מנפשו.

איתן כבל: האוצר, שים לב, הסגן אומר ברגע זה 'אני עוסק רק בעניין הזה', נורית, מסיבותיה, 'אני רק בקטע הזה', יוסי אומר את מה שהוא אומר מסיבותיו שלו.

איתן כבל: צריך לייצר את החוט המקשר, וזו החובה שלנו.

איתן כבל: אין לנו אולי סמכות חוקית, אבל בוודאי יש לנו סמכות מוסרית לתבוע את זה.

איתן כבל: תודה.

עמית ליאור: שני משפטים לעניין העובדים.

עמית ליאור: אני רוצה להגיד שאנחנו תמכנו בערוץ 10, היינו בעד, אנחנו מרגישים סולידריות עם העובדים של ערוץ 10, אנחנו לא רוצים שייסגר, אנחנו לא רוצים שהם יילכו הביתה ואנחנו מבקשים שהם יראו את הצד שלנו.

עמית ליאור: יש לנו 4,000 עובדים שיושבים ומחכים לתכניות שאמורות לצאת מערוץ 10 אל הרחוב ולא יוצאות, אז בואו נהיה סולידריים.

עמית ליאור: אנחנו גם לא שקופים, כמו שאתם לא צריכים להיות שקופים.

דוד אוחיון: אתם לא שקופים, אנחנו מעולם לא אמרנו שאתם שקופים.

דוד אוחיון: את עמית ליאור אנחנו מכירים אישית.

איתן כבל: הוויכוח ביניכם הוא מיותר עכשיו.

עמית ליאור: שנים נלחמנו על קיום ערוץ 10, אנחנו מגיעים לשלב שכדי לקיים את ערוץ 10, יש פה איזה אווירה כללית שצריך לחסל את הרגולציה בישראל.

עמית ליאור: לזה אנחנו מתנגדים, אנחנו לא מוכנים שכדי שערוץ 10 ימשיך, לחסל את כל המחויבויות, את כל הרגולציה.

עמית ליאור: אנחנו חושבים שזה לא נכון ואני חושב שיש פה הסדר ברור---

איתן כבל: אתה צודק, אבל זה לא מה שנאמר.

עמית ליאור: זה בדיוק מה שנאמר.

עמית ליאור: זה מה שאני שומע, קורא בעיתונות.

עמית ליאור: אני שמעתי שהרשות השנייה הם טפילים, אני שמעתי שהם מיותרים, אני שמעתי שלא צריך את הרגולציה.

עמית ליאור: אומרים 'בואו נדבר על רגולציה ולא על תכנים', כאילו שתכנים ורגולציה זה לא אותו דבר.

עמית ליאור: אנחנו חושבים שיש פה הסדר, כולם מכירים את ההסדר, אם ערוץ 10 ייקח את ההסדר הזה, בא לציון גואל והלכנו הביתה.

רני בלייר: תודה רבה לך על המחמאה, אני מנהל מפעל של 40 עובדים שעובדים 12 שעות ועושים שתיים עשרה דקות מסך ביום.

רני בלייר: זה מה שאני, לא במאי ולא נעליים.

רני בלייר: מנהל מפעל שעובד כמו תאילנדי ומאז שערוץ 10 נכנס לתוך השוק הזה, בואו נהיה אמיתיים, השוק הזה מוזנה, התקציבים ירדו מ-120,000 דולר לפרק, ל-50,000 דולר לפרק.

רני בלייר: אנשים עובדים פי שלוש כל יום עבודה.

רני בלייר: השוק הזה הוזנה מאז שהערוץ הזה נכנס.

רני בלייר: אתם יכולים לדבר איך שאתם רוצים, לגלגל את זה איך שאתם רוצים, אנחנו, היוצרים, רואים דבר אחד ברור, אסון גדול שקרה.

רני בלייר: זה מה שאנחנו רואים ולכן אנחנו אומרים, אם זה המצב ואין פה ניסיון להתחייב, באמת להתחייב על הפקות מקור ועל תוכן שייצא למפיקים עצמאיים החוצה, התחייבות וערבויות אמיתיות, אז שיסגרו.

רני בלייר: פשוט.

רני בלייר: הנה, אנחנו היוצרים אומרים את זה.

יוסי מימן: וכשיהיה ערוץ אחד יהיה פי שתיים עבודה, או חצי?

רני בלייר: אנחנו מבקשים שתגיעו להסדר.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אני באמת לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו פה.

נחמן שי: דברים מאוד חשובים, אבל הם לא מקדמים בסופו של דבר את הפתרון, כי כנראה הגענו לנקודה שצריך למצוא דבר שיציל את הערוץ.

נחמן שי: הדיון פה הוא מאוד מעניין אבל הוא לא מקדם לדעתי את הערוץ למקום שהוא רוצה, וזה לפתרון.

נחמן שי: יש פה המון דברים ואני, בעוונותיי, באמת יכול לתרום איזה שהיא תרומה, על רקע העבר, אבל אני לא אעשה את זה כי פשוט חבל על הזמן של כל הנוכחים.

נחמן שי: נראה לי שיש כמה דברים שמסתמנים ואותם צריך.

נחמן שי: קודם כל הוועדה צריכה לומר בצורה מפורשת שהיא נגד סגירת ערוץ 10 וזו העמדה הציבורית בגלל שאני לא בטוח שיש הרבה מעבר לעמדה הציבורית, אם הבנתי נכון.

נחמן שי: קודם כל הוועדה צריכה להתאחד כולה, ואני מציע שזה גם ינוסח בצורה שתבהיר לכל הצדדים הנוגעים בדבר, שאנחנו נגד סגירתו של ערוץ 10 בשלב הזה.

נחמן שי: אני חושב שיש על זה קונצנזוס בין כולם וזה לא רק לצורך המליצה.

אתי בנדלר: ואני מקווה שאתה מוסיף, תוך כדי כיבוד החוק ושמירת החוק.

נחמן שי: שמעתי את הטקסט הזה, אני מכיר אותו.

נחמן שי: אני אומר, קודם כל צריכה להיות פה עמידה מאוד ברורה, כי הרבה אין לוועדה הזאת מה להציע בשלב הזה, אם אני הבנתי ממך נכון.

נחמן שי: אני מאוד פרקטי עכשיו, אני לא עוסק פה בדיונים כלליים על תקשורת בישראל בשנת 2009.

