ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 40, 2009-07-07 09:00

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: אנחנו נקיים דיון עכשיו במשך לא יותר משעה בסוגיית מיפוי תלמידי היישוב לפיד.

זבולון אורלב: אנחנו קיבלנו פנייה מתושבים ביישוב לפיד שעד כה ילדיהם למדו בבתי ספר ביישוב מודיעין, ולאחרונה שונה המיפוי, ועל-פי החלטת המועצה האזורית בתיאום עם משרד החינוך הם אמורים ללמוד בראשית שנת הלימודים תש"ע בבית הספר האזורי בשוהם.

זבולון אורלב: יש עוד שרשור לבעיה שתלמידי שוהם שלמדו עד עכשיו באותו בית ספר משותף עם המועצה האזורית עוברים ללמוד בשוהם.

זבולון אורלב: האמת היא שאנחנו לא מקיימים דיונים רבים בנושאים נקודתיים, אלא אם כן אנחנו חשים שיש בעיה מעל ומעבר.

זבולון אורלב: לכן אחרי שיחות שקיימתי גם עם אנשי משרד החינוך החלטנו לקיים את הדיון הזה במשך שעה, ונראה אם ניתן להגיע לאיזושהי הבנה או לא.

זבולון אורלב: על כל פנים, נציף אותה ונראה מה ניתן לעשות.

זבולון אורלב: סדר הדיון יהיה כזה: נאפשר קודם כול לאותם הורים שפנו אלינו לומר את דבריהם.

זבולון אורלב: הואיל והדיון הוא שעה אז הכול בתמציתיות רבה.

זבולון אורלב: לאחר מכן ידבר ראש המועצה האזורית שנמצא איתנו – ואני מודה לך שהגעת.

זבולון אורלב: לאחר מכן אנשי משרד החינוך.

זבולון אורלב: מישהו מהעיר מודיעין הגיע?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: הם אמרו שהם יגיעו, אבל - -

אלכס מילר: - - -

זבולון אורלב: איפה אתה גר, מר סוסן?

שמעון סוסן: בבן שמן.

שמעון סוסן: היו"ר זבולון אורלב: מודיעין יותר רחוק מבן שמן, לכן הם עדיין לא הגיעו.

שמעון סוסן: אם אנשי לפיד הגיעו, גם מודיעין היו צריכים להגיע.

שמעון סוסן: זה יהיה סדר הדיון, וכמובן, חברי הכנסת משתלבים בכל שלב שהם רוצים.

שמעון סוסן: אני אאפשר לשניים מבין אלה שפנו אלינו.

שמעון סוסן: מי ידבר?

איילת קציר: איילת קציר ואילנית חיות.

קריאה: אדוני היושב ראש, ברשותך, ציינת את רשימת הדוברים.

קריאה: אני מבקש שתוסיף גם הורים מהצד השני.

זבולון אורלב: אדוני צודק, ואני מודה לך שהעמדת אותי על טעותי.

זבולון אורלב: בהחלט ידברו הורים שרוצים להמשיך ללמוד במודיעין, לאחר מכן המועצה האזורית עם ההורים מהיישוב שלהם דעה שונה, ולאחר מכן משרד החינוך וחברי הכנסת שמשתלבים.

זבולון אורלב: אילנית חיות, בבקשה.

אילנית חיות: אני תושבת היישוב לפיד, אמא לילד שעולה לכיתה ז' ולעוד שלושה ילדים שמתחנכים במערכת החינוך בלפיד.

אילנית חיות: אני קודם כול חייבת להודות לך, אדוני היושב ראש, על כך שהקדשתם את זמנה של הוועדה החשובה הזאת לדיון בנושא שהוא בנפשינו – הילדים שלנו.

אילנית חיות: על מה מדובר פה?

אילנית חיות: לא מעלים תלמידים על אוטובוסים למרחקים של עשרות קילומטרים ביום כשיש ברירה.

אילנית חיות: פה לא מדובר על מצב שאין ברירה – יש ברירה, היא מעבר לגדר, סמוך אלינו מאוד, בעיר מודיעין.

אילנית חיות: יושב מולי, לכאורה מהעבר השני של המתרס סוסן, ראש המועצה, שאני מאוד מעריכה ומכבדת אותו.

אילנית חיות: אבל פה אנחנו מדברים על ילדים שעומדים לנסוע בכבישים.

אילנית חיות: הסטטיסטיקה של הכבישים ברורה לחלוטין – יותר קילומטרים, יותר סיכון.

אילנית חיות: כולנו מכירים את התאונות, ואת הילדים שלנו אנחנו לא רוצים על הכבישים.

אילנית חיות: מדובר בהחלטה לא רק למחזור אחד, אלא למחזורים רבים של מאות ילדים שיבלו בכבישים כל יום שלא לצורך.

אילנית חיות: אני עובדת בראשון לציון ובעלי – בתל-אביב, אנחנו כל היום על הכבישים.

אילנית חיות: הלכנו לפריפריה, לקו התפר, וידענו את המחיר.

אילנית חיות: ידענו שאנחנו ההורים נבלה בכבישים, ולרגע לא העלינו על דעתנו שנשים את הילדים שלנו על כבישים ראשיים.

אילנית חיות: לפיד מתנהל כיישוב דמוקרטי כמו כל המדינה הזאת.

אילנית חיות: יש פה אמירה חד משמעית וחד ערכית של רוב התושבים שהיא נגד השינוי והמעבר לשוהם.

אילנית חיות: אני שמה את הדגש בפניכם מול המראה: תנו לנו לשמור על הילדים שלנו.

אילנית חיות: אני בטוחה בכוונות הטהורות של סוסן, ואני לא אומרת את זה מהפה אל החוץ – הוא באמת רוצה להקים מערכת חינוך טובה.

אילנית חיות: אני מכירה אותו כמה שנים, הצבענו עבורו, אנחנו תומכים בו.

אילנית חיות: אבל לא כשהמחיר הוא הילדים שלנו.

אילנית חיות: כל מה שאנחנו מבקשים מכם הוא שתאפשרו לנו לשנות את השיוך או לשכפל אותו, שיהיה שיוך גם למודיעין וגם לנחשון.

