הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 23, 2009-07-20 12:00

יואל חסון: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

יואל חסון: על סדר היום, דוח מבקר המדינה בנושא הקצאת דיור ציבורי לזכאים.

יואל חסון: הייתי מבקש לקשור את הנושא, גם עם נושא של האכלוס החוזר ועם הקושי באכלוס החוזר.

יואל חסון: מאחר וכאשר דירה מתפנה, תהליך השיפוץ אורך כחודשים ובזמן זה והיא מיועדת לפלישה.

יואל חסון: ככל שהזמן עובר צריך גם לשכור חברות הבטחה שימנעו את הפלישה והיא גם מזמינה פלישה.

יוסי הירש: כידוע בשנים האחרונות מלאי הדיור הציבורי ירד בהתמדה.

יוסי הירש: אם נסתכל על זה על פני עשור זה ירד ב- 26,000 דירות שנמכרו בין השנים 1999 לבין 2008, דירות נמכרו בסכום של שני מיליארד שקלים.

יוסי הירש: הייתה החלטת ממשלה שקבעה שכספי המכירה יועברו לקרן לצורך רכישת דירות.

יוסי הירש: מהקרן הזאת לא נרכשה דירה.

יואל חסון: למרות שהייתה החלטת ממשלה, שני מיליארד שקלים לא נוצלו לרכישת דירות?

יוסי הירש: בפועל לא נוצלו.

יואל חסון: הכסף הזה הגיע אליכם?

מרדכי מרדכי: זה לא מדויק, ונגיב על זה בהמשך.

מרינה סולודקין: הכסף הגיע לסוכנות, הכסף מושקע בפנסיה של עובדי הסוכנות.

יוסי הירש: בנוגע לריבית על המשכנתאות, שעל פי חוק ההלוואות לדיור שנחקק בשנת 1992, ראינו שהריבית המסובסדת נקבעה בגובה של 4%, זה היה בתקופה שהריבית הממוצעת הייתה בין 6% עד 7%, זאת אומרת שכוונת מחוקקי החוק הייתה לסבסד את הריבית בצורה משמעותית, לאורך השנים זה נשחק עד כדי כך שלעיתים הריבית שניתנת לזכאים גבוהה יותר ממחיר השוק.

יואל חסון: מי רשאי לשנות את הריבית?

בועז ענר: בין שר האוצר לשר הבינוי והשיכון, יש מחלוקת והם לא פתרו את הבעיה וגם לא העלו אותה לממשלה.

בועז ענר: על כך אנחנו מתריעים בדוח.

בועז ענר: המחלוקת נמשכת שנים, ואין הכרעה בסוגיה הזאת.

בועז ענר: כוונת המחוקק היתה לתת סיוע דרך ריבית מסובסדת לאותם בעלי ניקוד גבוה.

יוסי הירש: מה שקרה בפועל שהחוק רוקן מתוכנו.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת אמנון כהן בבקשה.

אמנון כהן: תודה אדוני היושב הראש, כבוד השר, המנהל הכללי, אנשי הביקורת שעשיתם עבודה חברתית מצוינת ממדרגה ראשונה.

אמנון כהן: אדוני השר, אני יודע שהדוח נכתב לא על תקופתך, אבל אני מכיר את העבודה שעשית לטובת הצרכן, לטובת האזרח במשרד התקשורת.

אמנון כהן: אני בטוח שגם כאן אתה תטביע חותם חשוב.

אמנון כהן: זה משרד חשוב מאוד.

אמנון כהן: בצער אני אומר שהמשרד הזה סבל, לא היה שר שהרים והשמיע את החשיבות של העניין וביקש תקציבים.

אמנון כהן: המשרד סבל והיום הוא מקבל תקציבים מזעריים שכמעט ולא ניתן לבצע פעילויות או משהו גדול.

אמנון כהן: אדוני השר, הבירוקרטיה בכל הנושאים הורגת את המדינה ובעיקר בנושא הזה.

אמנון כהן: אנשים נזקקים נופלים בין המשרדים, בינהם נכים קשים שמרותקים, יש כמאה איש שזכאים ואינם מקבלים.

אמנון כהן: אדוני השר מעל לחמישים אלף זכאים ממתינים בתור.

אמנון כהן: זכאים שהמדינה הגדירה אותם כזכאי דיור ציבורי.

אמנון כהן: הם לא מקבלים כי אין.

אמנון כהן: המדינה מצאה פתרון בסיוע בשכר דירה שזה למעשה סכום שמהווה ממחצית העלות בפועל.

אמנון כהן: הזכאי לעיתים משלים את הסכום מהפנסיה שלו או מהבטחת ההכנסה כדי שהוא יוכל לחיות בכבוד.

אמנון כהן: לפעמים הזכאים מוותרים על תרופות ועל דברים חשובים כדי שיוכלו לשלם את שכר הדירה.

אמנון כהן: אדוני השר, כמדינה יש לנו מחדל עצום.

אמנון כהן: אני חושב שצריכה להיות חשיבה אחרת בעניין.

אמנון כהן: חברת הכנסת מרינה סולודקין אמרה שיש הפרטה של דירות.

אמנון כהן: חוק הדיור הציבורי שעבר הוא באמת חוק חשוב שבסופו הכוונה הייתה, שלאחר עשרים שלושים שנים שהדיירים שילמו השתתפות הם יזכו לקורת גג.

אמנון כהן: לצערנו לצד החוק לא הוכנה תכנית לרכישה או לבניית דירות חדשות.

אמנון כהן: זו הנקודה החשובה ביותר.

אמנון כהן: לצערנו בכסף, וגם חלקו הקטן שמגיע למדינה לא נרכשו או נבנו דירות.

אמנון כהן: על פי ההסכם שעשו עם הסוכנות היהודית רוב הכסף עובר אליהם, לא נרכשו בעשור האחרון ולא נבנו דירות חדשות.

אמנון כהן: אדוני השר, לדעתי, צריכם כאן לחשוב אחרת, צריכים להיכנס לפרויקטים ארציים ולקבוע שכאשר קבלן מקבל פרויקט הוא חייב להקציב שתי דירות בכל בניין לטובת הדיור הציבורי כנגד הנחה במיסוי או דרך פיצוי אחר.

אמנון כהן: להקציב בכל בניין שתי דירות לזכאי משרד השיכון.

אמנון כהן: במהלך כזה אנחנו גם לא נפנה את הזכאים למקבץ אחד שבו יתרכזו כל המסכנים.

אמנון כהן: נפנה אותם למקומות ראויים ויפים.

אמנון כהן: נקבע שמתוך שלושים דירות יהיו שתי דירות לזכאים.

אמנון כהן: צריך לאפשר להם לקנות, ואם הם לא יוכלו לקנות לתת להם הנחות כדי שיוכלו להתאכלס באופן מדתי בבנייה חדשה שנבנית.

אמנון כהן: דירות מתפנות אם משום שהדיירים נפטרו או משום שהדיירים עברו לדירות גדולות יותר, אני מציע שכדי למנוע את הפלישות לתת שלזכאים הממתינים לדיור, לתת להם את המפתח לדירה לזכאי שנמצא בראש התור.

אמנון כהן: לתת לו את המפתח ולהעביר לו את השמירה על הדירה.

אמנון כהן: לאפשר לו לשפץ את הדירה בתיאום ובשיתוף משרד הבינוי והשיכון, ומעכשיו הוא הבעלים.

יואל חסון: אנחנו לא יודעים לצפות מתי חס ושלום, אדם הולך לעולמו.

אמנון כהן: אחרי שהוא נפטר, למנוע את תקופת ההמתנה.

אמנון כהן: מיד שהמשרד המחוזי ייתן לעומד בראש התור לבדוק את האפשרות לאכלוס, לא להתייחס לשיפוצים, הם יבוצעו.

אמנון כהן: לא צריכים שומר ואנחנו מונעים את הפלישה.

אמנון כהן: המטרה למנוע את הפלישה ואת ההמתנה של חמש שש שנים לסיום המשפטים נגד הפולשים.

אמנון כהן: אדוני השר מדובר בנושא חשוב ביותר, והנושא לא הועלה לממשלה וכך גם נושא המשכנתאות, אליו נחשפתי באופן אישי כשהבן שלי בדק את הזכאות שלו למשכנתא.

אמנון כהן: הוא קיבל מספר הצעות למסלולי משכנתא.

אמנון כהן: גילתי שמה שהציעו לו הוא הרבה יותר כדאי ממה שהוצע לו כזוג צעיר שמקבל מהמדינה את הסיוע.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אנחנו כמדינה רוצים לסייע, לפחות לזוג צעיר, ברכישת הדירה הראשונה בין אם זה חייל משוחרר או זכאי אחר.

אמנון כהן: אבל המשכנתא שהמדינה מציעה לו היא הרבה יותר גובהה ממה שהבנק מציע לו וזה אומר דרשני.

אמנון כהן: אדוני השר, אני חושב שזה המקום שאתה צריך לעלות את הנושא למשרד האוצר או לממשלה.

אמנון כהן: כאן צריך מאבק.

אמנון כהן: לדעתי בסיעה שלך יש לך תמיכה מקיר לקיר.

אמנון כהן: גם בממשלה יש לנו מה להגיד.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש וכבוד השר, לנושא הזה יש קונצנזוס צריך לעשות לטובת האוכלוסייה הזאת שהיא האוכלוסייה החלשה ביותר ואחת החוליות החלשות ביותר בחברה הישראלית.

אמנון כהן: אני מאמין שתהייה תמיכה מקיר לקיר.

אמנון כהן: אני מצפה שהליקויים יתוקנו וכל דבר יבוא למקומו בעזרת ה'.

אמנון כהן: אנחנו כמובן נוכל לסייע בכנסת.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

יואל חסון: אדוני המנהל הכללי של משרד השיכון, בבקשה תתייחס לנקודות ואני מבקש למקד את הדיון הזה בשתי נקודות, גם בנושא הקרן וגם בנושא הריבית.

מרדכי מרדכי: אני אתייחס בעיקר לבקשתך.

מרדכי מרדכי: לגבי שאר הדברים יתייחסו אנשיי.

מרדכי מרדכי: ראשית לדבריו של המבקר.

מרדכי מרדכי: אלו דברים שמשתקפים

מרדכי מרדכי: במספרים שמופיעים בספר התקציב.

מרדכי מרדכי: יש שחיקה אדירה בתקציב משרד השיכון.

מרדכי מרדכי: התקציב ירד משבעה מיליארד מלפני שנים לא רבות לשלושה מיליארד בשנה הנוכחית.

מרדכי מרדכי: חלק גדול מהתקציב מוקצה למשכנתאות מכוונות ושכר דירה לזכאים.

מרדכי מרדכי: אלו המיליארדים הגדולים וכל השאר זה כסף קטן לתפקוד המשרד.

מרינה סולודקין: משבעה לשלושה?

מרינה סולודקין: זו בושה.

מרדכי מרדכי: כשהתקבלה החלטה לאפשר לדיירים לרכוש את הדירה במחיר מסובסד, זה היה סבסוד מאוד גבוה.

מרדכי מרדכי: התשלום ברוב המקרים היה 20% ממחיר הדירה ובמקרים אחרים אף בפחות, למשל באזורי הפריפריה קיבלו הנחה בשיעור של 90% ובמכרז הארץ 82.5%.

מרדכי מרדכי: במקביל האוצר לא הקציב כסף לרכישת דירות, ומלאי הדירות יורד.

יואל חסון: כדי להבין את הנושא, הייתה החלטת ממשלה על שני מיליארד, היא לא מבוצעת.

יואל חסון: זה מה שאתה אומר על כספי הקרן?

מרדכי מרדכי: זה בדיוק מה שאני מסביר.

מרדכי מרדכי: הייתה החלטה לאפשר למחזיקי דיור ציבורי לרכוש את הדירות במחיר מוזל, במחירים מאוד נמוכים.

מרדכי מרדכי: באזורי הפריפריה ב- הנחה 90%, במרכז הארץ 82.5% הנחה.

מרדכי מרדכי: עשרות אלפי דירות.

מרדכי מרדכי: אם הממשלה לא משלימה את הפער הזה אז, בהגדרה, לאורך זמן מלאי הדירות יורד.

מרדכי מרדכי: נניח שאתה מייעד את כל הכסף לרכישת דירות אבל בסכום של מכירת חמש דירות אתה יכול לקנות דירה אחת.

מרדכי מרדכי: הרי נתת 80% הנחה.

מרדכי מרדכי: זה מצד אחד.

מרדכי מרדכי: מצד שני, הממשלה החליטה שמתוך הכסף של מכירת הדירות תוקם קרן.

מרדכי מרדכי: כאמור מלאי הדירות ירד בכ- 25,000 יחידות דיור של הדיור ציבורי.