נחמן שי: תאמיני לי שיש לי מה להגיד, אני רוצה שקודם כל יהיה ברור שהוועדה הזאת, כגוף אחד, אם אני לא טועה, מתנגדת ועומדת על דעתה שצריך לשמור על ערוץ 10 במתכונת הנוכחית שלו, מפני שכשהוא ייסגר לא יקום ערוץ חדש בשנתיים-השלוש הקרובות ואני אומר את זה לכל הנוכחים פה.

נחמן שי: לא יקום.

נחמן שי: אני אומר לך שלא יקום.

נחמן שי: את רוצה שאני אשמיע לך את כל האני מאמין שלי?

נחמן שי: אני יכול, לא יקום.

נחמן שי: לא ייכנס אף אחד בנעליו של מר יוסי מימן, לא יהיו יותר פריירים.

נחמן שי: אני אומר לכם, תאמינו לי, אני ראיתי את המכוניות האפורות נוסעות סביב בנייני רשות השידור לפני 13 שנה, 15, 16 שנה.

נחמן שי: לא יקומו, תשכחו את זה.

נחמן שי: אתם תפילו את הבניין על ראש כולכם.

נחמן שי: קודם כל.

אתי בנדלר: חבר הכנסת נחמן שי, הודעה כזאת אומרת שחברי הכנסת קוראים להפרת חוק.

נחמן שי: אני ער לאזהרות החריפות שהדגשת.

נחמן שי: עכשיו טוב שאת לא קוראת לי לסדר, כי זה בדרך כלל בא אחר כך.

נחמן שי: אז אני אומר שקודם כל יש עמידה ציבורית מאוד חשובה שקוראת לשמור על ערוץ 10.

נחמן שי: זה דבר שעולה מכל הדברים שנאמרו פה ואני גם חושב שזה גם משקף איזה שהוא רצון ציבורי שערוץ 10 לא ייסגר.

נחמן שי: זה אומר שכל השותפים למשא ומתן הזה, שיושבים בחדר הזה, צריכים לרשום את הדבר הזה לפניהם ולעשות כל מאמץ כדי להגיע אליו.

נחמן שי: כולם יצטרכו לתרום, יוסי, אני חושב שכולם יצטרכו, גם אתם תצטרכו.

נחמן שי: מה שאני שומע באוזניי, יש לי שמיעה מיוחדת לדברים האלה, שהאוצר כן מוכן ללכת לקראתכם, שהרשות לא רוצה להיכנס להיסטוריה כמי שסגרה ערוץ.

נחמן שי: היא רצתה להיכנס להיסטוריה כמי שפתחה אותו וגם אתם תצטרכו לעשות את המאמץ.

נחמן שי: לא צריך את חברי הכנסת שילוו את התהליך הזה, זה לא התפקיד שלנו.

נחמן שי: צריך לשבת ולחפש את אותה חבילה משותפת.

קריאה: הם לא מוכנים.

נחמן שי: אז הם יצטרכו להגמיש את עמדתם.

נחמן שי: אני לא יודע, הם יצטרכו להגמיש את עמדתם.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי, אתה נושא דברים או מנהל דיון עם אחרים?

נחמן שי: לא, אני לא מנהל, רק מפריעים לי.

נחמן שי: אני צריך את עזרתך.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, אבל בזה שאתה משיב להם, אתה מפריע לי לעשות כאן סדר.

נחמן שי: אז אני רק אסיים את דבריי, כי באמת אני לא רוצה לגזול.

נחמן שי: אני חושב שאם ערוץ 10 ייכנס ויהיה מוכן לתת את חלקו, כל הצדדים האחרים ייתנו.

נחמן שי: ואם הוועדה הזו, במגבלות שהיועצת המשפטית המכובדת שלנו תרשה לנו, תוכל גם כן לעשות את שלה, אז היא תעשה את שלה, כי בשורה התחתונה אסור לתת לערוץ להיסגר.

נחמן שי: ועכשיו אני רוצה להעיר עוד משהו.

נחמן שי: יושבים פה נציגים של ערוץ 2, אני מסתכל עליהם, הם מסתכלים עליי, אנחנו הרבה מבינים אחד את השני, גם הם יגיעו באיזה שהוא שלב לוועדה הזאת, שלא יהיה לאיש ספק.

נחמן שי: גם הם יגיעו, אז קחו את זה בחשבון.

נחמן שי: אני לוקח את זה בחשבון, אני יודע שזה יקרה.

נחמן שי: הם לא סתם יושבים פה, כי אין להם מה לעשות היום אחרי הצהריים.

נחמן שי: וזה גם יגיע, ויכול להיות שזה יהיה חלק מהשינוי, אבל פה חייב להימצא פתרון.

נחמן שי: אתי, זה לא יכול להיות, אני אומר לך, שניתן לערוץ הזה ליפול.

נחמן שי: הנזק יהיה גדול מהתועלת.

נחמן שי: אני לא רואה בכלל איזה תועלת תהיה בזה, הנזק יהיה גדול לכל השחקנים שיושבים פה, כולל הדברים הקשים והמרגשים מאוד ששמענו לפני שתי דקות.

נחמן שי: תודה.

כרמל שאמה-הכהן: חבר הכנסת שי, היועצת המשפטית העירה שהמצב הקיים הוא הפרה של החוק---

אתי בנדלר: אני אבהיר, שאי סגירת הערוץ, או הארכת הזיכיון ללא שנפתר כל נושא חובות העבר הוא בניגוד לחוק.

אתי בנדלר: מה שאתה אומר בעצם זה 'אני קורא לרשות השנייה להפר את החוק'.

נחמן שי: אני מבקש מאחד מהיועצים המשפטיים המעטים שישנם פה, שייצא להגנתי, כי לא את זה אמרתי.

אתי בנדלר: אני שמחה שלא כך.

אתי בנדלר: אם אתה קורא לוועדה לקבל החלטה להאיץ את מציאת הפתרון כדי לכסות את חובות העבר---

נחמן שי: שעליהם אין הסכמה.

נחמן שי: כי שמענו פה מספרים שונים.

אתי בנדלר: חבר הכנסת שי, אתה, כמי שעמד בראש הרשות השנייה, יודע שהחוק נתן את הסמכות לרשות השנייה.

נחמן שי: בסדר, אבל יש מסתבר ואריאנטים במשא ומתן, מהרגע ש---

מנשה סמירה: יש הסכמה על המספרים, אין הסכמה על המקורות.