אילנית חיות: מי שרוצה ילך בדרך הזאת, זה לגיטימי ודמוקרטי; ומי שדואג מסיבות של בטיחות ודואג לילדים שלו, שימשיך במודיעין.

אילנית חיות: מודיעין נתנה לנו פתרון במשך 10 שנים; הפתרון הוא טוב לנו, ואנחנו לא רואים שום סיבה לשנות.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: איילת קציר, בבקשה.

איילת קציר: אני רוצה להזכיר שלפני כעשר שנים התנהל מאבק אימים ביישוב שלנו, היישוב הקהילתי לפיד, בדיוק על אותו עניין.

איילת קציר: הילדים שלנו ביישוב שרק הוקם נאלצו לנסוע עד לחטיבת הביניים נחשון בשוהם.

איילת קציר: ניהלנו מאבק מאוד קשה כדי לשנות את המיפוי, ולא אחר מאחר ראש המועצה שלנו מר שמעון סוסן סייע לתושבים מול ראש המועצה דאז טוביאנה, כדי לשנות את המיפוי לאזור מודיעין.

איילת קציר: אני אמנם לא הייתי אז תושבת היישוב לפיד, אלא קיבלתי מצב קיים שהילדים שלנו לומדים במודיעין- -

זבולון אורלב: מה תפקידך?

איילת קציר: אמא ואשת חינוך.

איילת קציר: כבר אז סייע בידינו מר סוסן לשנות את המיפוי הזה מאותם טעמים בדיוק: בטיחות, מרחק, פגיעה במרקם החיים שלנו ושל הילדים שלנו.

איילת קציר: למעשה, גם היום אנחנו לא רואים שום סיבה אמיתית, חשובה ונכונה להעביר את הילדים שלנו למערכת חינוך אחרת מרוחקת ולסכן אותם שלא לצורך.

איילת קציר: אין לנו ספק שבשל האילוץ שנוצר בעקבות יציאתם של ילדי שוהם מבית הספר מערכת החינוך והמועצה ימצאו שפע של טיעונים פדגוגיים, חינוכיים, מעשיים למה לנייד את הילדים שלנו לבית הספר בשוהם.

איילת קציר: פה זה בכלל לא המקום לנהל את הוויכוח האם נכון פדגוגית או לא נכון, האם תהיה מערכת חינוך טובה יותר מאשר זו שאנחנו מקבלים בעיר מודיעין – זה לא המקום ולא לשם כך הגענו.

איילת קציר: הפנינו עשרות פניות למועצה, למשרד החינוך, קיימנו המון שיחות ומפגשים בנושא הזה גם בתוך היישוב, החתמנו על עצומות שעליהן חתמו רוב תושבי היישוב, למעלה מ-70% - אפשר אפילו לומר, 80%.

איילת קציר: השבתנו את בית הספר באישור, כמובן.

איילת קציר: למעלה מ-70% מהאוכלוסייה בבית הספר לא הגיעה ליום הלימודים.

איילת קציר: כל זה מראה שהקהילה שלנו לא מעוניינת בשינוי הזה, לא רוצה בו.

איילת קציר: אנחנו לא באים כדי לבקש לבטל את רוע הגזרה.

איילת קציר: עדיין קיים מיעוט שמבקש להגיע ללמוד בנחשון ולתת הזדמנות למערכת החינוך הזאת.

איילת קציר: אנחנו מבקשים להם את זה, אבל מבקשים לאפשר גם לנו לבחור במערכת טובה ומצוינת קרוב לבית שלנו ללא סיכון הילדים שלנו.

זבולון אורלב: יש עוד יישוב של המועצה באזור שלכם?

איילת קציר: כן.

איילת קציר: שילת וכפר רות.

איילת קציר: משם יש ילדים בודדים.

זבולון אורלב: איפה הם לומדים?

איילת קציר: בבית ספר יסודי – אצלנו ביישוב.

איילת קציר: זאת גם הסיבה שהוקם בית ספר יסודי בתוך היישוב לפיד כדי לא לנייד את התלמידים.

זבולון אורלב: ועל יסודי?

איילת קציר: עד היום למדו בעיר מודיעין וברעות.

איילת קציר: אני רוצה לחדד.

איילת קציר: יישוב כפר אורנים ששייך למועצה אזורית מטה בנימין לומדים גם הם בעיר מודיעין.

אילנית חיות: שהוא צמוד אלינו, מפרידה בינינו גדר.

איילת קציר: כל היישוב סביבנו ששייכים למועצות אזוריות לומדים בעיר מודיעין.

איילת קציר: לא מניידים שם את הילדים.

קריאה: נילי, נעלה, כפר אורנים – כולם לומדים במודיעין.

קריאה: כל היישובים באזור לומדים במודיעין.

איילת קציר: החתמנו על עצומות, קיימנו שביתה רק כדי להראות את גודל הקבוצה ואת גודל ההתנגדות.

איילת קציר: רבי יהושע אמר, מאז ניתנה התורה בהר סיני, אחרי רבים להטות.

איילת קציר: זה מה שאנחנו מבקשים.

זבולון אורלב: את יודעת את המשך הפסוק: "אבל לא לרעות".

איילת קציר: מכיוון שאנחנו הורים אנחנו יודעים ובטוחים שרק אנחנו – וחשוב שאנחנו – גם לאור הרפורמות שמשרד החינוך מנסה לקדם – אנחנו רוצים לתת את הכי טוב, הכי נכון והכי בטוח לילדים שלנו.

איילת קציר: זה מה שאנחנו מבקשים כאן מהוועדה המכובדת הזאת, ובפעם המי יודע כמה מראש המועצה והקברניטים.

זבולון אורלב: הייתה לכם פגישה עם משרד החינוך?

איילת קציר: לא.

איילת קציר: הם סירבו לקיים אתנו פגישה, אנחנו גם לא קיבלנו מענה למכתבים שלנו.

זבולון אורלב: יש ועד הורים לבית הספר היסודי?

איילת קציר: יש ועד הורים.