מרדכי מרדכי: הכסף היה אמור לעבור לקרן, אלא שחלק מהדירות היו דירות של הסוכנות, של חברת עמיגור.

מרדכי מרדכי: באה חברת עמיגור ואמרה לממשלה תודה רבה ממשלת ישראל שאתם כל כך נדיבים ונותנים הנחות של 80% ויותר, אני החברה של הסוכנות מבקשת לקבל את ה- 100%.

מרדכי מרדכי: אז לקחו מאותה קרן שנצבר בה כסף ורכשו את הדירות מהסוכנות.

מרדכי מרדכי: הסוכנות אמרה שהיא לא נותנת מתנות חינם.

מרדכי מרדכי: זה חלק גדול משני המיליארד האלה שהועברו לסוכנות כדי שיהיה ניתן לזכאים לרכוש את הדירות במחיר מוזל.

יואל חסון: זה הפער, וזה הפסד.

מרדכי מרדכי: זה לא הפסד, זו החלטה למכור אותן במחיר מסובסד.

יואל חסון: איזה סכום מתוך השני מיליארד עבר לצורך כך?

מרדכי מרדכי: עד שנת 2005, כל הכסף.

יואל חסון: שני מיליארד הלכו לסוכנות?

זאב ניסים: מכרו בעשרים אחוזים, מחיר השוק ירד ריאלית.

זאב ניסים: המחיר פחות בהרבה ממחירי השוק, אני מכיר את הדירות.

זאב ניסים: תבדוק עם השמאי ותראה את הפערים.

ישראל שוורץ: אתה מתכוון, ששמאי נותן מחיר שהוא נמוך מהמחיר האמיתי?

נסים זאב: נמוך מהמחיר הריאלי בשוק, זה ברור ואני אומר את זה מתוך ידיעה.

ישראל שוורץ: למה לשמאי יש עניין לעשות את זה?

נסים זאב: אני לא יודע, אבל אני כן יודע על דירה בשמואל הנביא, שסמוכה לדירה של פרזות.

נסים זאב: ההפרש היה בחמישים אלף דולר.

נסים זאב: אותה דירה, אותו מספר חדרים.

ישראל שוורץ: זה מסביר למה אין כסף.

ישראל שוורץ: גם המחיר זול וגם מקבלים הנחה.

יואל חסון: אתה אומר שאין את השני מיליארד.

יואל חסון: הם הלכו.

מרדכי מרדכי: אין את השני מיליארד.

מרדכי מרדכי: עד שנת 2005 האוצר לקח את הכסף כדי לפצות או לקנות את הדירות של הסוכנות ובכך לאפשר לדיירים לקנות אותן.

מרדכי מרדכי: מאז יש כסף שעובר למשרד הבינוי והשיכון, ישנה קרן או תקציב במשרד הבינוי והשיכון.

מרדכי מרדכי: הסכום עומד היום על מעל מאתיים מיליון שקלים שנמצא במשרד הבינוי והשיכון.

מרדכי מרדכי: הייתה החלטת ממשלה לרכוש דירות ואז היה צריך לרכוש דירות כדי לצמצם במעט את הפער במלאי הדירות.

מרדכי מרדכי: אלא שהוחלט במשרד בניגוד להחלטת הממשלה – אני אומר את זה גם כי לא הייתי שם ונוח לי לומר את זה, זו האמת.

מרדכי מרדכי: המשרד מתוך עמדה מקצועית שלא הביא אותה לאישור ממשלה, הוא אמר שיש קושי בלתת דירות בדיור ציבורי לזכאים.

מרדכי מרדכי: המשרד אמר שהוא מעדיף לתת פיצוי דרך שכר דירה.

מרדכי מרדכי: ישנן הרבה יתרונות בסיוע בשכר דירה.

מרדכי מרדכי: וכאן הדוגמה שנתן ישראל שוורץ, ישנן דירות ריקות במצפה רמון ובקרית שמונה, אף אחד לא רוצה אותן אבל מצד שני יש ביקוש לדירות במרכז.

מרדכי מרדכי: המשרד אמר שכדאי לתת סיוע בשכר דירה ואותו זכאי ישכור לעצמו דירה במרכז הארץ.

מרדכי מרדכי: הוא לא יהיה במצב שאין לו כלום אלא לפחות הוא יוכל לפתור לעצמו את הבעיה.

מרדכי מרדכי: הרציונל היה שממילא במקומות שקיים מלאי דירות אין להם ביקוש.

מרדכי מרדכי: הייתה משפחה גדולה וברשותה דירה של הדיור הציבורי עם ארבעה חדרים, בינתיים הילדים גדלו, התחתנו ועזבו ונשארו זוג הורים ואין צורך בארבעה חדרים.

מרדכי מרדכי: יש קושי מאוד מאוד גדול להעביר את הזוג לדיור ציבורי של שני חדרים במקום ארבעה חדרים.

מרדכי מרדכי: למשרד הייתה חשיבה שיהיה שימוש אפקטיבי של הכסף.

יואל חסון: תתייחס לנושא של עדכון שכר הדירה.

מרדכי מרדכי: חלק מהכסף משמש גם מקור לעדכון שכר דירה.

יואל חסון: חלק מהמאתיים מיליון?

יואל חסון: זה היה בהצעה שמובאת לממשלה?

מרדכי מרדכי: החלטת הממשלה הייתה לקנות דירות, ברציונל לא מימשו את זה.

מרדכי מרדכי: אני אומר שאולי הייתה חסרה כאן חוליה בהבאת הרציונל הזה להחלטת ממשלה.

יואל חסון: אני מבקש לדעת האם הגורמים המקצועיים שאתה פגשת כשנכנסת לתפקידך, האם הם באו והציעו לך תכנית שכללה בין השאר, כשאתה אומר מעבר לשכר דירה, האם התכנית כללה גם עדכון שכר הדירה.

יואל חסון: מבחינתם הם הציעו הצעה?

מרדכי מרדכי: אנחנו נשמע את זה מישראל שוורץ.

מרדכי מרדכי: הייתה ירידה בתקציב שכר דירה.

מרדכי מרדכי: בסעיף השתתפות בשכר דירה בתקציב היה קיצוץ.

מרדכי מרדכי: חלק מהפיצוי להשלמת הקיצוץ היה בשימוש בכספי הקרן של מכירת הדירות.

יואל חסון: זו הדרך שהמשרד הציע מקצועית כדי להתמודד עם התורים של זכאי הדיור?

יואל חסון: פשוט לתת לאנשים סיוע בשכר דירה במקום דירות?

יואל חסון: אני אישית חושב שזה המסלול הנכון אבל אני גם חושב ששכר הדירה צריך להיות מעודכן יותר.

יואל חסון: לדעתי עלות שיטת התפעול של החזקת דירות זה מיושן וקשה לנהל אותו ויש בו הרבה חסרונות.

יואל חסון: אבקש לשאול אותך בעניין של הריבית על המשכנתאות.

מרדכי מרדכי: ברשותך אני רוצה להתייחס לעוד שתי נקודות.

מרדכי מרדכי: האחת זמן ההמתנה לשיפוץ, המשרד מקבל בוודאי את הביקורת, נעשו מהלכים בתוך המשרד לפשט את התהליך הזה.

מרדכי מרדכי: ישבנו עם החברות המאכלסות ובעיקר עם חברת עמידר.

מרדכי מרדכי: הגיענו לשיטה שתייעל ותקצר את הזמן הזה באופן מאוד משמעותי הן על ידי הגדלת סכום השיפוץ מבלי שיצטרכו להגיע למשרד.

מרדכי מרדכי: וגם על ידי העסקת חברה חיצונית שתפקח על חברת עמידר והיא זו שתתן לה אישורים באופן מהיר יותר ממה שנעשה היום.

מרדכי מרדכי: החוק מחייב היום כשאתה מעביר דירה מדייר אחד לשני, אתה מחויב בין הזמנים האלה לשפץ את הדירה ולתת לו דירה משופצת.

מרדכי מרדכי: פעם לא היו משפצים עד שהיו מיעדים את הדירה למשתכן החדש ואחר כך הייתה פרוצדורה.

מרדכי מרדכי: כעת נתנו הוראה שמיד כשהדירה מתפנה להתחיל בשיפוץ.

מרדכי מרדכי: ערכנו גם מהלכים בירוקרטים פשוטים להגדלת סכום השיפוץ לתשעה עשר אלף ויותר ובכך למנוע את הצורך בהגעת חברת עמידר אלינו לכל דבר לצורך לקבלת אישור.

מרדכי מרדכי: זאת כדי לקצר את זמן ההמתנה לקבלת האישורים וכדי לפשט את התהליך.

מרדכי מרדכי: אני מניח שזה ייתן מענה סביר לנקודה זו.

מרדכי מרדכי: בנושא הריבית – אני מניח שכבוד השר יתייחס לזה יותר.

מרדכי מרדכי: הנושא עלה במלוא העוצמה בדיוני התקציב האחרון.

מרדכי מרדכי: הגענו לאוצר וטענו שזה לא הגיוני שהריבית עומדת על 4%, כשבשוק ניתן לקבל ריבית זולה יותר.

מרדכי מרדכי: כל הניסיונות שלנו מול אגף התקציבים, אגב החוק מאפשר את זה כי בחוק כתוב שגובה הריבית יהיה עד 4% ולא צריך שום תיקון חקיקה אלא רק הסכמת השרים, שר השיכון ושר האוצר.

מרדכי מרדכי: אנחנו לא הצלחנו לעבור את האוצר בעניין הזה והריבית היום היא כפי שהיא בגבוה 4%.

יואל חסון: תסביר למה לא מגיעים להסכמות בעניין הזה?

מרדכי מרדכי: יש להם את הטענות ובוודאי ראובן קוגן יבהיר אותן.

יואל חסון: של מי הסמכות?

בועז ענר: שני השרים, בכל מה שקשור לכסף זה שר האוצר כולל מחיר הקרקע.

יואל חסון: צריך צו של שר האוצר?

קריאה: לא צריך צו עד 4% הוא יכול להחליט, הוא גם יכול להחליט על 3%.

בועז ענר: החוק קבע ששני השרים הם יהיו הגורמים שיקבעו את גובה הריבית.

אריאל אטיאס: ושר השיכון הודיע שהוא דורש, ומבקש ומתחנן והם לא מוכנים.

יואל חסון: אתה ביקשת כעת בתפקידך החדש?

אריאל אטיאס: בוודאי.

מרדכי מרדכי: זה עלה גם בדיוני וועדת הכספים בדיוני התקציב.

מרדכי מרדכי: אבקש לציין נתון נוסף שקיבלתי לפני מספר ימים, דיווח מאגף האכלוס שלנו.

מרדכי מרדכי: במחצית הראשונה של השנה בוצעו 3,500 משכנתאות מכוונות.

מרדכי מרדכי: זו ירידה 43% לעומת התקופה המקבילה אשתקד.

מרדכי מרדכי: אחת הסיבות, לדעתנו, זה אחוז הריבית.

מרדכי מרדכי: אם ניתן לקבל ריבית זולה יותר אז למה לקבל את הריבית המוצעת על ידנו.

מרדכי מרדכי: מדובר באוכלוסייה חלשה שמוותרת על המשכנתאות המכוונות.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת מרינה סולודקין בבקשה.

מרינה סולודקין: אני מבקשת לומר שהישיבה הזאת היא ישיבה מאוד מאוד חשובה ודוח המבקר הוא חשוב ביותר.

מרינה סולודקין: בניגוד למה שאמר חברי אמנון כהן, לא הבירוקרטיה אשמה.

מרינה סולודקין: הבירוקרטיה זה אנשים מקצועיים.

מרינה סולודקין: אין במדינת ישראל רצון פוליטי, לא של השרים, לא במפלגות, לא של הממשלה, שיהיה דיור ציבורי.

מרינה סולודקין: כשחוקק חוק הפרטת הדיור הציבורי ידענו מראש שלא נראה את הכסף הזה והכינו את התירוץ לכך.

יואל חסון: אמרו לך שכן ראו, אנשים שגרו בדירות של עמיגור יכלו לקבל את האפשרות לקנות את הדירות בהנחות גדולות בזכות אותו כסף הזה.

יואל חסון: במידה מסוימת זה כן עזרה לאנשים הזקוקים.

יואל חסון: זה לא כסף שהלך ונבלע.

יואל חסון: אני לתומי חשבתי שהכסף הלך לאיבוד אבל עשו בכסף הזה שימוש שהוא לגיטימי.

מרינה סולודקין: אנחנו ניתחנו את הנושא הזה, וכשהסוכנות בנתה ועשתה חברות אף אחד לא חשב שמישהו יחזיר את הכסף הזה.