מנשה סמירה: הם רוצים מקורות שיבואו מבחוץ, על המספרים אין ויכוח, שהאוצר יסגור להם את זה.

כרמל שאמה-הכהן: כל הדיון הזה לא שמענו את עמדת משרד התקשורת.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אנחנו מברכים, קודם כל, את מר עדן בר טל, לכניסתו לתפקיד המנהל הכללי.

כרמל שאמה-הכהן: יש לך משימה כבדה.

כרמל שאמה-הכהן: אני מבקש לשמוע את העמדה שלכם, ואולי גם תעשה סדר לגבי הסכומים שהיו פה במחלוקת.

עדן בר טל: קודם כל, לגבי ההיסטוריה הבעייתית דיברו פה רבות, וזה די ברור שהגענו לרגע קריטי והמצב קשה.

עדן בר טל: כל הצדדים הנוגעים לדבר פגשו אותנו לאחרונה באינטנסיביות והשר והמשרד פרשו מתווה מסוים שלמעשה אני חושב די קבע את גבולות הגזרה שכולם כרגע משחקים בתוכם.

עדן בר טל: צריך לדבר בצורה תכליתית מאוד, כי נאמרו פה גם דברים תכליתיים מה הוא הפתרון.

עדן בר טל: על הרפורמה אני מניח שאני אגיע לפה עוד מספר פעמים והחוף הבטוח שאליו אנחנו רוצים שערוץ 10 יגיע זה רק כמטרה משותפת של כולם.

עדן בר טל: אני גם לא רוצה להכביר במלים על החשיבות של ערוץ 10, על הדאגה של השר והמשרד לעובדים, ליצירה, לכל המשמעויות מעבר, עד למלה הגבוהה, דמוקרטיה.

עדן בר טל: כל זה ברור.

עדן בר טל: ושלא רוצים לחזור לערוץ אחד בלבד, זה גם ברור.

עדן בר טל: העסק נראה לנו מתקדם עד לשעות האחרונות בצורה יפה.

עדן בר טל: אבל אני חייב להגיד שעקב הדיון הזה התחלתי לדאוג בצורה מסוימת, כי נוצרת איזה תחושה שכנראה המשא ומתן מגיע לנקודה שהוא מיצה את עצמו ואני לא בטוח, חבר הכנסת פרץ, שעוד שבוע יועיל לתהליך.

עדן בר טל: אני לא בטוח, אני אומר את זה בצורה עדינה.

עדן בר טל: יש פה שלושה שחקנים, יש לנו את הרשות השנייה, יש לנו את האוצר ויש לנו את הנהלת הערוץ.

עדן בר טל: מה שאנחנו ראינו, ולצורך העניין הזה אנחנו המשרד המקצועי האחראי, אנחנו גם באיזה שהוא מקום הנאמן הציבורי שמסתכל על האינטרס הציבורי, דוחף אותו קדימה, הייתי אומר לעודד את הצדדים להשתתף בהסדר בגבולות המתווה שקבענו, ומה שאנחנו ראינו זה שבימים האחרונים, אם לא בשבועות האחרונים, גם האוצר וגם הרשות השנייה עשו צעדים ניכרים קדימה, אולי אפילו בצורה קצת מפתיעה, לאור תקדימים בעבר, אבל אנחנו ראינו באמת התקדמות ממשית.

עדן בר טל: התחושה שלי היא שהגענו בעצם לסוף התהליך ובתהליך הזה, כרגע, צריכים לתת פוש אחרון.

עדן בר טל: אני אשתדל להישמע נייטרלי ככל שניתן, שלושת השחקנים הרלוונטיים צריכים לתת פוש אחרון, אבל אני רוצה לשים דגש עם קו מתחת, כולל הערוץ.

עדן בר טל: אני חושב שבלי ההשתתפות של הערוץ, ביחד עם האוצר והרשות השנייה, זה לא ייגמר.

עדן בר טל: אני חושב שאנחנו נמצאים סנטימטרים מפתרון.

עדן בר טל: זאת אומרת, האופטימיות שאנחנו הפגנו בימים האחרונים לא היתה אופטימיות קוסמית, היא נבעה ממה שאנחנו ידענו בחדרי חדרים במשא ומתן.

עדן בר טל: אני לא צריך לדבר במספרים גדולים, אבל המספרים הלכו והצטמצמו, הפערים הם קטנים.

משה (מוץ) מטלון: מה חסר כדי לגמור את העניין?

אופיר אקוניס: רגע, אני חושב שהמנהל הכללי של משרד התקשורת מגיע לתשובה שכולם מחכים לה כבר מ-12:00 בצהריים.

עדן בר טל: הדרך היעילה להרוג כרגע את הסיום המוצלח של המשא ומתן זה שאני אשים מספר על השולחן, מה עוד שאני לא הגורם המוסמך.

עדן בר טל: יושבת יושבת הראש, יושב האוצר, הם יודעים את המספרים וגם הערוץ.

עדן בר טל: אני רק אגיד דבר אחד, אם רוצים לגמור את זה עד הערב, עד מהדורת הערב, שלושתם צריכים לשבת וגם הערוץ וגם הגורמים הנוספים יעזרו לו, אבל הוא צריך גם לעזור להם לעזור לו, ואם זה יקרה, עד הערב זה גמור.

עדן בר טל: זה הכל.

אופיר אקוניס: אנחנו אמרנו ואני גם אמרתי את זה בתחילת הישיבה, שאנחנו נעזור לערוץ 10 וערוץ 10 יעזור לעצמו.

אופיר אקוניס: זה מה שאמר המנהל הכללי של משרד התקשורת, ומכיוון שאנחנו רוצים שתמשיכו לשדר, אין על זה ויכוח.

אופיר אקוניס: אתה חושב שאנחנו יושבים פה בזמן הזה כי אנחנו רוצים שתפסיקו לשדר?

אופיר אקוניס: אז לא היינו עושים כלום.

אופיר אקוניס: אני חושב שבחדר הזה, חוץ מרני שאמר בשלב מסוים שהוא לא רוצה, או שפחות אכפת לך---

רני בלייר: אני מייצג שבעה איגודים של יוצרים שאכלו חרא בשנתיים האחרונות.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אתקן אותך, גם אתה רוצה שערוץ 10 יישאר.

רני בלייר: אני רוצה שיגיעו להסדר עכשיו.