זבולון אורלב: הוא פה?

איילת קציר: הוא לא צד בעניין.

זבולון אורלב: לא שאלנו אותך.

איילת קציר: הוא סירב לנקוט עמדה, כמו ועד היישוב הסטטוטורי שלנו שסירב לנקוט עמדה, לצערנו.

זבולון אורלב: לדעתך, ועד ההורים של בית הספר היסודי מסרב לנקוט עמדה?

איילת קציר: נכון.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אילנית חיות: אם יורשה לי להוסיף, חבר הכנסת אורלב, מדובר על מרקם חיים שלם- -

זבולון אורלב: סליחה, את שאלת אותי אם יורשה להוסיף.

אילנית חיות: סליחה.

זבולון אורלב: ראש המועצה.

זבולון אורלב: תחליט איך אתה רוצה לחלק את רשות הדיבור כי אני לא מכיר את יתר האורחים.

שמעון סוסן: קודם כול, אדוני היושב ראש, תודה לך.

שמעון סוסן: אני רוצה להקדים ולומר תודה לחברי הכנסת ולמכובדי ולמי שרק נמצא – משרד החינוך ובטח ההורים בלפיד.

שמעון סוסן: חשוב לי להדגיש שהמקום שאנחנו באים אליו – אני מכבד מאוד את המאבק של ההורים, הם באים ממקום שהם מאמינים מעומק לבם שהם מבקשים לעשות את הנכון.

שמעון סוסן: אין לי שום ערעור ולא הרהור על כוונתם הטהורה – אני אומר את זה מדם לבי – אבל אני מבקש לצייר תמונה שתשנה קצת את מה שנאמר פה גם אם לא נאמרו דברים בוטים, אלא ציינו מספר נקודות.

שמעון סוסן: המועצה האזורית נדרשה לשאלה לא מכיוון שהיא קמה בוקר אחד ביום בהיר אחד והחליטה לעשות מעשה או לשנות סדרי עולם.

שמעון סוסן: היא נדרשה לשאלה בשלהי ינואר, תחילת פברואר.

שמעון סוסן: שרת החינוך פנתה אליי בשאלה שהעמיד היישוב שוהם שמבחינתי הייתה כמעט בלתי אפשרית, שהם מבקשים להקים שש שנתי בשוהם.

שמעון סוסן: כלומר, להיפרד מהחטיבה.

שמעון סוסן: אני חייב לומר לכם שכשהיא פנתה אלייה ופנו אליי אנשי משרד החינוך – ד"ר סולי נתן, מנהלת המחוז וראש המועצה, הייתי בטוח - -

זבולון אורלב: ד"ר סולי נתן הייתה צריכה להגיע.

לילי הורוביץ: אני מייצגת אותה.

זבולון אורלב: אני לא שאלתי מי מייצג אותה, אני רק אמרתי למקשרת בין משרד החינוך לבין הוועדה שאצלנו כתוב שתופיע ד"ר סולי נתן.

זבולון אורלב: אני לא אוהב את זה שמודיעים לנו שיופיע מישהו אחד ומופיע מישהו שני.

לילי הורוביץ: גם אני רשומה.

זבולון אורלב: אני יודע – לילי הורוביץ, מפקחת מתאמת בחינוך היסודי.

זבולון אורלב: אני יודע, ואני מכירך גם כן.

זבולון אורלב: רק לצורך העניין שאלתי איפה מנהלת המחוז כי אי אפשר שיודיעו לנו משהו אחד, ויקרה משהו שני.

שמעון סוסן: אם כך, השאלה הזאת הונחה על השולחן, דבר שמבחינתי היה בלתי אפשרי, ואני חייב לציין שיכול שיהיה זמן וייפתח חלון הזדמנות שהמועצה האזורית יכולה לקחת אחריות על החינוך העל-יסודי, ובמקרה הזה על הקמת שש שנתי ממלכתי.

שמעון סוסן: אני לא האמנתי מכיוון שראיתי את הקושי להקים בתי ספר בשוהם גם בגלל המיקום ובגלל קשיים אחרים.

שמעון סוסן: משחלון ההזדמנות הזה נפתח חיבקתי אותו בחום רב, ואני הולך איתו.

שמעון סוסן: אבל התנאי שלי היה בשיחות שלי עם משרד החינוך שאני לוקח אחריות על כל ילדי חבל מודיעין בבתי הספר הממלכתיים להקמת בית ספר שש שנתי.

שמעון סוסן: אני חייב לומר בהמשך למה שאמרה כאן אילנית או איילת, שכשאני סייעתי למציאת מיפוי בעיר מודיעין זה היה בימים שהמועצה האזורית חבל מודיעין הייתה במקומות הכי נמוכים מבחינת האפשרות והיכולת לפתח מערכת חינוך ולהשקיע משאבים.

שמעון סוסן: דרך אגב, חשבתי שתזמינו אותי בעקבות הפרס שהמועצה שלנו קיבלה במרס.

שמעון סוסן: זה היה לא פחות ראוי שוועדת החינוך תזמין- -

זבולון אורלב: אני שומע נזיפה על הוועדה?

שמעון סוסן: אני מתלוצץ, כמובן.

זבולון אורלב: במרס עוד לא הייתה ועדה.

שמעון סוסן: מערכת החינוך הייתה במקומות.

שמעון סוסן: המועצה לא יכלה לטפל במערכת החינוך כפי שהיא מטפלת בה היום – זה שמים וארץ.

שמעון סוסן: המועצה האזורית חבל מודיעין נמצאת, לידיעתכם, בפוזיציה בין הטובות בארץ במערכת החינוך שלה, רק שאנחנו לא יודעים לקחת אחריות על תלמידי י'-י"ב, כי כך זה היה מובנה.

שמעון סוסן: היום אנחנו עושים את זה באהבה רבה, בתיאום עם משרד החינוך ובהסכמתו; המועצה יכולה להיות גאה במערכת החינוך שלה, שהיא מהטובות.