מרינה סולודקין: הכסף הזה לא הולך למדינה ובמשך כל השנים היא שמרה את הדיור הציבורי.

מרינה סולודקין: כמובן שהיה אפשר לתקן, ראשית עמדת הממשלה מול הסוכנות הייתה חלשה ואני לא יודעת למה.

מרינה סולודקין: שנית אם אנחנו רוצים לחיות בעולם השלישי אז יהיו מאוד עשירים וגם מאוד עניים.

מרינה סולודקין: העניין של הדיור, שכר דירה, תרופות וכדומה.

מרינה סולודקין: אנחנו במסלול של יצירת מאוד עניים.

מרינה סולודקין: וזה בדיוק מה שקרה עם האמהות החד הוריות שאינן מסוגלות לשלם את הכסף אחרי הרפורמה שבנימין נתניהו עשה בשנת 2003 ובשנת 2004.

מרינה סולודקין: אנחנו מזהים את הרצון של השר החדש, ואנחנו מבקשים ממנו להיכנס באופן חזק לנושא הזה ולחשוב שגם לדור העתיד צריך דיור ציבורי.

מרינה סולודקין: אם לא בונים הוסטלים היום ואם לא שוכרים את מקבצי הדיור ואם כעת אין מלאי דירות לדיור ציבורי, בעתיד לא יהיה כלום.

מרינה סולודקין: הוספת כסף לא תמיד עוזרת, אבל צריך לזכור שזה רק חלק מהפתרון.

מרינה סולודקין: לדעתי במדינה שבה מגזרים שונים, מגזרים עניים, מדינה שקולטת עלייה, אי אפשר בלי מלאי דירות לדיור ציבורי.

מרינה סולודקין: אנחנו שותפים עם השר לדרך.

מרינה סולודקין: יש לי הצעת חוק שאומרת שהמדינה תקנה 5%, אפשר לומר גם 2% מכל הדירות הנבנות במדינה.

מרינה סולודקין: אני מבקשת את עזרתו של השר להצעת החוק הזו.

מרינה סולודקין: תודה.

נסים זאב: תודה רבה.

נסים זאב: ראשית אי מבקש לאחל הרבה הצלחה, אנחנו תולים תקווה שתפריח שממה ואני מקווה שתעשה את זה עם הכישורים שלך ובעזרה הממשלתית.

נסים זאב: בנוגע לתכנית "הנר", אני רוצה לומר שנשארו רק נרות נשמה, אין שום נר.

נסים זאב: אנשים נכים שמחפשים דירה מגבילים אותם גם במחיר וגם במיקום, שהמיקום יהיה בקומת קרקע והמחיר יהיה בהתאם לדרישות, ובסוף לא מוצאים לא את הדירה ולא את המחיר וכל אחד מסתובב על צירו.

נסים זאב: לגבי הקרן, ידעתי מיד שזו קרן קיימת לא לעולם הבא, כי מהקרן הזאת לא יצא שום דבר.

נסים זאב: בזמנו דיברתי על כך בכנסת, אז דובר על סכום של חצי מיליארד שקלים וכעת אני מבין שמדובר על שני מיליארד שקלים שבמקום לקנות דירות, זו הייתה הבטחת הממשלה "אנחנו נרכוש דירות ולפחות כדי לתת מענה לאותם זכאים", צריך לזכור מי היה זכאי לתכנית "נר", לא רק נכים מרותקים כפי שאדוני אמר, הם היו אנשים בעלי משפחות של שבעה, שמונה ילדים, ועם עשרה ילדים בוודאי היו נרשמים באופן אוטומטי לתכנית נר.

נסים זאב: בשנים האחרונות כשמדברים על מינהל ישראל שמוכר את המדינה, אני מבקש לומר שאנחנו מכרנו את כל מלאי הדירות שהיה לאותם זכאים.

נסים זאב: מה הייתה הבעיה שאותם זכאים עד יומם האחרון יחיו בדירה ואפילו בחינם, אבל לפחות לדעת שיום לאחר מכן זכאי אחר יוכל לקבל את הדירה הזאת.

נסים זאב: אמרתי את זה מספר פעמים.

יואל חסון: חבר הכנסת ניסים זאב, אתה אומר שהיית משאיר עשרות אלפי אנשים, שגרו בדירות האלה, נטולי רכוש עד יומם האחרון.

נסים זאב: אדוני, למה בארצות הברית של אמריקה אנשים משלמים כל חייהם שכר דירה?

יואל חסון: התרבות שונה.

יואל חסון: נלחמו על חוק הדיור הציבורי, אפשר אחרת.

נסים זאב: אתה צריך לתת פתרונות, אתה לא צריך לחלק רכוש.

נסים זאב: אתה כמדינה תפקידך לתת פתרון לאותם בעלי משפחות שאין להם איפה להתגורר, אתה לא חייב להעשיר את האנשים.

יואל חסון: להעשיר?

נסים זאב: אני אסביר.

נסים זאב: לדעתי, החוק הזה הוא חוק פופוליסטי.

יואל חסון: חוק הדיור הציבורי?

נסים זאב: כן, ואני אגיד גם למה.

נסים זאב: אתה לא מתמצא ואני בכל זאת הייתי במשך חמש עשרה שנה חבר וועדת פרזות, אני מכיר את השטח מלפני ולפנים, מכיר את המצוקות ומכיר את המהלכים.

נסים זאב: הממשלה בעצם אמרה שהיא רוצה לתת פתרונות, אבל היא גם רצתה להתנתק מהאחריות, וזה נכון יותר.

נסים זאב: למשל אנשים שהיו גרים בדירות מוזנחות וישנות היו פונים למשרד השיכון ולפרזות, וביקשו שהגיע הזמן לשפץ ולשנות קצת את הדירה.

נסים זאב: משרד הבינוי והשיכון טען שהוא לא צריך ללוות את הדייר עד סוף חייו, הוא העדיף למכור לו את הדירה כדי להתפטר גם מהבעיה וגם מהאיש.

נסים זאב: אבל לא זאת הדרך.

נסים זאב: אם אנחנו מבקשים לפתור את הבעיה באופן אמיתי, צריך ללוות את אותן משפחות כל זמן שהן באמת זקוקות, צריך לתת להם מענה ואת האפשרות.

נסים זאב: אבל גם לבוא ולקחת שני מיליארד שקל, כאילו זה מונח באיזו קרן וכאילו זה ישמש אחר כך למתן פתרונות.

נסים זאב: אבל אותם נכים יושבים אחת עשרה שנה, תשע שנים, או עשר שנים ונמצאים תחת קריטריון שאינו נותן להם פתרון אלא רק אשליה.

נסים זאב: למה לבעלי משפחות אין פתרון?

נסים זאב: למה לאנשים במצוקה אין פתרון?

נסים זאב: למה ילדים בחיי אביהם צריכים לקנות את רכושו?

נסים זאב: הילדים משלמים את ה- 20% וכבר מחלקים את הרווח עם עורך הדין.

נסים זאב: זה נעשה בכל יום.

נסים זאב: אם מישהו חי באשליה שאותו המסכן קונה את הדירה ב- 20% טועה.

נסים זאב: הילדים שלעיתים כולם נישואים ורובם בעלי דירות, הם רוצים דירה נוספת.

נסים זאב: אני מכיר דיונים בבתי משפט על החלוקה שנעשית עוד בחיי ההורים של הדירה שנקנתה בזכות המענק היפה שמשרד השיכון מעניק.

נסים זאב: איפה משרד האוצר שם הדגש?

נסים זאב: על 3% או 4% ריבית.

נסים זאב: אלף משפחות נזרקו כי הן לא יכולות לשלם את התשלום שהתחייבו למשכנתא.

נסים זאב: לתת את הפתרון, לפחות את הדבר המינימלי שמתבקש משרד האוצר לעשות, להיות אנושי קצת, לתת את הריבית בשוק.

נסים זאב: קיבלתי פניות מאנשים שטוענים שמתעללים בהם, כי אם הם היו לוקחים הלוואה מהבנק לא היו מתעללים בהם כמו המשכנתא.

נסים זאב: המשכנתא באה לעזור, לסייע, לתת פתרונות?

נסים זאב: אולי זה ביזנס פרטי של מישהו, של המדינה, של הממשלה.

נסים זאב: ראשית צריכים לעצור את ההפקרות, אני אומר לכם כשדירה מתפנה בלוד מיד פולשים אליה.

נסים זאב: לא רק לדירות.

נסים זאב: ואם תוך שלושים יום לא מאתרים את הפולשים זה נמשך אחר כך שנים עד שמפנים, ואם בכל מפנים.

נסים זאב: צריך לתת את הדעת בחקיקה על כך ולא להגביל לשלושים יום.

נסים זאב: אדוני היושב ראש, אפילו לאפשר שנה שלמה.

נסים זאב: כמו שבצו הריסה מינהלי קיימת האפשרות להארכה ושוב הארכה ושוב להאריך.

נסים זאב: צריך למצוא את הדרך כדי למנוע מצב של קבע לפולש.

נסים זאב: אולי באמצעות חקיקה שכל עוד, וסלח לי אדוני השר אבל זה כמו ההלכה לגבי מת שנפטר ואם רק אחרי שנה שמעו שהוא נפטר יושבים עליו שבעה ביום ששמעו שהוא נפטר כאילו הוא היום אבל.

נסים זאב: הממשלה צריכה לדעת שאם בחקיקה רוצים להגביל לשלושים יום, אז להגביל מיום השמועה.

נסים זאב: לא להגביל כשיש חוסר ידיעה.

נסים זאב: אי ידיעה של משרד השיכון או הממשלה לא תכלל בתקופה זו.

נסים זאב: אני אומר דבר שאולי קשה ליישום.

יואל חסון: תודה רבה, אמרת דברי טעם וברור שיש לך ניסיון בעניין.

יואל חסון: לא עם הכל אני מסכים, אבל אלו בהחלט דברי טעם.

יואל חסון: ישראל שוורץ, נשמח לשמוע אם יש לך מה לומר בעניין הזה אבל מעניין אותי לדעת שאתה כדרג מקצועי וכאדם שמנוסה מאוד בתחום זה, ראשית לשמוע מהי עמדתך, והאם אתה חושב שצריך לרדת מנושא הדיור הציבורי ולעבור למסלול שכר דירה, ולעדכן אותו בהתאם?

יואל חסון: ובכך למעשה לפתור את הצורך בלתחזק את הדירות ואת התורים הארוכים?

יואל חסון: יש לך שר חדש ומנהל כללי חדש, האם אתה גם בעקבות דוח מבקר המדינה וגם מתוך הניסיון שלך, האם אתה הולך להציע הצעה אחרת שבאמצעות השר תגיע בסופו של דבר לממשלת ישראל?

יואל חסון: האם יש לך בשורה בתחום הזה?

יואל חסון: אני פחות רוצה סקירה על מה שהיה אבל אני כן רוצה לשמוע איך אתה רואה את הדברים בהמשך.

ישראל שוורץ: בעקרון, הדיור הציבורי הוא בעייתי וכפי שנאמר כאן, הוא לא גמיש.

ישראל שוורץ: נכנסה לדירה משפחה עם הרבה ילדים ואחר כך אתה זוג או יחיד בדירת ארבעת חדרים.

ישראל שוורץ: הציבוריות הישראלית לא יכולה לחיות עם זה שאתה תפנה את הקשיש להוסטל אפילו אם הוא עומד מעבר לרחוב.

ישראל שוורץ: אומרים הנכדים באים ואין להם איפה להיות.

ישראל שוורץ: למעשה זה חוסר יעילות באפשרויות.

ישראל שוורץ: לדעתי קיימת עדיין אפשרות לחידוש המלאי הקיים היום, השאלה מהם האמצעים העומדים לרשות המשרד או למערכת.

ישראל שוורץ: הסיוע בשכר דירה, הוא אותו סכום כסף שיכול לסייע ליותר אנשים.

ישראל שוורץ: אם ניקח דירה במחיר של שש מאות אלף שקל, שאותה נותנים לאיש אחד, את השש מאות אלף שקל האלה, אתה יכול לתת תוספת של אלף שקל להגדלת את שכר הדירה לחמישים משפחות באותה שנה, והם יכולים לחיות באופן סביר, ולא צריכות לחסוך באוכל ובתרופות כדי לשלם את שכר הדירה.

ישראל שוורץ: היום יש תרבות שחותמים חוזה ובגלל שאין כסף לא משלמים וסוחבים כמה חודשים עד הפינוי.

ישראל שוורץ: המצב בסיוע בשכר הדירה ביחס לשוק החופשי הוא קשה מאוד.

ישראל שוורץ: לעניות דתי הוא ממש לא סביר.