מודי כידון: אני רוצה להגיד משהו שנאמר אולי בצורה לא ברורה.

מודי כידון: מעולם עוגת הפרסום לא הספיקה לשני ערוצים.

מודי כידון: ביום שיצא הערוץ הזה, הוא נולד בחטא וכל הזמן זה ממשיך וחיים באיזה שהוא סרט שכאילו יש כסף.

מודי כידון: תוסיפו לזה את הסערה הכלכלית שאנחנו נמצאים בה, ענף הפרסום, לפי כל המדדים, ירדה השנה ב-15%.

מודי כידון: אם ראיתם את דירוג משרדי הפרסום, היה שם רק צבע אדום, שלושה ארבעה ירוקים, בגלל איזה השקה של מוצר כזה או אחר, הכל אדום.

מודי כידון: לא רק הטלוויזיה במצב קשה, גם העיתונים, מעריב, מאחר וזו חברה ציבורית, אנחנו יודעים, ראינו את המאבקים והסיפורים של מה קורה בדה-מרקר ועוד היד נטויה לעוד ערוצים נוספים.

מודי כידון: צריך להבין, אין כסף בשוק הזה.

מודי כידון: כולם פה קופצים על הכסף כאילו שהוא קיים, אז הכסף הזה לא קיים.

מודי כידון: רבותיי, גם אם תתנו לערוץ 10 מחר עוד שנה, הוא לא יכול לחיות.

מודי כידון: אתם יודעים למה?

מודי כידון: כי המנהל הכללי שלו, במקום להתעסק ביצירה ולהיפגש, הוא כל היום עסוק בלהביא כסף.

מודי כידון: הוא עסוק בהישרדות.

מודי כידון: איך הוא בכלל יכול להתחיל לעסוק במשהו?

מודי כידון: אם לא יהיה לו אופק, הוא לא יוכל לזוז בכלל.

מודי כידון: אני יכול להגיד לכם, אנחנו משרדי הפרסום היינו הראשונים להבין את זה, ואנחנו קיצצנו 33% בעמלה שלנו.

מודי כידון: היום ערוץ 10 חי---

אופיר אקוניס: מה אתה מציע?

מודי כידון: אני יושב פה שעתיים כדי שתקשיבו גם לי.

אופיר אקוניס: בבקשה, מה אתה מציע?

מודי כידון: אני תיכף אציע לך, יש לזה מתודולוגיה שאני מסביר.

מודי כידון: תדע לך שהיום ערוץ 10 חי מ-60 מיליון שקל שנתנו לו משרדי הפרסום ולא אף אחד מהיוצרים.

מודי כידון: אז שיהיה פה ברור.

מודי כידון: עכשיו יושב פה בן אדם, אני ראיתי אותו, אני מכיר אותו הרבה שנים, אני ראיתי את הידיים הרועדות.

מודי כידון: אני לא מבין, אני אומר לכם, הוא חתיכת פראייר.

מודי כידון: אני לא מבין איך בן אדם שם 600 מיליון שקל בזה כדי שיבואו לפה איזה פרחחים ויצעקו לו בצורה כזו.

עמית ליאור: תתנצל עכשיו.

מודי כידון: אני מתנצל.

מודי כידון: אתה מזכיר לי את האוהדים--- הוא מפרנס אותך יום יום, תגיד לו תודה.

מודי כידון: (צעקות) אני מתנצל.

מודי כידון: אני חושב שהסיפור, עם כל הכבוד ליוצרים, צריך ללכת לאוצר.

מודי כידון: יש ערוץ אחד, יש שם 800 מיליון שקל, ששם הם צריכים לקחת את זה.

מודי כידון: תלכו לשם, ומשם תביאו את הכסף.

מודי כידון: עשיתי חשבון, יושב ראש הוועדה, בצורה גסה, בין 300 ל-400 מיליון שקל מס הכנסה קיבל בשביל תשלום לעובדים, מ-600 מיליון שהוא שילם.

מודי כידון: אז אי אפשר למצוא את ה-50, 60 מיליון האלה?

מודי כידון: זה מגוחך, הערוץ הזה ייסגר בעוד שבוע ותהיה פה בכייה לדורות.

מודי כידון: לכן מה אני מציע?

מודי כידון: גרייס של שנתיים, לא לגעת בהם, לא זיכיון, לא סוגה עילית, לא סוגה תחתית.

מודי כידון: הם צריכים ממילא, הם יבואו לקחת ממך ממילא סחורה, הם צריכים לשדר משהו, הם יבואו לקנות ממך, אז זה לא ייקנו אותך ב-120, ייקנו אותך ב-70, אבל ייקנו.

מודי כידון: כי אם ייסגר, לא יהיה לך כלום.

רני בלייר: נוותר על---

אופיר אקוניס: סליחה, זו הצעתו של---

רני בלייר: אתם לא מבינים מה זה עמלת יתר.

רני בלייר: אי אפשר להתפרנס.

אופיר אקוניס: שמענו את הצעתו, אני מעריך שהיא לא תתקבל.

אופיר אקוניס: אז מה?

אופיר אקוניס: הוא מציע הצעה.

מודי כידון: אני רוצה שתבין שגם אם מחר בבוקר אתה נותן לו אופק, הערוץ מפסיד.

מודי כידון: הוא צריך להמשיך להביא כסף.

מודי כידון: הוא לא יגמור ב-600, אם אתה נותן לו אופק של שנתיים, הוא כבר יודע שהוא הולך להביא עוד 100.

מודי כידון: גם את זה אתם צריכים להבין.

מודי כידון: אז רבותיי, תנו לדבר הזה אופק, אחרת אתם תסגרו.

מודי כידון: תקשיב טוב, יוסי מימן בעוד שבוע צריך לבחור באיזה יאכטה הוא יישב, אתה תשב על המדרכה.

מודי כידון: (צעקות).

אופיר אקוניס: סליחה, סליחה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: שרת התקשורת לשעבר ויושבת ראש הכנסת לשעבר מבקשת זכות דיבור, חברת הכנסת דליה איציק.

דליה איציק: אדוני היושב ראש הוועדה, חברים, צריך להבחין בדיון הזה בין שני דברים.

דליה איציק: אחד, הדיון הזה הוא דיון אקמולי.

דליה איציק: אנחנו במצב משברי ואין לנו עכשיו תשובה, צריך להודות, על מה יקרה לערוץ 10 בתוך שנה.