שמעון סוסן: אין שום סיבה בעולם שאגף החינוך במועצה האזורית חבל מודיעין – ויסלחו לי ידידיי, החברים שיושבים מולי כעת – הם לא יודעים כמה פעמים אגף החינוך היה צריך להתערב במערכות החינוך החיצוניות, במקרה הזה במודיעין, אל מול בתי ספר.

שמעון סוסן: אדוני היושב ראש, אתה בא מעולם החינוך.

שמעון סוסן: אנחנו לא יודעים להשפיע במערכות חינוך סמי-מועצתיות.

שמעון סוסן: אני לא יודע להשפיע בבתי ספר במודיעין; אני יודע להשפיע במועצה אזורית חבל מודיעין; אני יודע להשפיע במערכת החינוך, אני יודע להשפיע על שעות תל"ן, אני יודע להשפיע על שעות העשרה, אני יודע להשפיע על למידה בקבוצות קטנות.

שמעון סוסן: דרך אגב, אפליה בצורה בלתי רגילה בעיר מודיעין – גם אם כל ההורים מחפשים נוחות של רגע- -

קריאות: לא נכון.

שמעון סוסן: סליחה, תנו לי לדבר.

זבולון אורלב: מי שיפריע פשוט ייצא החוצה.

שמעון סוסן: לי אל תגידי "לא נכון", במלוא הכבוד לך.

זבולון אורלב: אל תתווכח איתה.

זבולון אורלב: מי שיפריע פשוט ייצא החוצה.

זבולון אורלב: מערכת החינוך בחבל מודיעין היום נמצאת במצב שבו ילדי לפיד, שילת, כפר רות, מחולקים בכל בתי הספר במודיעין.

זבולון אורלב: כל בתי הספר במודיעין מקבלים את הקהילה בלפיד.

זבולון אורלב: שערו בנפשכם – קהילה אחת בלפיד שולחת לבתי הספר, לרוב במודיעין, כל שנתיים בממוצע גורמים לתלמידינו להיות – מה שנקרא – המקימים של היחידה החדשה.

זבולון אורלב: עירוני א', ב', ג', ד' – איפה שאתה לא רוצה אנחנו מחולקים.

זבולון אורלב: החינוך מפולג.

זבולון אורלב: מי שבא לגור בחבל מודיעין- -

זבולון אורלב: הם לא מרוכזים בבית ספר אחד?

שמעון סוסן: בשום אופן.

שמעון סוסן: אדוני היושב ראש, אני נאבק שנים רבות יחד עם הקהילה בלפיד.

שמעון סוסן: כאן יושבים אנשים מאלה שגם מתנגדים, ודרך אגב, גם אלה שבעד שהם מהתווי דעה מאוד רציניים ביישוב - הם יאמרו לך שהמאבק של כל השנים האחרונות, כולל בשנה הקודמת – יש מסמכים בעניין שהם דורשים להפסיק, הם לא רוצים להיות בעירוני ב'.

שמעון סוסן: המאבקים רבים גם עם ספקטור וגם עם ידידי חיים שהוא חברי בעיר מודיעין.

שמעון סוסן: באתי אליו גם השנה וביקשתי ממנו למקם את ילדינו בבית ספר אחד, זה עושה שכל, אנחנו קהילה קטנה, חייבים לשמור על הצביון.

שמעון סוסן: בין כל הפקטורים שהיו כשהתקבלה החלטה פקטור נוסף היה שהוא אמר לי, אני לא מסוגל, דואג לילדי מודיעין, ואני אומר לך שאני יכול להבטיח לך את עירוני ב' שנתיים או שלוש.

שמעון סוסן: אנחנו מטפלים בעשרות רבות של מקרים, אם לא מאות במשך כל השנים, של ילדים שמופנים לחטיבת הביניים ולתיכון במודיעין עם בעיות קשות מאוד.

שמעון סוסן: אני לא יכול לספר להם, הם לא מכירים כל בעיה, זה לא בא לפורום של היישוב, זה בא לאנשי המקצוע במועצה.

שמעון סוסן: אני דואג לילדי מודיעין, ואני אומר לך שאני יכול להבטיח לך את עירוני ב' לשנתיים או שלוש.

שמעון סוסן: אנחנו מטפלים בהפרות רבות של מקרים – אם לא מאות במשך כל השנים – של ילדים שמופנים לחטיבת הביניים ולתיכון במודיעין עם בעיות קשות מאוד.

שמעון סוסן: אני לא יכול לספר להם, הם לא מכירים כל בעיה.

שמעון סוסן: זה לא בא לפורום של היישוב, זה בא לאנשי המקצוע במועצה.

שמעון סוסן: התקבלה החלטה בעניין הזה שאתה חייב להבין את המורכבות שלה ואת המערכתיות שבה.

שמעון סוסן: אני בא להקים שש שנתי, ואני מתחייב פה שזה בית הספר הטוב בארץ ישראל החדשה.

זבולון אורלב: למה אתה צריך אותם להקים- - -

שמעון סוסן: לא הייתי הולך למהלך הדואלי הזה בשום אופן.

זבולון אורלב: למה?

שמעון סוסן: כי לי יש מערך של כ-200 ילדים שמצליחים - -

זבולון אורלב: 200 בשכבת גיל?

שמעון סוסן: כן.

שמעון סוסן: חברי הוועדה ואתה יודעים שחלק מהילדים הולכים לבתי ספר ייחודיים.

שמעון סוסן: בשכבה הזאת, עם כל הלחץ האטומי – כי הרי זה סקסי אם באים היום לאשתי בבן שמן ומבקשים ממנה לחתום על מיפוי נוסף ללוד – איזו סיבה יש לה לא לחתום על מסמך או לא להסכים לדבר כזה?

שמעון סוסן: זה בכלל אפשרי מבחינת המערכות?

שמעון סוסן: דרך אגב, לי יש בנחלים, בברקת ובגמזו מיפויים לרוב.

שמעון סוסן: בואו, תסדרו לי עוד מיפויים.

שמעון סוסן: אבל יותר מזה, אני לא הייתי יכול להקים את החטיבה ולא הייתי מסכים לשרת החינוך ולצוות המקצועי של משרד החינוך להקים חטיבה אלמלא הובטח לי שזה הא בהא תליא.