ישראל שוורץ: נאמר כאן שזה חמישים אחוז, לדעתי הסיוע בשכר דירה הוא פחות מחמישים אחוז לזכאי הממוצע.

ישראל שוורץ: אם תשאל אותי הסכום מוגבל, לא גדול, ויותר נכון ויותר צודק להגדיל את הסכום בסיוע בשכר הדירה, אבל אני אומר שוב שבאותו סכום אתה מסייע לרבים.

יואל חסון: אתה גם מציע להגדיל את ההקצבה, בכמה היית מציע, נדבר על המינימום שהוא היום אלף ומאתיים.

ישראל שוורץ: הממוצע הוא בין שש מאות לשבע מאות.

ישראל שוורץ: אלף מאתיים חמישים ניתן רק למי שזכאי לדיור בדיור הציבורי וזו אוכלוסייה בגודל של אלפיים.

ישראל שוורץ: לכן הרוב מקבל שש מאות ושבע מאות שקלים לחודש, זה כולל את המשפחות עם ילדים שחיים מהבטחת הכנסה או שמתפרנסות בשכר מינימום.

יואל חסון: הסיוע לא אמור לכסות את כל שכר הדירה?

ישראל שוורץ: לא לכסות, אבל אם הוא שש מאות או שבע מאות שקלים ושכר הדירה בשוק במרכז הארץ גבוה, זה סכום נמוך מאוד לאזור של בין "גדרה לחדרה".

ישראל שוורץ: זה סכום שרחוק מאוד מהמחיר הריאלי.

ישראל שוורץ: חשוב יותר להגדיל את הסיוע בשכר הדירה.

ישראל שוורץ: אם תשאל אותי מה "החלום הרטוב" שלי, אני אגדי גם יוגדל שכר הדירה, ולחלק מהממתינים לדיור ציבורי שיש להם בעיות תפקוד, גם אם יש להם כסף קשה להם ללכת ולחפש דירה ובעלי הבתים לא ממהרים לתת להם כי הם רואים שהם אנשים קשיי יום, חריגים, או משפחות גדולות מאוד, והיום אין לבעל בית רצון להשכיר דירה למשפחה עם שבעה ילדים.

ישראל שוורץ: למשפחות הגדולות או של נכים עם ילדים להם כן לרכוש דירות במסלול "נר".

ישראל שוורץ: זו תפיסת עולמי.

יואל חסון: אתה הצעת איזושהי הצעה לשר?

ישראל שוורץ: הבעיה היא המקורות.

יואל חסון: ברור שהבעיה היא כסף, אבל כרגע יש דוח מבקר מדינה שאומר שצריך להתמודד עם הבעיה של התורים ולהתמודד גם עם הנושא של הריבית ולתת מענה לאותם זכאי דיור.

יואל חסון: התוצאה של הדיון הזה תהייה שמשרדי הממשלה, המשרד שלך, יבואו לממשלה לגיד שאתם לא עומדים בנטל, אתם נושאים באחריות ואין לכם מספיק כסף וכלים.

יואל חסון: צריכים לקבל כאן החלטה עקרונית על איזה מסלול הולכים כאן.

אריאל לוין: אני אנסה להאיר קצת את העיניים.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: מר ישראל שוורץ, לא התייחסת לריביות כי זה לא בתחום שלך?

ישראל שוורץ: לעניין הריבית על המשכנתאות, שר השיכון כבר דיבר על כך.

אריאל לוין: תחילת החטא לא במכירת הדירות, ועל כך יש מחלוקת, אלא על ההסכם שעשה האוצר עם הסוכנות.

אריאל לוין: על כך שהוא העביר מקורות שעמדו כל הזמן לטובת השיכון.

אריאל לוין: היו שמונה עשרה אלף דירות של הסוכנות, בבעלות הסוכנות, שהיו תמיד לטובת הזכאים, הם שילמו שכר דירה, גרו בדירה והכל היה בסדר.

אריאל לוין: ברגע שנחתם ההסכם בין האוצר לסוכנות, סדר גודל של שלושה מיליארד שקל עברו מהשיכון הציבורי לטובת הסוכנות.

אריאל לוין: זה היה ההסכם לגבי שמונה עשרה דירות שהבטיח מחיר מינימום לכל בעלי הדירות, במחיר של כארבעים אלף דולר לדירה כפול שמונה עשרה אלף דירות, זה המחיר שהממשלה העבירה מנכסים שהיו לה לתפקודה השוטף לטובת הדיור הציבורי לסוכנות.

אריאל לוין: במקביל להקטנת מלאי הדיור הציבורי, בשתיים עשרה השנה האחרונות, התווסף למלאי מלאי נוסף שהוא שונה, אולי באיכות טובה יותר, התווספו כשתים עשרה אלף יחידות דיור בדיור מוגן לקשישים.

אריאל לוין: כלומר כשמדברים על דיור ציבורי יש דיור ציבורי שהוא מתאכלס ושנמכר שעליו וועדת הכלכלה המליצה מבצע מכר, הדיור המוגן התווסף בשתיים עשרה יחידות דיור בשתיים עשרה, שלוש עשרה שנה האחרונים.

אריאל לוין: זה דיור ששמור ברמה טובה ומבוקר באופן הטוב ביותר, רובו ככולו מיועד לעולים.

מרינה סולודקין: וגם הוא נעצר.

יואל חסון: מאיפה הגיע המלאי הזה?

אריאל לוין: בניה ציבורית, הוסטלים.

אריאל לוין: מצד אחד ירדו עשרים ושישה אלף והוספו עוד שתיים עשרה אלף.

יואל חסון: זאת אומרת, שהיום אתם מפנים קשישים מסוימים להוסטלים, אנשים מוכנים להגיע להוסטלים?

אריאל לוין: האמת שהעולים הקשישים תמיד הלכו לשם בחדווה.

אריאל לוין: הוותיקים בתחילה לא כל כך, היום יש גם דרישה של קשישים וותיקים להגיע להוסטלים.

יואל חסון: זה סוג של בית אבות?

אריאל לוין: לכל אחד יש יחידת דיור, לכל אחד יש מטבחון ושירותים וגם מתבצעת פעילות חברתית, חוגים וכדומה וגם רמת התחזוקה גבוהה.

יואל חסון: מי מתפעל את ההוסטלים האלה?

שרה צימרמן: אנחנו יוצאים עם מרכזי ניהול, ובדרך כלל מי שנגש למכרזים אלו הן חברות משכנות, עמידר עמיגור, וגם פה ושם גופים פרטיים, מנהלים את זה לפי נהלים והנחיות.

יואל חסון: שם עורכים גם את הפעילות החברתית לקשישים?

אריאל לוין: יש עוד כמות גדולה של דירות שמשרד הקליטה יזם באופן עצמאי במקבצי דירות לעולים קשישים, זה בסדר גודל של אחת עשרה אלף יחידות דיור במקבצים, יש גם מלאי שעומד לדיור ציבורי לטובת העולים.

יואל חסון: אתה מדבר על כל כך הרבה יחידות דיור שנוספו, אתה אומר שאין בעיה?

אריאל לוין: אני לא אומר שאין בעיה, אני אומר שצריך לראות את כל התמונה.

יואל חסון: אותן אחת עשרה דירות למי הן מיועדות?

אריאל לוין: לעולים קשישים.

אריאל לוין: מה ההבדל בין המקבץ להוסטל?

שרה צימרמן: אופן הניהול של המקבצים הוא ברמה נמוכה יותר מאשר ההוסטלים, ההוסטלים שלנו הם ברמה גבוהה, במקבצים אין ממש פעילות חברתית.

אופיר פינס-פז: אני מבקש להבין מה זה רמה גובהה ומהי רמה נמוכה יותר.

שרה צימרמן: מבחינה חברתית, החוגים.

אריאל לוין: המקבצים זה יזם וההוסטלים זה בבעלות המדינה.

יואל חסון: ואותו יזם מקבל מהמדינה סכום כסף על הדירות, החזקתם וכדומה.

יואל חסון: אלו שגרים בדירות האלה משלמים איזה סכום?

אילן גילאון: לכמה זמן?

ישראל שוורץ: לעשר או חמש עשרה שנה.

אילן גילאון: ואז למי עוברת הבעלות?

ישראל שוורץ: מן הסתם למשקיע.

יואל חסון: כמה משלמים אותם דיירים בהוסטלים ובמקבצים?

שרה צימרמן: בסדר גודל של מאתיים שקלים בחודש.

ישראל שוורץ: בהוסטלים כמאתיים שקלים ובמקבצים יותר.

יואל חסון: וזה מצליח?

יעקב ברוש: הגביה גם בדיור המוגן וגם במקבצי הדיור היא מאה אחוז.

יעקב ברוש: אני מסכים עם כל מה שנאמר כאן.

יעקב ברוש: לדעתי הבעיה שאין מדיניות ממשלתית לדיור ציבורי, מנסים למצוא מידי פעם פתרונות מזדמנים לאור אילוצים תקציביים.

יעקב ברוש: צריך לקבוע מדיניות ולבנות תכנית רב שנתית.

יעקב ברוש: לדעתי פתרונות הדיור צריכים להיות משולבים.

יעקב ברוש: דיור ציבורי ימשך עוד הרבה מאוד שנים, כי יש אוכלוסייה שלא תוכל להתקיים עצמאית והיא תצטרך להיות בדיור ציבורי.

יעקב ברוש: לגבי סיוע בשכר, אני מצטרף לדבריו של ישראל שוורץ, צריך להגדיל אותו.

יעקב ברוש: היום אני מטפל בכחמישים אלף לקוחות.

יעקב ברוש: לדעתי צריך להגדיל את סכומי הסיוע.

יעקב ברוש: הרבה לא ממשים או שהם מפסיקים את החוזה באמצע כי הם לא עומדים בנטל ההשלמה מהמקורות שלהם.

יעקב ברוש: אני מפקח בשביל משרד הקליטה על שמונים מקבצי דיור, עם אחד עשר אלף וחמש מאות פתרונות דיור.

יעקב ברוש: אלו פתרונות דיור טובים.

יעקב ברוש: חבר הכנסת שאל מה ההבדל בין מקבצי דיור לבין דיור מוגן, בהיבט הפיזי הם זהים פחות או יותר, ההבדל הוא שבמקבצי הדיור אין פעילות חברתית ובדיור המוגן ישנה פעילות חברתית שממומנת על ידי המשרד.

יעקב ברוש: אנחנו מנהלים כעשרים ושתיים יחידות כאלה ובסך הכל יש לנו כחמישה עשר אלף פתרונות דיור נוספים.

יעקב ברוש: לדעתי צריך לשפר את נושא המשכנתאות כדי שהאוכלוסיות הזכאיות תוכלנה לקחת משכנתאות בעדיפות מאותו משרד שאמור לסייע להם ולא לקחת ממקורות אחרים.

יואל חסון: מר יעקב ברוש, אתה מוכר דירה של עמידר, לאן הכסף הולך?

יעקב ברוש: כל הכסף שאני גובה גם ממכירה וגם מהגבייה השוטפת עובר למדינה.

יעקב ברוש: כיצד הוא מתחלק בתוך המדינה זה לא מענייני.

יעקב ברוש: אני מעביר כארבעה מיליון שקל מכל הפעילות שלי.

יעקב ברוש: יש לי גם פעילות ברשות הפיתוח של עוד תשעת אלפים יחידות ראפ, כל הכסף עובר למדינה.

יואל חסון: למעט הכסף לפעילות החברה, כל הכסף עובר חזרה למדינה?

יעקב ברוש: לא.

יעקב ברוש: אני מקבל דמי ניהול נפרדים.

יעקב ברוש: כל הכסף עובר, אני לא משאיר אצלי שום סכום.

יעקב ברוש: כל הכסף עובר למדינה ואני מתקיים מדמי הניהול של כל הרכוש.

יואל חסון: בחמש השנים האחרונות, כמה כסף עבר בסך הכל למדינה ממכירת דירות?

יעקב ברוש: סדר גודל של מאתיים מיליון שקל כל שנה.

יעקב ברוש: אני מוכר כל שנה אלף חמש מאות עד אלפיים דירות בשנה.

יעקב ברוש: אני מצליח לאכלס את אותו מספר, כאלפיים דירות אני מאכלס כל שנה מדירות שמתפנות.

יעקב ברוש: אני מבקש להוסיף מלה נוספת שצריך לתת עליה את הדעת.

יעקב ברוש: ישנה בעיה קשה מאוד של משפחות ברוכות ילדים.

יעקב ברוש: אין להן פתרון.

יעקב ברוש: כעת אני חוזר מבית שמש, משפחות עם שישה ושמונה נפשות גרות בדירות של שניים שלושה חדרים.

יעקב ברוש: כל מה שדובר כאן על "נר" לא נותן להם פתרון.