דליה איציק: אנחנו צריכים עכשיו לתת תשובה מה יקרה מחר לערוץ 10.

דליה איציק: זה הדיון.

דליה איציק: אנחנו עכשיו לא מדברים על שוק התקשורת.

דליה איציק: כמי שהיתה שרת תקשורת וכמי שמאוד אני לא מצטערת שא פשרה לערוץ 10 לחיות, בין היתר אני ראיתי גם אתכם, שתהיה לכם עוד אכסניה ששם תוכלו לפעול, ונכון שגם אני לא חושבת שהיא פועלת, אני גם חושבת על ערוץ 2 הרבה מאוד דברים, אני חושבת על קשת ועל רשת ועל כל החברים שלי שם שהם לא עושים בדיוק מה שצריך לעשות, אבל עכשיו צריך לחשוב איך פותרים את הבעיה של ערוץ 10.

דליה איציק: זה הדיון.

דליה איציק: הדיון הוא לא ברצח ארלוזורוב ועכשיו נפתור את כל הרציחות במדינת ישראל.

דליה איציק: עכשיו צריכים לראות מה עושים.

דליה איציק: אני רוצה להגיד לכם, בזמנו אני התייעצתי עם הממונה על ההגבלים העסקיים.

דליה איציק: אמרתי לו תשמע, יש יוסי מימן, נורית דאבוש עוד לא היתה בתפקיד, הוא אמר לי 'תגידי לי, מה בכלל ההתלבטות שלך?

דליה איציק: כמה יוסי מימן את מכירה שעוברים בדרך ורואים את הקופסה הזאת וזורקים כסף?

דליה איציק: מה בכלל את מתלבטת?

דליה איציק: זאת האמת.

דליה איציק: האמת היא שאין הרבה כאלה, וזה לא חשוב מאיזה טעמים הוא עושה את זה.

דליה איציק: אני יש לי הרגשה שהוא דווקא עושה את זה מטעמים טהורים.

דליה איציק: אני קצת מכירה אותו.

דליה איציק: גילוי נאות.

דליה איציק: יש לי הרגשה שהוא לא עושה את זה כי יוצא לו מזה משהו.

דליה איציק: למה הוא עושה את זה?

דליה איציק: צריך ללכת לפסיכיאטר או לפסיכולוג לשאול אותו, אין לי מושג למה, אבל הוא עושה את זה, הוא עושה את שנים, הוא משלם הרבה מאוד כסף ועובדה שאין הרבה כאלה.

דליה איציק: ולכן עכשיו צריך לשאול את עצמנו מה אנחנו רוצים.

דליה איציק: אבל אני רוצה להעיר שבהזדמנות חגיגית זו, שמישהו לא יערבב בין רגולציה לבין ביורוקרטיה.

דליה איציק: רגולציה צריכה להיות, ועוד איך, והיא צריכה להיות יותר קשה, ועוד איך, והמחוקק לא יודע על מה הוא מדבר.

דליה איציק: שוק התקשורת הוא היום במידה מסוימת, תסלחו לי על הביטוי, מופקר.

דליה איציק: הוא מופקר.

דליה איציק: זאת האמת, וידו של המחוקק לא משגת ממיליוני טעמים.

דליה איציק: פעם אחת כי המחוקק לא רוצה להתערב, ופעם שנייה כי הוא מפחד להתערב ופעם שלישית כי הוא מפחד מהתקשורת, ופעם חמישית.

דליה איציק: ..

דליה איציק: בואו נגיד את האמת.

דליה איציק: והמעבר לרישיונות הוא סיפור מארץ האגדות שצריך לשים לב אליו.

דליה איציק: הרישיונות – יותר בכלל לא יהיה פה לאף אחד מה להגיד.

דליה איציק: גב' נורית דאבוש תכעס עליי אחר כך, אבל אל תחשבו שיש לה המון מה להגיד, ממש לא, ואל תחשבו שלמר מנשה סמירה יש המון מה להגיד.

דליה איציק: תאמינו לי, ממש לא, זה הרבה הצגה.

דליה איציק: היא לא תאהב את מה שאני אומרת, אבל זה לא באשמתה, וזה לא בגלל יכולתה.

דליה איציק: זה לא אישי.

דליה איציק: היא מינוי שלי ואני גאה על המינוי הזה.

משה (מוץ) מטלון: אני לא מדבר על גב' דאבוש באופן אישי, אני מדבר על רגולציה---

דליה איציק: זה איננו הדיון.

דליה איציק: אני לא רוצה שמישהו פה, ואני מסכימה איתכם מאה אחוז, שיאמר לעצמו - בהזדמנות חגיגית זו אנחנו נסיר את הרגולציה וניתן רישיונות, כי הרגולציה היא המפריעה.

דליה איציק: היא לא המפריעה וזה בדיוק תירוץ איום ונורא ואני איתכם בעניין הזה.

דליה איציק: איפה אני לא איתכם?

דליה איציק: אני לא איתכם, כי אם יסגרו את ערוץ 10, תאמינו לי שאני התלבטתי קשות וכשאני החלטתי שערוץ 10 צריך להמשיך לחיות, אני ראיתי לנגד עיני אתכם, שתהיה לכם עוד אכסניה לפעול בה.

דליה איציק: אם יהיה רק ערוץ 2, מצבכם יהיה קשה פי עשר.

דליה איציק: אל תשפכו את התינוק עם המים.

דליה איציק: אני אומרת לכם.

דליה איציק: לכן מה שאני עכשיו מציעה זה לקבל את המתווה של שר התקשורת.

דליה איציק: שר התקשורת דיבר איתי השבוע וזה מה שהצעתי לו לעשות, ואני מקווה שזה מה שהוא הולך לעשות, ואין בררה, שר האוצר צריך להיכנס לעניין הזה ומהר.

דליה איציק: הפתרון צריך להימצא היום, היום, ולכן אני מציעה לך, אדוני יושב ראש הוועדה, שתהיה פה החלטה של אופוזיציה וקואליציה, פה אחד, הקוראת לשר האוצר בבקשה להוציא את הידיים מן הכיסים, אין בררה, זה המצב עכשיו, ולפתור את הבעיה.

דליה איציק: ואם הוא צריך להשית עליהם איזה משהו כדי שהוא ייראה בסדר, גם זה בסדר, עושים את זה לפעמים בחיים.

דליה איציק: גם זה בסדר.