שמעון סוסן: כי מה שנותר מ-200 ילדים זה 170-160 ילדים בפוטנציאל- -

זבולון אורלב: כמה ילדים זה?

שמעון סוסן: שם 74.

שמעון סוסן: במבחנים שלנו 10 ילדים הולכים לבתי ספר ייחודיים, ואלה שעולים מכיתה ו' הולכים לדמוקרטי, ונותרו 74 ילדים.

שמעון סוסן: אנחנו התחלנו את הרישום ותוך שבועיים 26 ילדים מלפיד נרשמו כבר.

שמעון סוסן: דרך אגב, האנשים שנמצאים פה עושים עבודה נפלאה- -

בת חן בן עמי: גם לנו אין מה לומר- -

זבולון אורלב: גברתי, פעם ראשונה אני קורא אותך לסדר.

זבולון אורלב: את לא מאמינה לי, את תמצאי את עצמך בחוץ.

זבולון אורלב: תאמיני לי.

שמעון סוסן: הם אנשים איכותיים, ברמה.

שמעון סוסן: הם הפעילו לחץ, התקשרו בית-בית, הלכו להורים ועשו עבודה מופלאה.

שמעון סוסן: אמרו להם, אנחנו יכולים להחזיר את המצב לקדמותו.

שמעון סוסן: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, שאני לא קיבלתי את ההחלטה כי חלמתי חלום או שהתייעצתי עם הצוות המקצועי שלי וביקשתי מהם לתת המלצה מסוג מסוים.

שמעון סוסן: יושבים פה אנשים, הם מובילים ביישוב לפיד.

שמעון סוסן: יושב ראש ועדת חינוך של היישוב, אריק אטיאס, יושב פה, הוא גם מספר 2 בבחירות לוועד היישוב לפיד.

שמעון סוסן: גם יושב ראש הוועד עובד שטח שהוא חבר מליאת המועצה.

שמעון סוסן: אני לא עושה משאלים דמוקרטיים, אני הייתי צריך לעלות מהשטח.

שמעון סוסן: אני פיזית באתי להנהגה הבית ספרית מספר פעמים, דנו בעניין.

שמעון סוסן: הם החליטו שהם מבררים- -

זבולון אורלב: הנהגה בית ספרית של לפיד?

שמעון סוסן: כן.

שמעון סוסן: רוב ההנהגה של היסודי – 90% אם לא למעלה ממנה – היא מהיישוב לפיד כי שילת וכפר רות יחסית קטנים.

שמעון סוסן: אנחנו באנו להתייעץ בהם.

שמעון סוסן: יושבת ראש ההנהגה הבית ספרית תומכת בזה ועוד רבים וטובים.

שמעון סוסן: ועדת חינוך של היישוב ישבה ודנה, הוציאה פרוטוקול.

שמעון סוסן: מי שיושב שם זה גם חברי ועד וגם אריק שיושב פה.

שמעון סוסן: הם הוציאו החלטה פה אחד להמליץ למועצה האזורית חבל מודיעין להעביר את ילדי לפיד לנחשון.

זבולון אורלב: נחשון זאת החטיבה החדשה?

שמעון סוסן: חטיבת נחשון שעומדת להיות בית ספר שש שנתי.

שמעון סוסן: אני מדגיש את הנקודה הזאת, זה לא קפריזה או חלום.

שמעון סוסן: זה לא שמישהו קם בבוקר והחליט שהוא קיבל בבחירות 94% אז הוא השתגע ויעשה מה שהוא רוצה.

שמעון סוסן: הוא לא.

שמעון סוסן: הוא קשוב לציבור.

שמעון סוסן: אני אומר לכם שוועדת החינוך ומהתווי הדעה הזה כשהתקבלה ההחלטה והסכמנו עם משרד החינוך והלכנו לנתיב בשם ובמלכות – ובעניין מיפוי לפיד המועצה סוברנית לקבל החלטה ביישוב הזה לבד, אבל אנחנו שיתפנו את ועדת החינוך, והיא קיבלה החלטה פה-אחד.

שמעון סוסן: זה לא קפריזה של מישהו פה, אין התעמרות בציבור.

שמעון סוסן: אנחנו עם הציבור.

שמעון סוסן: אני רוצה לקחת אחריות על החינוך, ואני עושה את זה הכי טוב.

שמעון סוסן: כשבעוד כמה שנים יבואו למהלך הזה יצדיעו כולם.

שמעון סוסן: מערכת החינוך בחבל מודיעין, המובילה בארץ, תוביל גם בשש שנתי הזה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: שתי שאלות קצרות: האם אתה יודע מה תגובת העיר מודיעין בעניין?

שמעון סוסן: ידידי ראש העיר מר חיים ביבס אמר לי חד-משמעית – ואפשר להרים לו טלפון – שאין סיכוי שהוא יוכל לקבל כיתה אחת.

שמעון סוסן: כל המערך בחבל מודיעין הסתדר כך שאי אפשר לקבל יותר את התלמידים.

שמעון סוסן: שכחתי לדבר על עניין ההיסעים שהזכירו פה.

שמעון סוסן: ציירו תמונה שעולים לקומנדקר ונוסעים שעה ו-40 דקות.

שמעון סוסן: אדוני היושב ראש, למדת ב"נחלים".

זבולון אורלב: אני בוגר ישיבת "נחלים".

שמעון סוסן: זאת גאווה גדולה לנו.

שמעון סוסן: היישובים שסמוכים ל"נחלים" הם מזור ורינתיה.

שמעון סוסן: הם באותו קו של "נחלים".

שמעון סוסן: מזור, רינתיה ונופך נוסעים יותר רחוק ממה שלפיד אמורה לנסוע.

שמעון סוסן: הם נוסעים כ-20-18 דקות.

שמעון סוסן: בלפיד ייסעו במקרה הטוב- -

זבולון אורלב: כמה זמן?

שמעון סוסן: אנחנו סופרים 15 דקות נסיעה, לא יותר.

קריאות: - - -

שמעון סוסן: הם יכולים לצחוק כאן ככל שהם רוצים.