יעקב ברוש: הם בכלל לא בתור הממתינים ואין להם שום אור בקצה המנהרה.

יעקב ברוש: המצב במשפחות האלה חמור מאוד ואין לזה שום פתרון.

יעקב ברוש: באופן אקראי מתפנות לנו לפעמים דירות גדולות, דירת ארבעה חדרים נחשבת לדירה גדולה כי אתה לא קונה דירות "נר" אלא לנכים.

יעקב ברוש: כאן המדינה לא נותנת פתרונות למשפחות ברוכות ילדים, הן חיות באשליה לכאורה שמישהו ייתן להם הטבת דיור באיזה שלב, אבל אין להן הטבת דיור.

יואל חסון: אבקש מנציג האוצר, להתייחס גם לנושא הכספים שהגיעו מחברת עמידר בשנים האחרונות, להסביר לאן הם הלכו ומה נעשה איתם.

יואל חסון: אבקש גם להתייחס לנושא של הקרן והריבית על המשכנתאות.

ראובן קוגן: לגבי הכסף של מכר דירות, הוסבר שרוב הכסף הלך למימון ההסכם.

יואל חסון: אבל דירות עמידר לא נכללו בהסכם?

ראובן קוגן: הדירות שנמכרות הן בעיקר דירות של עמידר, עמיגור ועוד כמה חברות קטנות משכנות כמו עמיגור ואחרות.

יואל חסון: בקיצור כל הכסף הלך.

יואל חסון: מה יקרה עכשיו?

ראובן קוגן: לא אמרתי שהכל.

ראובן קוגן: ראשית זה לא נגמר כי הדירות של עמיגור עדיין קיימות ויש להם מלאי.

ראובן קוגן: ההסכם הזה בתוקף וצריך לממן אותו.

יואל חסון: כמה כסף הסוכנות תקבל בזכות ההסכם הזה בסוף?

אריאל לוין: כשלושה מיליארד שקל בסך הכל.

יואל חסון: כמה כסף היא קיבלה עד עכשיו?

ראובן קוגן: על פי הנתונים שקיבלנו זה סך של מיליארד שקל עד 2006.

ראובן קוגן: אני מניח שהיום זה עומד על סך של מיליארד וחצי.

יואל חסון: זה מעניין, כי הסוכנות טוענת שהיא בפשיטת רגל.

יואל חסון: אז איפה הכסף?

ראובן קוגן: אני לא יודע מהן ההוצאות האחרות של הסוכנות וכיצד היא מתאזנת.

ראובן קוגן: על נושא של הכספים דובר, ואני רק יכול לומר שלא כל הכסף הולך למימוש ההסכם, חלק מהכסף הולך לצרכים אחרים של משרד הבינוי והשיכון.

יואל חסון: כמה נשאר בקופת האוצר?

ראובן קוגן: בקופת האוצר אין כסף.

ראובן קוגן: חלק מהכספים בהתאם להסכם האחרון וגם בהתאם להסכמים הקודמים, חלק מהכספים הולכים למשרד האוצר, התמורה התחלקה - - -

יואל חסון: אז חלק כן הלך לאוצר.

ראובן קוגן: חלק מהכסף הולך לצרכי משרד האוצר.

ראובן קוגן: ההסכם האחרון דיבר על 25% ו- 75%, כאשר 75% מהכסף הולך בהתאם להסכם שנתחם בין שר השיכון לבין שר האוצר, זה 25% הולכים למשרד האוצר - - -

אריאל לוין: 10%.

ראובן קוגן: אני חושב שהוא צודק כי 90% חוזר למשרד השיכון והוא מתחלק בין הצרכים השונים של המשרד, גם לרכישת דירות "נר" גם לשכירות ארוכות טווח וגם לשכירות שדובר כאן.

ראובן קוגן: זה לכספי המכר.

יואל חסון: מה אתם עושים ב- 10%?

ראובן קוגן: למדינת ישראל יש צרכים אחרים.

ראובן קוגן: שיכון זו בעיה אחת מכל הבעיות שהמדינה מתמודדת איתן.

ראובן קוגן: זה בעניין הקרן.

ראובן קוגן: לגבי מבצע המכר קיים ויכוח אם זה נכון או לא נכון, אבל זה כרגע הסיכום וזה מעוגן בחוק הדיור הציבורי.

ראובן קוגן: מבצע המכר הנוכחי שיזמו חברי הכנסת מרציאנו ורן כהן הוא עד שנת 2011.

ראובן קוגן: ברגע שנגיע לשנת 2011 נעשה הערכה מחודשת אם לחדש את החוק או לא.

יואל חסון: אני מבקש לשאול אותך לגבי עמדת האוצר.

יואל חסון: האם אתם מבחינת

יואל חסון: כם חושבים שנכון להמשיך במסלול שהולכים בו היום?

יואל חסון: כביכול השאיפה להמשיך לבנות דיור ציבורי ולעמוד בקצב של התורים, ולהמשיך בסיוע בשכר דירה.

יואל חסון: או אולי אתה חושב שצריך לשנות את המסלול וללכת רק על דיור ציבורי או רק לשכר הדירה וגם לעדכן את שכר הדירה.

ראובן קוגן: אין ספק שהיתרונות של השכירות, והם הוצגו כאן, הן בהיבט הגמישות והן בהיבט הצדק הסוציאלי החלוקתי.

ראובן קוגן: ההטבה של דיור ציבורי היא הטבה מאוד יקרה ואין בררה בעולם שמוגבל במשאבים, אתה נותן הרבה למעטים.

ראובן קוגן: אני במאת חושב שגם כשנותנים, בכל זאת, טוענים שבנאדם שגר עשרים שנה ורוצים לתת לו את הדירה – אני לא בטוח שזה נכון, אבל גם אם זה נכון צריך שזה ילך לאותם זכאי משרד השיכון.

ראובן קוגן: כרגע זה לא כך.

ראובן קוגן: כרגע לא בודקים למי שגר בדירה את הזכאות לפני המכירה, מסתמכים על הזכאות שהוא קיבל לפני עשרים שנה כשהוא נכנס לדיור הציבורי.

ראובן קוגן: ובעת המכירה הוא בעצם מקבל את זה בזכות הוותק ולא בזכות הזכאות.

ראובן קוגן: אני חושב שדווקא את הנקודה הזאת כן אפשר לבחון.

ראובן קוגן: אנחנו ניסנו לבחון את הנושא בדייר הממשיך שגם הוא איזה סוג של צרכן של הדיור הציבורי , כאן מדובר על דור שני של זכאים שעד לפני התיקון שעבר ב- 15 ביולי הם קיבלו את הדירה באופן אוטומטי.

ראובן קוגן: מעכשיו הם יבחנו במסגרת הזכאות האישית שלהם והיה והם כן זכאים הם כן יוכלו להתגורר ובהמשך גם לרכוש את הדירה.

ראובן קוגן: לדעתי זה - - -

אופיר פינס-פז: כמה זמן צריך ללמוד את הבחינה הזאת?

ראובן קוגן: משרד השיכון בוחן את הזכאות במשך חודש.

אופיר פינס-פז: משרד השיכון בוחן?

אופיר פינס-פז: על פי הנחיות משרד האוצר?

אופיר פינס-פז: הרי הכל מדיניות האוצר, הכל סיפורי מעשיות.

ראובן קוגן: הכללים לזכאות הם כללי משרד השיכון.

ישראל שוורץ: הכללים לזכאות הם תוצאה של מגבלת הדירות.

ראובן קוגן: הסוגיה של הסיוע בכלל והריבית בפרט זו סוגיה שנדונה באופן מאוד רחב בין המשרדים - - -

אריאל אטיאס: מה יצא מזה?

אריאל אטיאס: מה זה עוזר שזה נדון באופן רחב.

אריאל אטיאס: אתם חיים עם מספרים ואחוזים מהבוקר עד הלילה, אתם לא מבינים ש- 4% זה לא אטרקטיבי יותר?

אופיר פינס-פז: הם לא רוצים.

אריאל אטיאס: אני מבקש שהם יגידו את זה.

ראובן קוגן: אני לא חושב שתפקיד המדינה זה להתחרות בשוק הפרטי, אלא לסייע לשכבות החלשות.

ראובן קוגן: לכן כשהריבית הייתה 7% בשנת 2003, אף אחד לא דיבר על כך ש- 4%.

ראובן קוגן: לכן אני חושב שהשוק הפרטי בגלל סיבות אלו ואחרות ואולי בגלל מדיניות ממשלתית הגיע לכך שהריביות בשוק הן מספיק נוחות כדי לאפשר לזכאים לפנות למשכנתאות בבנקאות המסחרית.

ראובן קוגן: אני לא חושב שהמדינה צריכה להתחרות בה ולהכריח את האנשים לפנות דווקא למסלול ממשלתי אם המסלולים המסחריים נותנים אלטרנטיבה מספיק אטרקטיבית.

ראובן קוגן: אל תשכחו שכל התחרות הזו עולה כסף למדינה.

יואל חסון: אתה אומר משהו כאילו מכאן יש לך מנחת מסוקים שעוקר אותך למקום מנותק לגמרי.

יואל חסון: אתה יודע ראובן קוגן, ובוודאי יש לך חברים בגילך, שלא כולם יכולים לקבל אפילו לא 60% מכספי הבנק, ובדיוק הם צריכים את ה- 10% שיכולים להגיע מכספי המדינה, או 15%.

יואל חסון: לא את הכל ניתן לקבל מכספי הבנק.

יואל חסון: אתה יודע שיש אנשים שלא מסוגלים לקבל מכספי בנק ולכן הם מקבלים מהמדינה והם נאלצים לשלם ריבית כי אין להם יכולת לקבל אחוזים גבוהים של משכנתא מהבנק.

יואל חסון: לזה אתה לא מתייחס.

יואל חסון: ואלו בהם בדיוק הזכאים.

יואל חסון: אתה יודע יפה מאוד שאנשים לא יכולים לקבל את הכל מכספי הבנק.

יואל חסון: המדינה בין השאר להיות באה לעזר בתוספת למי שאין לו מספיק הון עצמי מהבית.

יואל חסון: אל תתעלם מזה.

ראובן קוגן: המדינה לא אסרה קבלת משכנתאות בגלל שהריבית ירדה, היא לא אומרת שהיא לא נותנת יותר, היא רק אמרה שהיא כממשלה החליטה שהסיוע הראוי - - -

בועז ענר: לא הממשלה אמרה את זה, משרד האוצר אמר את זה.

ראובן קוגן: זו הסמכות שמוקנית לו בחוק.

ראובן קוגן: צריך לשנות את החוק.

ראובן קוגן: החוק מסמיך את שר האוצר ואת שר השיכון לקבוע את הריבית.

אופיר פינס-פז: זה בחוק ההסדרים.

ראובן קוגן: זה לא קשור.

ראובן קוגן: אתה צודק אבל הסמכות היא של שר האוצר ושר השיכון לקבוע את המסגרת עד ל- 4%, זו סמכות בחוק ולא צריכים את הממשלה ולכן גם לא הלכו אליה.

יואל חסון: מה שאתה אומר בסוף, שהעניים והזכאים ישלמו יותר מכולם.

יואל חסון: כי מי שלא צריך את הכסף שלך הוא לוקח הלוואה מאוד זולה מהבנק.

יואל חסון: אבל מי שצריך את הכסף שלך כי אין לו הון עצמי והבנק לא נותן לו הוא צריך לשלם ריבית גובהה יותר.

יואל חסון: אתה אומר שכמו שבכרטיסי האשראי שמי שמחזיק כרטיס מוזהב משלם פחות עמלות, ומי שמחזיק כרטיס סטודנט משלם הכי הרבה עמלות.

יואל חסון: זה המצב ואתה מתאים מעולה את עצמך לשוק.

יואל חסון: העניים אצלכם היום משלמים יותר ריבית ולטווח הארוך ישלמו יותר כסף על דירה.

יואל חסון: למי שיש לו כסף מהבית יקבל את זה זול יותר.

יואל חסון: זה מה שאמרת כעת.

יואל חסון: אתה מבין את העוול החברתי שלו אתה נותן יד.

יואל חסון: אתה מבין את זה?

יואל חסון: אדוני כבוד השר, הדבר היחידי שצריך להיות היום בעניין, אתה כשר השיכון צריך להוביל את זה מול שר האוצר וששר האוצר יגיד לא.

יואל חסון: אבל צריך לבוא ולהגיד את האמת הזאת שהמדיניות הזו של האוצר פוגעת בזכאים ובחלשים.

יואל חסון: זו השורה התחתונה.

ראובן קוגן: צריך גם לזכור שהריביות שנמוכות מ- 4%, אלו הן הריביות המשתנות.