דליה איציק: ויחד עם זה, אין בררה אלא לדון יום אחד על שוק התקשורת לאן, אבל זה לא הדיון.

דליה איציק: חברים, זה איננו הדיון היום.

דליה איציק: היום הדיון שמחר צריך לפתור את הבעיה, המחר הזה מתחיל היום, ולכן זה דיון של אקמול.

דליה איציק: ולכן אם הדיון הוא דיון אקמולי במהותו, זה מה שצריך לעשות.

דליה איציק: הערה נוספת, ובזה אני מסיימת.

דליה איציק: אני רוצה לומר משהו, ערוץ 10 עדיין בעיניי הוא ערוץ ינוקא.

דליה איציק: הוא ערוץ חדש.

דליה איציק: כמה שנים ערוץ 10 קיים?

דליה איציק: שמונה שנים, זה באמת לא הרבה.

דליה איציק: זה גם מאוד קשה להעריך האם זה היה נכון, זה עוד מוקדם להעריך את זה, אם זה היה נכון, אם הוא צריך להיסגר, אם צריך בכלל לחבר פה כמה דברים ביחד.

דליה איציק: אני עוד לא יודעת ואני לא חושבת שיש פה מישהו מוסמך ממש להגיד לכם את זה.

דליה איציק: זה מסוג הדברים שצריכים להיבדק במרחק של זמן.

דליה איציק: אני רוצה לומר משהו, אני מזהירה אותך, אדוני יושב ראש הוועדה, תיזהר מהעניין של רגולציה.

דליה איציק: חברים טובים שלי שם יושבים, אני מאוד אוהבת אותם ומאוד מעריכה אותם, אבל בהזדמנות החגיגית הזאת שיש עכשיו משבר, הם רצו גם להיפטר מהעניין של הרגולציה ואני מזהירה אותך מהסכנה הזאת.

דליה איציק: רישיונות זה דבר מסוכן.

דליה איציק: רישיונות זה דבר לא נכון.

דליה איציק: זה נשמע פנטסטי, אני מכירה את זה.

דליה איציק: ככל שאני חושבת על זה יותר, אני חושבת שצריך להתרחק מהרישיונות.

דליה איציק: ככל שאני חושבת על זה יותר, אני חושבת על הערוצים הללו---

עמיר פרץ: זה לא הדיון היום.

דליה איציק: אבל זה לא הדיון, רק אני לא רוצה היום שיהיה הסכם של שר האוצר שבהזדמנות זו יכניס גם את העניין של הרגולציה.

דליה איציק: ההסכם צריך להיות נקי לגמרי איך מצילים את ערוץ 10.

דליה איציק: זה צריך להיות הנושא וכאן הוא צריך להיפתר.

דליה איציק: אני מאחלת לכם בהצלחה.

יוחנן צנגן: הדיון הוגדר כדיון אקמולי, אז אני באמת אתמקד רק בנושא שעל סדר היום, ערוץ 10 ומצבו.

יוחנן צנגן: אני אגיד שלושה משפטים קצרים.

יוחנן צנגן: אנחנו חושבים שצריך לעזור לערוץ להחזיק מעמד.

יוחנן צנגן: אני חושב שהוא קרבן למצב אומלל, שהוא לא אחראי לו, הוא לא אשם בו, כולנו פה אשמים במידה כזו או אחרת, וכולנו גם צודקים במידה כזו או אחרת.

יוחנן צנגן: במסגרת המאמץ לסייע לערוץ 10, אני חייב להגיד שרק במקרה יושב פה ערוץ 10 היום, והדיון הוא על ערוץ 10.

יוחנן צנגן: הוא יכול היה באותה מידה להיות גם על ערוץ 2.

יוחנן צנגן: והוא גם יהיה כנראה, רק שאצלנו כרגע מבחינת העיתוי אין איזה בעיה של הארכת זיכיון או הוצאת מכרז, אז אין דד ליינים כרגע, למעט הדד ליינים של הבנקים.

יוחנן צנגן: לכן אני מבקש לחזור ולהגיד דברים שכבר אמרתי בוועדה הזאת.

יוחנן צנגן: כל פתרון שיהיה מבחינת הקלה לגבי ערוץ 10 בצד התזרימי, בצד הפיננסי, בצד הכלכלי כזה או אחר, יחול במידה שווה גם על ערוץ 2.

יוחנן צנגן: אני שמח שסגן הממונה על התקציבים כבר אמר את זה.

יוחנן צנגן: אני רק חושב שצריך לחזק את הדברים האלה.

יוחנן צנגן: תודה רבה.

משה (מוץ) מטלון: אני לא סתם זרקתי את עניין העובדים, כקריאת ביניים, כי באמת אנחנו צריכים להסתכל על המכלול.

משה (מוץ) מטלון: אף אחד לא יכול לבטל את הרגולציה.

משה (מוץ) מטלון: אם מישהו טעה, לא יכולה להיות בארץ הזו תקשורת בלי רגולציה ואני מקווה שיעמדו כולם בכללי הרגולציה, ואם הרגולציה נכשלה בדרך כזו או אחרת, אם, אני אומר אם באל"ף רבתי, אז גם את הרגולציה כדאי לשבת ולתקן ולנהל אותה בצורה ראויה.

משה (מוץ) מטלון: אני שמעתי את המנהל הכללי של משרד התקשורת, ובהצלחה בתפקידך.

משה (מוץ) מטלון: אומר לנו המנהל הכללי, ואני מקבל כל מלה שלו, היא חקוקה בסלע, הוא אומר 'אנחנו קרובים סנטימטרים ואני לא אומר פה את המספרים', אני מצטט אותך ואני מקבל את זה שהוא לא אומר את המספרים, אבל אני עוד לא ראיתי את הנכונות של שלושת הגופים להתכנס עכשיו ולגמור עניין, או לא לגמור, אבל להתכנס ולקבל החלטות.

משה (מוץ) מטלון: ואני מדבר באמת בהערכה רבה ואני צופה בטלוויזיה מדי פעם, ואני אומר לכם, גם לכם הצעקנים, וגם לך הפרובוקטור פה, אני חושב שאתם טועים וטעיתם בגישה לוועדה ולהתנהלות שלה.

משה (מוץ) מטלון: אני לא חושב שהיה מקום לעניין הזה ומחר צריכים לעבוד יחד ואתם תצטרכו להמשיך לכבד את.