שמעון סוסן: 20 דקות לכל היותר.

שמעון סוסן: יתרה מזאת, במועצה אזורית זה דבר מובנה לנסוע בבוקר שעה ו-20 דקות.

שמעון סוסן: לבוא לצייר תמונה כאילו עולים, כאילו "אנו באנו ארצה"- -

זבולון אורלב: עוד שאלה אחת אני רוצה לשאול: אני מבין שבלי התלמידים של לפיד- -

שמעון סוסן: לא תהיה חטיבה.

זבולון אורלב: לא זאת השאלה.

זבולון אורלב: אמרת שבלי לפיד יש כ-160 תלמידים- -

שמעון סוסן: לא, עם לפיד.

זבולון אורלב: עם לפיד בשכבת גיל?

שמעון סוסן: הפוטנציאל של שכבת גיל בכל חבל מודיעין, כולל לפיד, הוא 200 ילדים.

שמעון סוסן: לפיד הוא פקטור מרכזי.

זבולון אורלב: ומתוך 200 בלפיד יש 70 ילדים?

שמעון סוסן: 70 ומשהו ילדים, שהפוטנציאל שלהם הוא קרוב ל-60.

זבולון אורלב: הבנתי.

שמעון סוסן: אם מפרקים חלק מהחבילה – אני פונה למשרד החינוך ואומר להם, בואו לקחת אחריות על רינתיה ותקימו חטיבה בכל מקום שאתם רוצים.

שמעון סוסן: אני לא אעשה מהלך שהוא מהלך מפרק.

שמעון סוסן: אני לא אסכים לדבר הזה.

שמעון סוסן: האוכלוסייה שלנו היא טובה מאוד, לא רק בלפיד.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: משרד החינוך.

זבולון אורלב: רות פרלמן באה ממנהל הפיתוח – תכנון כל המיפוי של מוסדות חינוך.

זבולון אורלב: מה תפקידך היום באגף?

רות פרלמן: סגנית מנהל האגף.

זבולון אורלב: מי מנהל האגף?

רות פרלמן: גנדי קמינצקי.

זבולון אורלב: הוא החליף את שי כנעני?

רות פרלמן: - - -

זבולון אורלב: יפה.

זבולון אורלב: גנדי היה במחוז מרכז, נכון?

רות פרלמן: נכון.

רות פרלמן: אני גם בדרך לפרוש.

זבולון אורלב: חבל.

רות פרלמן: לא התמניתי מנהלת.

זבולון אורלב: בבקשה, רותי.

רות פרלמן: עמדת המשרד היא חד משמעית ללכת אחרי המועצה האזורית שהיא רשות החינוך של לפיד; זה יישוב קהילתי, והוא לא עצמאי מבחינת החינוך.

רות פרלמן: מי שמייצג אותו בנושא החינוך הוא הרשות המקומית, ובמקרה הזה, המועצה האזורית.

רות פרלמן: כמה מילים כדי להבהיר את דבריו של ראש המועצה.

רות פרלמן: כשהקימו את היישוב שוהם בנינו לשוהם ולחבל מודיעין חטיבת ביניים משותפת שהייתה בבעלות חבל מודיעין, וחטיבה עליונה משותפת בשוהם.

רות פרלמן: השנה הוחלט לפרק את השותפות הזאת ולבנות בית ספר שש שנתי בשוהם עצמה, ולמעשה יהיו שם שני בתי ספר שש שנתיים, ז'-י"ב.

רות פרלמן: התוצאה היא שרוב התלמידים שנמצאים בחטיבת הביניים נחשון שנמצאת בחבל מודיעין מתרוקנת.

רות פרלמן: אין ברירה – כדי שתהיה חטיבה משמעותית במספר התלמידים שתצמח לחטיבה עליונה – כי חטיבת ביניים בלי חטיבה עליונה אין לה עתיד – סוכם להעביר את המיפוי של לפיד, וכמובן, יחד איתם כפר רות ושילת שמהם יש מספר מועט של תלמידים, לחטיבת הביניים בשוהם.

זבולון אורלב: כלומר אם בתי הספר המשותפים לא היו מתפרקים כל העניין לא היה מתעורר?

רות פרלמן: זה לא היה משמעותי במידה שזה היום.

זבולון אורלב: ואז מה היו עושים אם מודיעין לא הייתה מוכנה?

זבולון אורלב: רות פרלמן: היינו חייבים לקלוט בנחשון ולהרחיב את החטיבה בהתאם למספר התלמידים.

זבולון אורלב: זאת לא בעיה, יש שם מספיק אפשרויות בינוי.

זבולון אורלב: נכון הוא מה שאמר ראש המועצה – מדי שנה העיר מודיעין משאירה את לפיד לסוף השיבוצים.

זבולון אורלב: קודם כול היא דואגת, ובצדק, לתלמידיה.

זבולון אורלב: אני מקבלת הרבה מאוד טלפונים במשך השנים לפנות למודיעין ולבקש שכבר יודיעו להיכן להירשם, איפה יהיו ילדי לפיד, כפר רות ושילת בחטיבת הביניים, כי עד שהם לא משבצים את הילדים שלהם הם משאירים את ילדי לפיד בחוץ, כמובן.

זבולון אורלב: היום בתשס"ט ילדי לפיד נמצאים בכיתות ז' בחטיבת ביניים אחת, ח'-ט' בחטיבת ביניים שנייה וי'-י"ב בחטיבה עליונה שלישית.

זבולון אורלב: כך שהם מפוזרים ומפורקים, וכל שנה אני מקבלת בקשות מחדש.

זבולון אורלב: היום גם מודיעין ביקשה מבנים יבילים כדי שהיא תוכל לקלוט את תלמידי העל יסודי כי הגידול שלהם כל כך גדול, שהם צריכים להעמיד יבילים.

זבולון אורלב: אם לפיד לא תבוא אליהם הם לא צריכים להעמיד מבנים יבילים, ובחטיבת ביניים נחשון יש מספיק מקום לקלוט אותם, כי ילדי שוהם עוברים לחטיבת הביניים שלהם, ואז אין בעיה ולא צריך להעמיד מבנים יבילים.