ראובן קוגן: זו לא אלטרנטיבה שהממשלה מציעה.

ראובן קוגן: הממשלה מציעה ריבית של 4% שהיא ריבית קבועה והריביות הקבועות לא נופלות מ- 4%.

ראובן קוגן: אנחנו מסתכלים על ריביות הפריים המשתנות, שבגלל הריביות של בנק ישראל הן נמוכות היום.

יואל חסון: ואלה שלקחו הלוואות?

ראובן קוגן: באיזה מסלול?

ראובן קוגן: במסלול פריים, מה לעשות שמחר הפריים יעלה.

ראובן קוגן: והוא יעלה, ברגע שהאינפלציה תהייה מעל 1% זה יעלה.

אופיר פינס-פז: ובכמה כסף אתם מגייסים את הכסף הזה, איזה אחוז ריבית אתם משלמים עבור הכסף שאתם מגייסים למשכנתאות?

ראובן קוגן: זה נתון שאינו רלוונטי כי אין גיוס כספים.

יואל חסון: ראובן קוגן, אתה מתמקצע מישיבה לישיבה.

יואל חסון: בכמה אתם מגייסים את הכסף?

ראובן קוגן: לאיזה תקופה?

ראובן קוגן: אתה יכול לגייס לשנתיים ואתה יכול לגייס לעשר שנים.

יואל חסון: אתם גוזרים קופון או לא?

ראובן קוגן: לא.

יואל חסון: לנו יש נתונים אחרים.

ראובן קוגן: אני אשמח לשמוע אותם.

יואל חסון: אני חושב שאתם לא צריכים לצאת בסופו של דבר בהפסד אבל אני חושב שאתם לא צריכים להרוויח מגלגול ההלוואות האלה.

יואל חסון: אתם לוקחים את זה הרבה יותר זול ואתם מוכרים את זה ביוקר.

יואל חסון: זה נכון או לא?

ראובן קוגן: ריבית הגיוס לשמונה שנים עומדת על סביבות 3.5% או 3.4% לשמונה שנים.

ראובן קוגן: כשאתה מקבל משכנתאות אתה מקבל לעשרים עד עשרים וחמש שנים.

ראובן קוגן: אבל אם ניקח כעת את הריביות שהממשלה שילמה משנת 2003 ועד היום, נסתכל ונראה אם זה מתחת.

בועז ענר: היום המדינה עושה כסף ממי שלוקח הלוואה.

בועז ענר: הממשלה עושה כסף מהאזרחים וצריך להגיד את זה עם כל הכאב.

בועז ענר: הממשלה החליטה בחוק לסבסד את המשפחות עם הניקוד הגבוה.

בועז ענר: הרעיון הוא שהמדינה תעזור, השוק זה בשביל המבוססים ולא בשביל העניים.

ראובן קוגן: באיזו שנה נחקק החוק?

יואל חסון: בשנת 1992.

ראובן קוגן: ואיזה אחוז ריבית היה אז?

בועז ענר: בחוק נאמר "מטרת החוק לפתור את בעיותהם של משפחות שהתקשו לעמוד בתנאי ההחזר של המשכנתאות", יש תוספת והתוספת אומרת "שעד שש מאות נקודות יקבלו את הריבית הממוצעת של השוק" החוק ממשיך "למי שיש אלף נקודות, יקבל עד 4%" המחוקק אומר שתמיד זה יהיה נמוך מהריבית הממוצעת של השוק עבור אלה שיש להם אלף נקודות.

ראובן קוגן: עד 4% זה לא הריבית הממוצעת של השוק.

בועז ענר: אלה שיש להם פחות נקודות מקבלים את הריבית הממוצעת של השוק, דהיינו למי שיש יותר נקודות יקבל פחות מהריבית הממוצעת של השוק.

בועז ענר: מה אתם עשיתם?

בועז ענר: – תקעתם את ה- 4% והריבית של השוק ירדה.

ראובן קוגן: ומה נעשה כשהריבית תעלה?

בועז ענר: בשביל זה יש את המדינה.

בועז ענר: אתם לא עושים כסף על האזרחים.

אילן גילאון: לרגע חשבתי שהממשלה היא אחרת אבל אני רואה שראובן קוגן עשה את זה.

יואל חסון: אני מבקש שלפני שאתן לשר להתייחס אבקש בקצרה, דוד קשאני יושב ראש הפורום הציבורי, בבקשה.

דוד קשאני: אני מבקש לברך אתכם על הדיון היום, אני מברך גם את היושב ראש וגם את שר השיכון.

דוד קשאני: אני מקווה שכמו שעשית מהפכה בתקשורת אתה תעשה מהפכה בדיור.

דוד קשאני: אתם יושבים ולא מביאים מספרים.

דוד קשאני: מאז הקמת המדינה המדינה בנתה ארבע מאות אלף יחידות דיור לדיור הציבורי, היא יצאה במבצעי מכירות של חמישים אחוזי הנחה ותמיד מכרו דירות עד 1998.

דוד קשאני: אז מלאי הדיור הציבורי היה מאה ועשרים אלף דירות.

דוד קשאני: נמכרו עשרים ושישה אלף ונכנסו כספים, וזה לא מעניין.

דוד קשאני: מה שמעניין שאני שמעתי את ניסים זאב שהוא נגד זה, וזה לא טוב.

דוד קשאני: היו ארבע מאות אלף דירות וכל הזמן מכרו.

דוד קשאני: מה רע בזה?

דוד קשאני: הבנאדם רוצה להיות בעל דירה.

דוד קשאני: אני מבקש להציע שני מסלולים שאולי תקבלו אותם.

דוד קשאני: חבר הכנסת מאיר שטרית, העביר חוק במשך שבוע בשלוש קריאות.

דוד קשאני: החוק הזה קיים וצריך להפעיל אותו.

דוד קשאני: הוא אומר שלא נתנו לו קרקעות.

דוד קשאני: כעת במינהל מקרקעי ישראל עושים רפורמה, תנו לו קרקעות בחינם, כמו שנותנים לאחרים בחינם עכשיו.

דוד קשאני: אז יהיו דירות בשפע.

דוד קשאני: אני אומר לכם שהחוק של מאיר שטרית יפתור את כל הבעיה במדינה.

דוד קשאני: הדבר השני הוא בנוגע לסיוע בשכר הדירה, למי הולך הכסף של הסיוע בשכר דירה?

דוד קשאני: – הכסף הולך לאדם שיש לו שתי דירות.

דוד קשאני: בדירה אחת הוא גר ואת השנייה הוא נותן לאנשים ואנשים שוכרים את הדירה.

דוד קשאני: הכסף הולך אליו -אל העשיר.

דוד קשאני: הבנתם את הרעיון.

דוד קשאני: שלושה מיליארד השקלים שהולכים לסיוע בשכר הדירה הולכים לכיסים של העשירים.

דוד קשאני: אני לא מבטל את הסיוע.

יואל חסון: איפה תגור?

דוד קשאני: אני רק אומר לאן זה הולך.

דוד קשאני: לכן זה נכון וצודק להגדיל את הסיוע כפי שהציע ישראל שוורץ.

דב חנין: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף ולהביע הערכה לדוח המבקר, אתם עשיתם עבודה טובה וחשובה.

דב חנין: אדוני היושב ראש הכדור הזה במידה רבה עובר לכנסת.

דב חנין: אנחנו צריכים לתת תשובות לבעיות המערכתיות שקיימות כאן.

דב חנין: אדוני השר אני מצטרף לברכות לך כמי שיצלח, כך אני מקווה, להתמודד עם הבעיות ההולכות ומצטברות כאן.

דב חנין: בעיית הבעיות היא העובדה שהצורך בדיור ציבורי לא נעלם.

דב חנין: יש יותר ויותר אנשים שצריכים עזרה מהמערכת כדי למצות ולקבל את זכותם לדיור, ומצד שני מלאי הדירות הולך ומצטמצם.

דב חנין: לדעתי דרך המלך צריכה להיות לא להסתפק בסיוע בשכר דירה, אלא לבנות דירות לדיור ציבורי שתוכלנה לספק את המענה החברתי החיוני והדרוש.

דב חנין: לצורך העניין הזה, אדוני היושב ראש, אני חושב שיש צורך להשתמש בכספים שמתקבלים ממכירת הדיור הציבורי.

דב חנין: אבל אם הכספים האלה אינם מספיקים, זה נושא מספיק חשוב שהמדינה צריכה לתת לו מענה ולהקצות תקציבים מתאימים לבניית דירות לדיור הציבורי.

דב חנין: להקצות כספים לרכישת דירות כדי שהצורך הציבורי לדירות האלה יתממש.

דב חנין: היום, אדוני היושב ראש, לא רק הבעיות שמצוינות בדוח המבקר, ואלו בעיות קשות ואני קראתי את החלק על הנכים שזכאים לדירות ושהם ממתינים לעיתים המתנה שערורייתית לדירות שהם זכאים לקבל.

דב חנין: הבעיה היא מעבר לכך, שהקריטריונים שנקבעו לכך הם כל כך גבוהים, כל כך דורשנים שחלק גדול מהאוכלוסייה שאנחנו צריכים לתת לה דיור ציבורי איננה נכללת בכלל בקריטריונים לזכאות לדירות.

דב חנין: בתחום הזה כולו, אדוני היושב ראש, חייבים רפורמה כוללת.

דב חנין: צריך להתחיל ממהלך של קנייה ובנייה של דירות לדיור ציבורי.

דב חנין: צריך לחשוב מחדש על הקריטריונים של הזכאות כדי שהאנשים שאנחנו מעוניינים לעזור להם יוכלו לקבל את הדיור הזה ושהם יוכלו לקבל אותו בכבוד ולא במסלול של השפלות.

דב חנין: תודה רבה.

יואל חסון: בבקשה, סינגור קהילתי.

שרית דהן: אני אדבר בשם נציגי הממתינים הרבה שנים לדירות.

שרית דהן: קשה לתאר במספר מילים מסכת חיים שלמה, בכל זאת בהזדמנות הזאת שנתנה לי ברצוני לתאר בפניכם מהכתב, מקרה אחד מיני מקרים רבים.

שרית דהן: "..

שרית דהן: אני אם חד הורית לשלושה ילדים, אני ממתינה כשש שנים בתור לדיור ציבורי.

שרית דהן: ההמתנה מורטת עצבים ומשתדלת בכל כוחי לפרנס את ילדיי בכבוד, אבל מסתובבת סחור סחור במעגל העוני.

שרית דהן: בכאב רב מעידה על כך שנבצר ממני להעניק לילדיי את הצרכים הבסיסיים להם הם זקוקים ובעיקר לצעיר שבינהם שלומד בחינוך מיוחד וזקוק לעזרה משלימה, שאין באפשרותי לממן עקב המצב הכלכלי.

שרית דהן: האווירה בבית עקב כך קשה ועכורה ויש מתח רב סביב הקושי ואוזלת היד להתמודד עם חוסר היכולת לשנות את המצב.

שרית דהן: מתוך מצוקה זאת ולאחר שנים רבות של המתנה שנעות בין תקווה לייאוש הסכמתי לוותר על הזכות שניתנה לי לדירת שלושה חדרים ולקבל דירת שני חדרים בתקווה שזה הסיכוי היחיד שנותר ליעל מנת להציל את המצב מקריסה סופית.

שרית דהן: לא יתכן שלמרות הכל תוותר הזכות שלי, כמו של אחרים רבים, רשומה על הדף בלבד.

שרית דהן: הגיוני לצפות שבמדינה מתוקנת זכויות

שרית דהן: הם של האזרחים יהיו לא פחות חשובים מחובותיהם, והתקווה הגדולה של חיים עם כבוד לא תתנפץ לאנשים בפנים יום אחר יום..".

יעל הבסי: אנחנו מבקשים להעלות שלוש בעיות שנוגעות לאכלוס דירות של הדיור הציבורי בהן אנחנו נתקלים במסגרת העבודה שלנו בסינגור קהילתי בסניף לוד.

יעל הבסי: 1 - אכלוס דירות בשכונת ווארדה, שכונה שאינה ראויה למגורים; 2 - שיפוץ בדירות, בעיה שמונעת אכלוס חוזר של הדירות; 3 - והפליה נגד נשים שנשואות לזרים.

יעל הבסי: לפני כן, אבקש להתייחס להעדפת סיוע בשכר דירה על פני מתן סיוע בדיור.

יעל הבסי: הזכות לדיור היא הזכות לקורת גג, אבל גם לקביעות, יציבות, שייכות ומקום מפלט לאוכלוסייה מוחלשת וקשת יום.

יעל הבסי: השאלה אם אלה החיים בתלות, בזכאות והליך בירוקרטי שצריך להתקיים מדי שנה נותנים את הדברים האלה.