משה (מוץ) מטלון: .. ואתה צודק שאם ייסגר הערוץ, לכם תהיה פחות עבודה, אבל אנחנו צריכים להסתכל על כל הקשת של הנושא.

משה (מוץ) מטלון: אני מבקש לדעת, אדוני היושב ראש, אם אתה יודע לזהות נכונות של שלושת הגורמים לצאת מפה עכשיו, להתיישב עד שייצא עשן לבן, ובזה להביא את הפתרון האקמולי, או לא אקמולי.

משה (מוץ) מטלון: יהיה דיון, ושלא יהיה ספק, יהיה דיון, אם מרצון או אם ביוזמת הכנסת, או אם כתוצאה ממצב משברי, יהיה דיון על מצב התקשורת בארץ ושמענו פה בין השורות את המצב הכלכלי, מצב המפרסמים ומצב הכסף ומצב הנזילות.

משה (מוץ) מטלון: זה יגיע לדיון ואני מבקש מכם, אם אתם באמת רוצים בכנות להציל את הערוץ, אם אתם באמת רוצים לתת לאנשים הנחמדים האלה עבודה, אז צאו מפה, התכנסו.

משה (מוץ) מטלון: אדוני המנהל הכללי, תושיב אותם, תגמרו עניין, תוציאו עשן לבן ובא לציון גואל.

תלמה בירו: אני מייצגת את כל החברות המשווקות והמפרסמות במשק, את חברות המזון, את המשקאות, את הטלפוניה, את התקשורת, את הבנקים, את חברות התשתית, את הנדל"ן.

תלמה בירו: בשנה האחרונה, בשנת 2008, אנחנו השקענו כחצי מיליארד שקל בערוץ 10.

תלמה בירו: עשינו את זה בשמחה, עשינו את זה מכיוון שמצאנו בו פלטפורמה נכונה לפרסם את המוצרים שלנו.

עמיר פרץ: מה זאת אומרת 'השקעתם'?

עמיר פרץ: הזמנתם.

עמיר פרץ: קניתם, קיבלתם תמורה.

תלמה בירו: קנינו, השקענו בפרסום.

עמיר פרץ: זה נשמע כאילו אתם שותפים או משהו.

תלמה בירו: לא תרמנו כמו מימן, אנחנו בהחלט אפילו לא יכולים לעמוד באותה דרגה.

תלמה בירו: במעט שאנחנו יכולים, במעט של תנובה ובזק וסלקום ובנק לאומי יכולים, הם השקיעו בערוץ 10, 500 מיליון שקל ואנחנו כולנו תקווה שגם בשנת 2009 ו-2010 נוכל להשקיע בערוץ את אותם סכומים ואפילו יותר.

תלמה בירו: חשוב לי מאוד שיידע הפורום הנכבד הזה שאם חלילה וחס ייסגר ערוץ 10 מאות מיליונים מתוך ה-500 מיליון שקל האלה יישארו בחברות, הם לא יועברו לטלוויזיה, הם לא יעברו במלואם לעיתונות, בדיוק כמו כאשר נסגרה טלעד לא עברו כל כספי הפרסום של טלעד לרשת וקשת.

תלמה בירו: ב-2004 פרסמנו ב-222 מיליון, כאשר היו שלושה זכיינים, כעבור שנה, כאשר היו רק שני זכיינים, ירדנו ב-10%.

תלמה בירו: הבעיה של סגירת ערוץ 10 הולכת להקרין לא רק על ערוץ 10, היא תקרין על הספקים שלנו, הפרסומאים, ועל אנשי מחקרי השוק, והיא תקרין על תוכן שיווקי והיא תקרין על כולם.

תלמה בירו: בשם הסקטור העסקי אנחנו למעשה מבקשים דבר אחד.

תלמה בירו: אני אומר את זה בשלוש מלים פשוטות, אנחנו מחפשים מנהיג.

תלמה בירו: אנחנו מחפשים מנהיג שיוציא בשורה מהחדר הזה.

תלמה בירו: אנחנו מחפשים מנהיג שיקראו לו השר הממונה, אנחנו מחפשים מישהו שיישב היום בעוד שעה עם כל הגופים ויוציא בשורה מכאן ובא לציון גואל.

מוש דנון: קודם כל אני מתנצל על הצעקנות שלנו, אבל צריך להיות ברור שזה בדמנו, זה בנפשנו, ואנחנו במצב הזה כבר הרבה זמן.

אופיר אקוניס: כולם מתנצלים על הכל.

מוש דנון: אני מתפלא על כל מיני דוברים ותיקים, מבוגרים ומנוסים, שבאים ומטיפים באיזה שהוא מקום למועצה ולאוצר ולוועדה ולערוץ 10 כאילו נולדו והתחתנו רק היום וקוראים להם 'תהיו ילדים טובים, שבו בשקט ותפתרו את הבעיות'.

מוש דנון: הדיונים האלה מתרחשים כבר תשע שנים.

מוש דנון: בואו נזכור, תשע שנים יש את הדיונים האלה, נעשתה חקיקה, נעשו הקלות, נעשו 1001 הטבות וראינו את זה בדיווחים של מנשה, לאורך כל הדרך נעשו דיונים שונים ברצון לעזור לערוץ 10.

מוש דנון: אנחנו לא שמענו פה אפילו פעם אחת כמה ערוץ 10 באמת רוצה לעזור לעצמו, ומר מימן, לפני שבוע אנחנו כולנו חשבנו שאם אתם תעברו במחויבויות עבר ויעשו לכם פריסה במחויבויות המדינה, ודיברנו על זה עם מר מימן, והיו לנו גם הצעות מעניינות לטובת העניין, חשבנו שצריך לעזור, אבל מה שראינו בשבוע האחרון זו נסיגה וזה בעצם בריחה אל מאחורי פרצוף פוקר, בלי להגיד באמת מה אתם רוצים לתת, מה אתם מוכנים לעשות.

מוש דנון: ודבר נוסף שלא שמענו כאן, ערוץ 10 לא אמר מה התכנית העסקית שלו לשנים הקרובות, ואיך פתאום באמת אחרי כל התקנות, הוא ירוויח והכל יהיה בסדר.

אופיר אקוניס: מר מימן, אמר המנהל הכללי של משרד התקשורת שהמשא ומתן מתקרב לסיומו ובדרך כלל משאים ומתנים מסתיימים בטוב, למיטב ידיעתי.