זבולון אורלב: למה לא רציתם להיפגש עם ההורים שרצו להיפגש איתכם?

רות פרלמן: אין לי מושג.

רות פרלמן: אני לא קובעת את זה.

זבולון אורלב: גברת הורוביץ, מפקחת בכירה במחוז המרכז.

זבולון אורלב: את רוצה להוסיף?

לילי הורוביץ: כן.

לילי הורוביץ: העיר מודיעין שייכת למחוז ירושלים; חבל מודיעין שייך למחוז מרכז.

לילי הורוביץ: זאת אומרת שהאחריות שלנו לבתי הספר של חבל מודיעין ולתושבים היא הרבה יותר גדולה, מאשר המחויבות של מחוז ירושלים לתושבים.

לילי הורוביץ: לכן כפי ששמעת גם משאירים את התלמידים בסופו של התהליך ומשבצים היכן שיש מקום.

לילי הורוביץ: בכל מקרה אנחנו מקבלים ועומדים מאחורי ההחלטות של הרשות כי היא רשות החינוך של לפיד.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב ראש.

אלכס מילר: בהיבט הטכני כולם פה צודקים, גם אתה- -

זבולון אורלב: גם אתה צודק.

אלכס מילר: גם אתה, אדוני ראש המועצה, גם משרד החינוך.

אלכס מילר: מבחינת ההיבט הטכני.

אלכס מילר: הרי אנחנו גופים שמכירים את החוק, ואני בטוח שאתה פועל לפי החוק.

אלכס מילר: אבל – יש פה "אבל", אפילו כמה.

אלכס מילר: ה"אבל" הראשון הוא שאנחנו מדברים פה על עניין מאוד רגשי, ואתה מכיר את זה, אתה הרי לא נפלת על הבעיה הזאת כשנכנסת לתפקיד, זאת כבר קדנציה שנייה, אם אני לא טועה, ואתם מכירים שם את העניין.

אלכס מילר: אני גם שוחחתי עם ההורים.

אלכס מילר: כשמדובר בעניין רגשי המעורבות וההתחשבות לא רק בהורים, אלא גם בילדים – אם היו אומרים לי לקחת את הילד שלי שגדל בבית ספר מסוים בחברה מסוימת – וזה כבר מתגלגל למשרד החינוך שהאחריות שלכם היא לא רק כלפי בתי הספר, אלא גם כלפי ילדים – פתאום מוציאים אותו משם, מכניסים אותו למסגרת אחרת, והוא צריך לגדול עם אנשים אחרים לחלוטין- -

שמעון סוסן: זה לא נכון.

קריאות: להפך.

קריאה: מה שאתה אומר כרגע הוא לא נכון.

שמעון סוסן: זה לא נכון, הם מסיימים יחד בית ספר יסודי ועולים לכיתה ז'.

אלכס מילר: אבל בית הספר זה אנשים אחרים.

שמעון סוסן: אבל מבית הספר ממילא יוצאים.

שמעון סוסן: אולי לא הבנת.

שמעון סוסן: אנחנו לוקחים ילדים שסיימו בית ספר יסודי- -

אלכס מילר: אתה מדבר על הכיתה, אני מדבר על בית הספר.

זבולון אורלב: אלכס, הסיטואציה היא שיש בית ספר יסודי בלפיד שמשרת את לפיד ועוד שני יישובים – כפר רות ושילת.

זבולון אורלב: זה בית ספר יסודי של המועצה האזורית.

זבולון אורלב: עד עכשיו מכיתה ז' עד י"ב הם התפזרו בבתי ספר במודיעין.

זבולון אורלב: בשל רה-ארגון שעשו בין המועצה האזורית לבין שוהם – הפרדת כוחות – רוצים לרכז עכשיו את כל ילדי המועצה בבית ספר אחד.

זבולון אורלב: אז במקום שהם ילכו ויתפזרו במודיעין הם ילמדו בבית ספר אחד במועצה האזורית.

אלכס מילר: אבל ברגע שהם היו מפוזרים הם עדיין היו בחברה מסוימת.

אלכס מילר: הם עולים עם אותם ילדים, מה זה משנה, זה שכבה.

אלכס מילר: אני יודע על מה אני מדבר.

אלכס מילר: גם אם אתה מפוזר, אתה נמצא בבית ספר - -

זבולון אורלב: אתם לא מדברים על אלה שכבר התחילו במודיעין.

שמעון סוסן: מה פתאום, רק צומח.

זבולון אורלב: אני לא הייתי בטוח.

זבולון אורלב: אני עוד לא אומר את דעתי.

איילת קציר: חבר הכנסת מילר צודק.

זבולון אורלב: כרגע מדובר על כך שאלה שהתחילו במודיעין יסיימו במודיעין; אלה שמסיימים השנה כיתה ו', במקום להתפזר בבתי ספר במודיעין, ואין לנו ידיעה ברורה שמודיעין מוכנה לקלוט אותם.

זבולון אורלב: חבל שדני דנון הלך מפה, רציתי שהוא יתקשר לראש העיר.

זבולון אורלב: תבקשי מאפרת שינסו להשיג לי את חיים ביבס.

זבולון אורלב: הכוונה היא שכיתה ו' תתחיל עכשיו ללמוד בחטיבת הביניים החדשה.

אלכס מילר: זה בסדר, אבל תבין, אני רוצה לקחת את העניין הזה לכיוון אחר לחלוטין.

אלכס מילר: אותם ילדים שעד כיתה ו', כמו שאמרת, היו בחברה מסוימת וההורים שלהם אולי תכננו שהם ימשיכו עם אותם ילדים שהם היו איתם באותו בית ספר- -

שמעון סוסן: הם ממשיכים.

אלכס מילר: - - גם אם הם מפוזרים למקומות אחרים, זה לא משנה.

אלכס מילר: מה שחשוב הוא גם מבחינת מרחק הנסיעה וזמן הנסיעה, שדברים כאלה צריכים לבוא בהסכמה, בלי שום קשר.