יעל הבסי: הנושא הראשון שלנו, זה אכלוס דירות בשכונת ווארדה בעיר לוד.

יעל הבסי: שכונת ווארדה היא למעשה ארבעה שיכונים שנבנו בלב שכונת הרכבת בסוף שנות השמונים.

יעל הבסי: שכונת ווארדה ידועה בקרב תושבי לוד כאחד המקומות המסוכנים לחיות בהם.

יעל הבסי: בשכונה מתגוררות משפחות פשע שעוסקות בסחר בסמים.

יעל הבסי: אלימות ברחוב הינה מחזה יום יומי ומכורים לסמים נכנסים ויוצאים מהשכונה בחופשיות.

יעל הבסי: תושבי השכונה מדווחים שהמצב בשכונה מחמיר.

יעל הבסי: משפחות הפשע משתלטות על הדירות הריקות.

יעל הבסי: מציבות שערי ברזל בכניסה לבניינים, מציבות מצלמות מעקב בבניין ומחשיכים את חדרי המדרגות.

יעל הבסי: בשנים האחרונות מבקשות המשפחות שחיות בדירת עמידר בשכונה לעבור ממנה בגלל חשש אמיתי לחיים ולחיי ילדיהם.

יעל הבסי: כל בקשותיהן נענות בשלילה והנימוק הוא שהדירות עצמן הן במצב תקין.

יעל הבסי: בשכונה עומדות דירות עמידר נטושות וריקות – אם דובר על פלישות, אשר חברת עמידר אינה מצליחה לאכלס.

יעל הבסי: אנחנו מכירים הרבה משפחות שמעדיפות לאבד לחלוטין את הזכות לדיור או לגור בתנאי צפיפות בלתי נסבלים ומלבד שלא יעברו לשכונת ווארדה.

יעל הבסי: נמצאת איתנו הגברת נעימה שייח יוסף שברשותכם תתנו לה זכות דיבור.

יואל חסון: אני מתנצל, אבל היית צריכה לומר לנו את זה מראש, אין לנו זמן כעת.

יואל חסון: אני מתנצל.

יעל הבסי: משפחת שייח יוסף חיה למעלה מעשר שנים בדירת עמידר בשכונה.

יעל הבסי: חייהם של בני המשפחה התנהלו תחת טרור מתמיד מצד משפחה שחיה בקומת הקרקע של הבניין ויודע כעוסקת בסחר בסמים.

יעל הבסי: בשבע השנים האחרונות הגישה נעימה אין ספור בקשות למעבר והתריעה על כך שחיי המשפחה בסכנה, אבל כל הבקשות נשללו גם לאחר שבעלה של נעימה נדקר בפניו בשל ניסיונותיו להתנגד לשלטון הטרור בבניין, סרב משרד הבינוי והשיכון להעביר את המשפחה.

יעל הבסי: בשנת 2008 עתרה המשפחה יחד עם עמותת סינגור קהילתי לבית המשפט.

יעל הבסי: בית המשפט סרב להתערב אבל אפשר למשרד הבינוי והשיכון להציע למשפחה חלופות בערים אחרות.

יעל הבסי: בעת ההליך המשפטי, לצערנו, נרצח בנה של נעימה בהיותו בן 19, ובשל בנסיבות הטרגיות הסכים משרד הבינוי והשיכון להעביר את המשפחה לשכונה אחרת בלוד.

יעל הבסי: כאמור ישנן משפחות שעדיין חיות בשכונת ווארדה והן חיות בפחד יום יומי לחייהן ולחיי ילדיהן.

יעל הבסי: משפחות אחרות נאלצות לוותר על זכותן לדיור ציבורי נאות מכיוון ששכונת ווארדה היא האופציה היחידה שמוצעת להן.

יעל הבסי: אנחנו מבקשים מהשר ומהוועדה, לבחון את המצב בשכונה ובינתיים להפסיק את האכלוס בשכונה.

יעל הבסי: אני אתייחס לנושא נוסף אחד בשל קוצר הזמן, הוא שיפוץ דירות לאכלוס חוזר.

יעל הבסי: על פי חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, על החברה המשכנת להראות לדייר את הדירה המיועדת לו, ואם התגלה ליקוי בדירה עליה לתקן את הליקוי בתוך שישים יום מיום החתימה על חוזה.

יעל הבסי: סניף חברת עמידר בלוד מצא דרך לעקוף את הסעיף הזה בחוק.

יעל הבסי: לצערנו, מראים את הדירה למשפחה אך החתימה על החוזה מתבצעת רק כאשר הדירה מוכנה לאכלוס ובכך משך השיפוץ אינו כפוף למגבלה המצוינת בחוק.

יעל הבסי: בפועל יש לנו דוגמאות של משפחות שראו דירה תשעה חודשים ואף יותר לפני האכלוס.

יעל הבסי: מקרה אחד הוא של עולה מאתיופיה, אם חד הורית לשלוש בנות, אושרה לה דירה בדיור הציבורי, את הדירה הראשונה היא לא רצתה ואת הדירה השנייה היא הסכימה לקבל.

יעל הבסי: הדירה הייתה זקוקה לשיפוץ יסודי, עברה חצי שנה והשיפוץ טרם החל והיא פנתה אלינו.

יעל הבסי: היא לא הוחתמה על חוזה ולכן מבחינה חוקית אין שום מגבלה למשך הזמן שהשיפוץ הזה ייקח.

יעל הבסי: פנינו הרבה פעמים גם לחברת עמידר ובסופו של דבר גם למשרד השיכון כדי לאשר את התקציב.

יעל הבסי: בסופו של דבר היא נכנסה לדירה עשרה חודשים אחרי שהראו לה את הדירה.

יעל הבסי: כשהיא ביקשה שיציעו לה דירה אחרת נאמר לה שאם היא תבקש דירה אחרת זה יחשב לה כסירוב למרות שהיא מחכה חודשים ארוכים לאותה דירה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך מאוד על הדברים האלה ואני מצטער על המקרה.

יואל חסון: זה באמת מקרה עצוב וקשה, הנושא הזה מטריד.

יואל חסון: אדוני השר בבקשה.

אריאל אטיאס: תודה על הישיבה ועל הזמן.

אריאל אטיאס: אנחנו כאן בעקבות דוח מבקר המדינה.

אריאל אטיאס: דוח מבקר המדינה נכתב על השנים שעברו אבל אין לי ספק שהדברים מתאימים גם לשנים לפני השנים שעברו.

אריאל אטיאס: העניין הזה של מדינות האלכוס, זה טטרה וסטרא מובנה בין הצורך לממש את החוק ואת הצרכים של האזרחים ובין הרצון או היכולת, כל אחד שימחק את מה שהוא רוצה, של מי שאחראי על המשאבים - וזה משרד האוצר.

אריאל אטיאס: אני בוודאי לא מנסה לומר שידנו לא שפכו את הדם, לא נגיד שאנחנו נקיים לכו למשרד האוצר.

אריאל אטיאס: "אם אין קמח אין תורה", ואין יכולת לממש את כל הצרכים הרבים באוכלוסייה גם אם הדבר הוא סעיף תקציבי, הוא לא היחיד.

אריאל אטיאס: במדינת ישראל ומשרדי הממשלה כשכתוב בחוק שצריך לעשות א' אבל בסוף אין כסף.

אריאל אטיאס: די לנו בלהסתכל, למי שמכיר, על דוח תקנות ברודט בנושא מבני ציבור, בעיניי זה עוד אות מתה, צריך לבנות מבני ציבור אבל אין כסף.

אריאל אטיאס: יש חוק אבל אין חוק.

אריאל אטיאס: הדברים החשובים ששמעתי כאן, ואני מבקש לחלק את זה לנושאים שקשורים לתקציב ולנושאים שקשורים למדיניות ובירוקרטיה.

אריאל אטיאס: ככל שאנחנו יכולים, ואנחנו יכולים וצריכים, לשפר את הדברים שעלו בביקורת בכל מה שקשור להתייעלות, קיצורי דרך, תהליך השיפוצים, הזמן שלוקח, התייעלות בתורים, כוח האדם שפועל מול האזרחים שבאים להתאכלס, הטיפול במחוזות.

אריאל אטיאס: ב כל הדברים הקשורים לכך אנחנו צריכים לערוך את הבדיקה בתוכנו.

אריאל אטיאס: להתייעל בכל מה שלא קשור לכסף תקציבי.

אריאל אטיאס: אבל מאחר ורוב הדיון כאן עסק בשני נושאים מרכזיים: הראשון אכלוס הדירות, קיים צורך שניתן לממש בכסף, והדבר הנוסף זה הריבית על המשכנתאות.

אריאל אטיאס: לכן אני אתמקד בשני הנושאים האלה כדי לראות איך נוכל לקבל סיוע מהוועדה, מצדי שהנושאים יגיעו עד לכנסת.

אריאל אטיאס: לגבי קניית דירות, קיימת בעיה וברור שעדיף לקנות דירות.

אריאל אטיאס: החלום הכי טוב שלכל אחד תהייה הדירה שלו, תהייה לו קורת הגג שלו.

אריאל אטיאס: אני לא מקבל, ובמחילה מכבודו של חבר הכנסת ניסים זאב, שכל הדירות שהאנשים קנו זה היה מניפולציה של יורשים.

אריאל אטיאס: יתכן שהיו מקרים של יורשים.

אריאל אטיאס: אין לי ספק שאנשים במצוקה שהדירה שלהם ושהיורשים לא היו מעורבים, זה פרט שלא אמור להשליך על הכלל.

אריאל אטיאס: מאחר ואין כסף, וכפי שאמר ישראל שוורץ , אפשר לפתור בעיה לאדם אחד או לקחת את הכסף הזה ולחלק אותו לחמישים איש.

אריאל אטיאס: אני מסכים שאנחנו צריכים לדון בכך לעומק ולקבל החלטה שאולי תחייב ולשנות החלטות ממשלה ואם צריך לשנות.

אריאל אטיאס: בכל מה שקשור לשכר הדירה, שש מאות שקלים זה טיפה בים.

אריאל אטיאס: היום מחירי השכירות באופן כללי גבוהים בגלל שאנחנו חוזרים לביקושים, אין מספיק דירות, אין מספיק קרקעות וזה חלק מהטיפול שלנו במשרד השיכון בהגדלת השיווק שישנה את מצב שוק הדירות בישראל.

אריאל אטיאס: ככל שנגדיל את הביקושים ונעשה כמה מהלכים בשיטות השיווק כך גם המחירים ירדו וכשהמחירים ירדו גם מחירי השכירות ירדו.

אריאל אטיאס: מחירי השכירות הם נגזרת של חוסר ההיצע בשוק.

אריאל אטיאס: אחד קשור בשני.

אריאל אטיאס: דירות "נר" – אנחנו צריכים לבחון את הנעשה.

אריאל אטיאס: אולי צריך לעשות ריכוז מאמץ כמו שעושים ריכוז מאמץ בשכונות.

אריאל אטיאס: אי אפשר לטפל באמצעות הכסף שעומד לרשותנו בכל הערים בישראל ולכן נבחרו ערים מסוימות בהן עושים ריכוז מאמץ ומגבירים את הקצב.

אריאל אטיאס: זה לפחות לא לשים טיפה בים שלא משפיע בכלל.

אריאל אטיאס: יתכן ואנחנו צריכים לשקול ריכוז מאמץ על דירות "נר" ולעגן כסף כדי שלפחות הנכים לא יצטרכו לחכות יותר בתור.

אריאל אטיאס: גם שם יש את המדרגות, לא שאני מזלזל חלילה באנשים שמצפים לדירה, שמענו כאן סיפורים כואבים ואני יכול לומר לכם שיש לי שני עובדים במשרד, שניהם במשרות אמון, לא עובדי מדינה שהתקבלו במכרזים, כל תפקידם זה רק פניות הציבור, זה מה שהם עושים מבוקר עד ערב.

אריאל אטיאס: יש מאות פניות מדי חודש, רובן המכריע עוסקות בבעיות של מינהל מקרקעי ישראל שגבו מהם יותר מדי כסף והמתינו יותר מדי זמן, או בנושא של הדיור הציבורי.

אריאל אטיאס: המכנה המשותף של כולם הוא הקריטריונים הרחבים מדי, יש הרבה אנשים שהם מסכנים וקשה להם, אבל הם אפילו לא עומדים בתנאי הסף.

אריאל אטיאס: למשל מי שאין שלושה ילדים הוא לא במשחק.

אריאל אטיאס: יש גם מקרים של אנשים עם שני ילדים וגם להם קשה.

אריאל אטיאס: זאת אומרת שהתקציב של משרד השיכון הוא לא כזה שיודע לתת מענה להכל.