אופיר אקוניס: בדרך כלל, יש כאלה שלא מסתיימים בטוב, אז אנחנו מכירים אותם מההיסטוריה הכאובה.

אופיר אקוניס: אבל אני מניח שהוא יסתיים בטוב, ומתוך נקודת ההנחה הזאת, האם אתה בעצם חוזר בך מאמירתך בכנס גלובס בשבוע שעבר שאתה מפסיק את השקעותיך, אם מגיעים להסכמות, ובעצם ממשיך להחיות את ערוץ 10?

יוסי מימן: אדוני היושב ראש, ה-600 מיליון שקל שהשקעתי אישית, ואת המיליארד 300 שהשקיעו כל השותפים, אלו שהזכרתי אותם, נספר וכאילו שלא היה וכאילו שמתחילים מחדש.

יוסי מימן: אני חייב לצאת בהנחה ולהזכיר לכם מיליארד ו-300 שקל, או 4,000 מקומות העבודה, 300 שעות של תוכן וסוגה עילית, שבסך הכל אנחנו ביצענו 70%, 80%, אז זה דבר אחד.

יוסי מימן: אסור לשכוח מאיפה התחלנו.

יוסי מימן: זה לא עניין של נכונות של היום.

יוסי מימן: יש איזה שהיא תחושה שאם יהיה מימון של 60 מיליון שקל אז נגמרו בעיות הערוץ.

יוסי מימן: בשביל להביא את הערוץ למצב שהוא יוכל להתקיים יש לפחות 200 או 300 מיליון שקל נוספים.

יוסי מימן: בשביל לעשות את זה , אני צריך גם את האופק ויכולת גיוס של כספים נוספים.

יוסי מימן: אז אני פה מצטט אותך, כבוד היושב ראש, מה אני עושה פה, אם אין לי עניין להציל את הערוץ?

יוסי מימן: הרי קיבלתי כבר את הסטטוס הפורמלי של פראייר של המדינה, פעמיים.

יוסי מימן: גם על ידי ידידים וגם על ידי פחות ידידים, אז כנראה פראיירים מתחלפים לפעמים.

יוסי מימן: אני לא חושב שתהיה החלפה מהירה, אנחנו רק נהיה מסוגלים לעשות את זה אם יהיה אקלים מתאים.

יוסי מימן: אני לעולם לא מצפה לראות גרוש בחזרה מההשקעה הזאת, אבל אם אנחנו נצליח לבנות את האקלים, אני מאמין שאנחנו כן נוכל להמשיך לקיים את זה.

יוסי מימן: ואני רוצה להחזיר את כולנו קצת לפרופורציות.

יוסי מימן: הבעלים החדשים של ג'נרל מוטורס זה ממשלת ארצות הברית, הבעלים החדשים של בנק אוף אמריקה וסיטי בנק זה ממשלת ארצות הברית.

יוסי מימן: אנחנו לא חיים פה בוואקום, אנחנו פשוט לא חיים בוואקום.

יוסי מימן: נעשה את כל המאמצים אבל האקלים צריך להיות נכון.

מודי פרידמן: אבל אתה לא רוצה שהבעלים של ערוץ 10 יהיה מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: לא, אתה לא רוצה.

אופיר אקוניס: הבנתי שאתה רוצה שיבואו לקראתך, אבל האם אתה תבוא לקראת ערוץ 10.

אופיר אקוניס: אני שואל את מר מימן, האם אתה חוזר מהודעתך שהסעירה את המערכת ביום שני שעבר בצהריים?

משה (מוץ) מטלון: אם הוא מדבר על יצירת אקלים, אז אנחנו יכולים להבין שהוא---

אופיר אקוניס: האקלים חם מאוד, מר מטלון.

מודי פרידמן: אני פשוט חושב טיפה לעשות סדר בעניין.

מודי פרידמן: יש פה אמירה שאומרת שאנחנו מבקשים פריסה של כ-60 מיליון שקל, שבזה נגמור את הבעיה, אז כדי לסבר את האוזן, ה-60 מיליון שקל הם סכום שבנוסף אליו, מעל 250 מיליון שקל, יצטרכו הבעלים להזרים לערוץ הזה כדי שהוא ימשיך לפעול, אז בואו ניכנס לפרופורציה ואם הם מוכנים בשינוי אקלים, ושינוי אקלים זה אומר החלק הזה שאנחנו מצפים שהאוצר יילך לקראתנו ויאפשר לנו את הדבר הזה, ומספר שינויים שהאוצר והרשות מודעים להם, כדי שיאפשרו לנו המשך קיום.

יובל בגנו: אדוני היושב ראש, אני קורא ליושב ראש הוועדה לומר לאנשי הרשות השנייה הנכבדים, כמו שהיועצת המשפטית אמרה, המכרז ביום שני לא קבוע בחוק, ולפי מה שהנהלת הערוץ ובעל השליטה אומרים כאן, צריך קצת יותר זמן מאשר עד יום שני כדי להגיע לפתרון.

יובל בגנו: אי אפשר לנהל את המשא ומתן הזה עם חרב על הצוואר.

יובל בגנו: אני מבקש מכם לקרוא לאנשי הרשות השנייה לתת את הזמן שצריך להגיע להסדר הזה.

עדן בר טל: אני מציע שמפה ייצאו שלושת הצדדים---

אופיר אקוניס: אז אני אקריא את הודעת הסיכום.

אופיר אקוניס: ועדת הכלכלה של הכנסת שמעה את התמיכה הרחבה של כל חברי הוועדה, יושב ראש הוועדה, חברי הכנסת שהצטרפו לדיון, או שהתחילו בו, בהמשך קיומו העצמאי של ערוץ 10 ובכפוף לקיום הוראות החוק.

אופיר אקוניס: הוועדה קוראת לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, לערוץ 10, למשרד האוצר ולמשרד התקשורת להתכנס ולהביא לסיום את המשא ומתן המתנהל ביניהם כדי להבטיח את המשך השידורים בערוץ 10.

אופיר אקוניס: הוועדה, בראשותי, חוזרת על הודעתה כי עד סוף נובמבר יתקיימו דיונים שינסו להביא לפתרון את סוגיית המשבר הכולל בשוק התקשורת בישראל, כולל גילוי של גמישות במעבר מזיכיונות לרישיונות.

אופיר אקוניס: תודה רבה, הישיבה נעולה.