אריאל אטיאס: צריך לזכור שבעשור האחרון, להערכתי קרוב למיליארד שקלים מתקציב הפעולות של המשרד נחתך.

אריאל אטיאס: בעצם אומרים לנו אתם אחראים אבל אין לכם כלים להיות אחראים.

אריאל אטיאס: זה בערך הסיפור.

אריאל אטיאס: אני אומר לך שניהלו על זה מאבק, חלקו לצערי היה בסוף מתוקשר, וזה כדי לקבל תוספת תקציב מאוד משמעותית, היו גם שני קיצוצים לשנים 2009 ו- 2010 המצטברים ל- 15% מתקציב המשרד, אני משוכנע שהמצב יהיה טוב יותר בשנתיים הקרובות, ב- 2009 ו- 2010 מאשר בנקודת הזמן שנכנסו, זה לא המקום להרחיב כרגע.

אריאל אטיאס: אני רוצה להתייחס לנושא המשכנתאות.

אריאל אטיאס: אני חושב, ואמרתי את זה גם בוועדת הכספים, שהמדינה עושה כרגע כסף על חשבון האזרחים, אין לי מלה אחרת לומר את זה.

אריאל אטיאס: תכלית החוק הייתה לגרום לאלה שלא מסוגלים לקחת הלוואה מהבנקים, כי התנאים בבנקים קשים והערבים בבנקים זה לא בסדר גודל שזכאי משרד השיכון יכולים לקחת.

אריאל אטיאס: העניין הוא לא רק הריבית, העניין של משכנתא לזכאות זה גם התנאים מסביב.

אריאל אטיאס: נכון שאדם שאין לו שום יכולת החזר לא יקבל זכאות, נכון שאדם שלא יכול להביא שום ערב לא יקבל.

אריאל אטיאס: אבל הזכאות נועדה גם בשביל האוכלוסייה שלא מסוגלת לקחת הלוואה בבנק.

אריאל אטיאס: לי לא ידוע שמדינת ישראל החליטה להפוך לבנק למשכנתאות.

אריאל אטיאס: אנחנו לא בנק למשכנתאות.

אריאל אטיאס: הצעתי למשרד האוצר במסגרת דיוני התקציב, לעשות מבצע לשלוש שנים, הם אומרים שאחרי זה הריבית תעלה, שזה לא לנצח.

אריאל אטיאס: בואו נצא במבצע לשלוש שנים, אנחנו הולכים לשחרר הרבה קרקעות שנמצאות כרגע בתכנון.

אריאל אטיאס: אנחנו מצד אחד נציף את השוק בקרקעות - הצפה חיובית, מצד שני ניצור ביקושים על ידי עידוד משכנתאות מוזלות, מוכוונות, והרי לכם שילוב כלים שבפעם האחת אתה נותן דירה ובפעם השנייה אתה נותן כלים לקנות את הדירה, ואז אנחנו מרוויחים בכך שאנחנו מרימים את ענף הנדל"ן - נכסי דלא ניידי.

אריאל אטיאס: העניין הנוסף שמטריד אותי זה הקיבעון המחשבתי.

אריאל אטיאס: אתם יודעים שהמדינה עושה הרבה מאוד כסף על דירה שהיא מוכרת.

אריאל אטיאס: לנו יש נתונים על כמויות משנת 2003 כשהביקושים ירדו, מאז הגזרות שהורידו את המענקים בפריפריה, נקנו פחות אלפיים דירות בחודש על ידי זכאי משרד השיכון.

אריאל אטיאס: מאחר ואני גם יושב בתוך עמי, מי שלא לקח משכנתא לא קנה דירה כי אין לאנשים כסף לקנות דירות בלי הבנקים, ובלי המשכנתא המוכוונת, אין דבר כזה.

אריאל אטיאס: מסתבר שבמצטבר המדינות שהייתה לאוצר או למדינה בשנים האחרונות גרמה להקטנה במכירת הדירות בסדר גודל של אלפיים דירות בחודש.

אריאל אטיאס: גם אלה שמאוד רוצים להגדיל את ההכנסות, גם אצל ממונה על הכנסות המדינה, וניצב המס צריכים להיות גם הם שותפים למבצע הזה.

אריאל אטיאס: בפעם הראשונה אנחנו מוזילים את הרכישה על ידי הזרמה גדולה של קרקעות, ובפעם השנייה נותנים כלים על ידי הורדת המשכנתא.

אריאל אטיאס: הראשונים שייהנו מזה הם האזרחים וזה ברמת הרציונל העסקי.

אריאל אטיאס: ברמת המציאות לדעתי זו שערורייה שהמשכנתא של המדינה גבוהה יותר מהמשכנתא של המסחרית.

אריאל אטיאס: ההצעה שלי היא, לצאת במבצע לשלוש שנים זה בשביל להרים את זה גם מהבחינה ציבורית וגם להראות שהממשלה עם הפנים לאזרחים, וגם לייצר ביקושים.

אריאל אטיאס: הביקושים מרמים את השוק.

אריאל אטיאס: סיכמנו שאנחנו נשב על הנושא הזה אחרי שהתקציב עובר, גם שר האוצר ואנוכי, גם ראש הממשלה עסק בנושא הזה.

אריאל אטיאס: אני מקווה שנגיע לאיזו בשורה שיכולה לאפשר לזוגות צעירים לקנות דירות.

אריאל אטיאס: חשבנו על האפשרות שנצא עם אזורי עדיפות, מי שהולך לקנות דירה של חמש מאות מטר ברב קומות לא ייהנה מההטבה הזאת.

אריאל אטיאס: ייהנו רק הזוגות הצעירים, רק רוכשי דירה ראשונה ורק באזורי עדיפות.

אריאל אטיאס: נתחיל במשהו שייתן פלטפורמה לעידוד השוק.

אריאל אטיאס: הייתה התנגדות ולנו יש כוונה לשבת על זה.

אריאל אטיאס: אנחנו לא התייאשנו ולא הרמנו דגל לבן.

אריאל אטיאס: אני לא רוצה להרחיב על השיחות שהיו לי עם שר האוצר, אם הוא מוצא לנכון שירחיב בנושא הזה.

אריאל אטיאס: אני מקווה שתהייה אפשרות לצאת יחד בזמן שנוציא את הקרקעות וזה ימנף ויאפשר להגדיל את יכולת האזרחים לקנות דירות.

יואל חסון: תודה רבה לאדוני כבוד השר.

יואל חסון: אני מאוד מודה לכולם, אנחנו מגיעים לשלב הסיכום של הוועדה.

יואל חסון: הוועדה מברכת את מבקר המדינה ואת צוותו על ביצוע הדוח.

יואל חסון: הדוח הזה ובעיקר לאחר הדיון הדוח הופך להיות אחד מהדוחות החשובים ביותר שנעשו.

יואל חסון: הנושא של הדיור הציבורי ובכלל תפיסת ישראל את נושא הדיור ואת נושא הקרקעות, ועניין העידוד שעליו השר דיבר, זו אסטרטגיה חשובה ברמה הלאומית.

יואל חסון: בשלב הראשון, הוועדה מבקשת ממשרד הבינוי והשיכון להוביל תכנית, לקבל החלטה ולקבוע את המדיניות, כיצד המשרד מתכוון לצמצם את התור ולבחון באיזה מסלול הולכים.

יואל חסון: אם הולכים על מסלול משולב שמדבר על הרחבת הבנייה עבור הדיור הציבורי, וגם נושא שכר הדירה.

יואל חסון: או שמקבלים החלטה על משניהם.

יואל חסון: אבל המשרד צריך לקבל החלטה ולקבוע לאן הוא הולך.

יואל חסון: איזו תכנית הוא מציג בעקבות דוח המדינה.

יואל חסון: איזו תכנית הוא מציג לצמצום התור ולמעשה לתת פתרון לזכאי דיור.

יואל חסון: ופתרון ראוי.

יואל חסון: בנושא הזה הוועדה תקיים, כמובן שמדובר במנהל כללי חדש וגם בשר חדש ואני מכבד.

יואל חסון: הוועדה הזאת בוחרת את האיכות מתוך הכמות, וזה אחד הנושאים שבחרנו ללוות אותו.

יואל חסון: לכן הוועדה בעוד שנה מהיום תקיים דיון מעקב נוסף לבחון איך אתם במהלך הזמן הזה ביצעתם ושינתם את המצב אותו קיבלתם.

יואל חסון: אתה השר בעצמך אומר שהמצב לא טוב, וגם ישראל שוורץ אמר את זה וזה הוצג כאן על ידי כולם והוסכם.

יואל חסון: לכן תוך שנה נקיים דיון מעקב בנושא.

יואל חסון: כמובן שאתה מתוקף תפקידך כשר הממונה ועם כל הכוח ויכולת ההשפעה שלך מעבר להיותך שר, להוביל ולגייס את שר האוצר ואת הממשלה כולה לתהליך שאתה תתווה אותו ואתה תוביל אותו כשר הרלוונטי לנושא הזה.

יואל חסון: בנושא הריביות, הוועדה קובעת שלפי הדברים שהושמעו כאן בדיון, מדינת ישראל ממשלת ישראל, פועלת למעשה בנושא המשכנתאות בניגוד לחוק.

יואל חסון: בניגוד לחוק שחוקק על ידי כנסת ישראל.

יואל חסון: והיא לא פועלת על פי רוח החוק.

יואל חסון: לפיכך הוועדה מבקשת שתוך שלושה חודשים תהייה התייחסות משותפת גם של משרד האוצר וגם של משרד הבינוי והשיכון, לכל נושא הריבית.

יואל חסון: אם משרד האוצר ומשרד השיכון יסכימו, צריך לומר פה ששר האוצר - - -

אריאל אטיאס: למה שלושה חודשים?

אריאל אטיאס: זה הרבה זמן.

יואל חסון: אני חושב על שלושה חודשים, אתן לך ולשר האוצר שלושה חודשים כדי לתת התייחסות, א' לעובדה שלמעשה הממשלה לא פועלת על פי רוח החוק, וכפי שהחוק רצה ולפי מטרת החוק כפי שהוצג על ידי מבקר המדינה.

יואל חסון: וגם לתת את התייחסותה ואת המענה והפתרון לעובדה שהריבית על המשכנתאות לזכאים היום לא מהווה שום פתרון לזכאים, היא לא כלי בידי הזכאים, היא לא מאפשרת ומסייעת לזכאים.

יואל חסון: הבנו שהזכאים לא עומדים בתחרות עם הריבית שמציעים להם בבנקים כי הם לא מקבלים את מלוא המשכנתא מהבנקים, הם לא יכולים לקבל את התוספת.

יואל חסון: המדינה היא זאת בדיוק שאמורה לתת לפחות את השבעים או השמונים אחוזים שהם זקוקים כדי להשיג את המימון לדירה.

יואל חסון: לפיכך צריך לתת מענה לעובדה שכאן לא פועלים על פי רוח החוק.

יואל חסון: אנחנו מבקשים תוך שלושה חודשים התייחסות גם לעניין שממטרת החוק לא מבוצעת ולא פועלים על פי רוח החוק.

יואל חסון: וגם את המסלול שבו תחליטו ללכת כדי להפוך את הריבית על המשכנתא ואת המשכנתא לזכאים למשכנתא אטרקטיבית לציבור.

יואל חסון: בנוסף, אני מבקש שנציג האוצר, אני אומר ששר האוצר וכנראה שבאמצעותך, יציג לוועדה במסמך כתוב את הריבית שמשלמת המדינה עבור הכסף שהיא מגייסת לטובת המשכנתאות לזכאים.

יואל חסון: אותה הריבית על הכסף שמגויס ושממנו לוקחים ומוכרים משכנתא בארבעה אחוזים.

יואל חסון: פירוט בכמה המדינה קונה את הכסף הזה?

יואל חסון: מהי הריבית שהיא משלמת עבור הכסף שהיא מוכרת אותו אחר כך בארבעה וחצי אחוז.

יואל חסון: בכמה המדינה קונה את הכסף הזה?

יואל חסון: על כך אני מבקש את התייחסות האוצר תוך חודש, התייחסות כתובה של שר האוצר לוועדה הזאת.

יואל חסון: הוועדה קובעת שהנושא הזה הוא נושא אסטרטגי חשוב, הוא נושא קריטי שצריך לתת מענה, אני מבקש דבר שלא תוכנן אבל הוא עלה כאן, אני מבקש את התייחסות השר ואני סומך על טיפול השר בעניין שכונת ווראדה בלוד.

יואל חסון: זה נשמע מאוד מטריד אדוני השר ואני סומך שאתה עם הכלים שברשותך תבחן את הנושא הזה.

יואל חסון: נתראה בעוד שנה בתקווה שיהיו בשורות טובות.

יואל חסון: תודה לכולם על ההשתתפות.