אלכס מילר: הרי אתה לא אומר שהמחאה הזאת היא משהו וירטואלי ולא קיים.

אלכס מילר: הרי משהו קיים בעניין הזה.

אלכס מילר: אני לא נכנס להיבט הטכני.

אלכס מילר: ושוב, אף אחד לא אומר שעשית משהו בניגוד לחוק.

אלכס מילר: אם היית עושה את זה הביקורת הייתה אחרת, ואנשים שהיו יושבים היו מדברים אחרת, כולל משרד החינוך.

אלכס מילר: אבל יש דרך למצוא איזון בנושא הזה.

אלכס מילר: זאת לא הפעם הראשונה, ואתה לא המועצה הראשונה שמגיעה לוועדת חינוך בנושא של סגירת בתי ספר, פתיחת בתי ספר והעברת תלמידים.

אלכס מילר: אבל בסופו של דבר, מלחץ של הורים ומלחץ של חברי כנסת ושל כל מיני גופים, בסופו של דבר מישהו מתפשר, ולא בגלל שסיכמו, אלא מכיוון שלחצו.

אלכס מילר: הרי אתה יכול להגיע להסדר הזה לפני שאנחנו נתחיל לחפור ולהוציא דברים החוצה, ובסופו של דבר נלחץ ויהיה הסדר שהוא גם לא לטובתך וגם לא לטובת ההורים, אלא תהיה איזושהי החלטה.

אלכס מילר: כי אנחנו לא רוצים להגיע למצב שאתה מושבת.

אלכס מילר: זה האיום.

אלכס מילר: מה אתה רוצה שנעשה בסופו של דבר?

אלכס מילר: אז יהיה שבוע-שבועיים, חודש-חודשיים, עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה – ואז בסופו של דבר לאן נגיע?

שמעון סוסן: לא הבנתי.

אלכס מילר: אני מציע שגם משרד החינוך – לא יודע למה נוצר מצב שאתם לא הבאתם בחשבון גם את ההיבט של ההורים.

אלכס מילר: כשעושים החלטות כאלה- -

לילי הורוביץ: עושים לטובתם.

אלכס מילר: אני יודע שאתם עושים לטובתם, אתם תמיד רוצים את טובתם, זה תפקידכם.

אלכס מילר: אבל גם כשרוצים לעשות משהו לטובת מישהו, אני מציע לשאול את אותו בן אדם שרוצים לעשות לו טובה אם הוא רוצה את הטובה הזאת.

אלכס מילר: שנית, זה לא כל כך נורא להיפגש, הרי אתם עושים את הדברים האלה.

אלכס מילר: הייתם יושבים, הייתם מסבירים, הייתם מוצאים את הדרך.

אלכס מילר: דווקא בנושא הזה אם היו משקיעים בעניין קצת יותר מחשבה ופתיחות לא היינו מגיעים למצב שיש מחאה מצד ההורים.

אלכס מילר: שנית, יש כאן משהו שההורים מנסים להציג בהיגיון; אני גם לא הייתי מסכים לקחת את הילד שלי למקום מרוחק ב-30 דקות בזמן שיכול היה לנסוע למקום אחר.

אלכס מילר: זה כבר בעייתי, במיוחד שבבוקר יש פקקים.

אלכס מילר: אפשר להגיע להסכמות ולמצוא פתרונות.

אלכס מילר: תשבו ותראו.

אלכס מילר: יכול להיות שאתם יכולים לפתור את זה בלי להגיע למצבים קריטיים של שביתות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אמרת שיש עוד כמה אנשים.

זבולון אורלב: אני אאפשר למישהו מנציגי ההורים להגיב, ואז שוב רשות הדיבור תעבור אליכם.

איילת קציר: אני רציתי להגיד פה כמה דברים.

איילת קציר: לדעתי, חברת הכנסת רונית תירוש התבטאה יפה מאוד לא מזמן- -

זבולון אורלב: היא חברת הוועדה הזאת והוזמנה לישיבה הזאת.

איילת קציר: היא אמרה שמערכת החינוך זה לא ריץ'-רץ' שכל פעם שיש לחץ פותחים ומשחררים.

איילת קציר: התחושה שלנו, ההורים, כשהתחיל כל התהליך הזה היא שפשוט נוצרה סיטואציה שלא הייתה מוכרת ורצויה, וכרגע מה שמתבקש לעשות זה לנייד את הילדים שלנו כמו פיונים על לוח משחק.

איילת קציר: ככה זה התקבל אצלנו וככה זה משתמע גם מהדברים שנאמרו פה מפי נציגי משרד החינוך.

איילת קציר: בעניין התחבורה.

איילת קציר: לא מדובר בנסיעה ברכבים פרטיים ונוחים כמו שאנחנו נוסעים בהם לעבודה; מדובר באוטובוסים שהנסיעה בהם יותר מסורבלת, יותר מסוכנת.

איילת קציר: אנחנו מודעים היום לאלימות ולוונדליזם שקיימים בתוך אוטובוסים כאלה.

איילת קציר: המועצה ניסתה להרגיע אותנו וסיפרה שהותקנו מצלמות אבטחה שמחוברים און-ליין לחדר המנהלת בעקבות מקרי ונדליזם ואלימות.

איילת קציר: בתור הורה לגמרי לא מרגיע אותי.

איילת קציר: גם העיר מודיעין היא זוכת פרס חינוך, ואנחנו היינו שותפים למערכת החינוך במודיעין בעשר השנים האחרונות.

איילת קציר: גם הילדים שלנו שם שותפים לפרס חינוך מאוד מכובד.

איילת קציר: אנחנו ההורים מאוד שמחים על זה ונראה לנו אפילו מאוד רצוי.

איילת קציר: אני לא יודעת על איזה מהתווי דעת קהל מר סוסן דיבר, אבל יש עוד אנשים אולי יותר- - -

זבולון אורלב: גברתי, משפט אחרון.

איילת קציר: הפיזור בין בתי הספר מקובל עלינו, הוא טוב בשבילנו מכיוון שהוא מאפשר לילדים שלנו, לממוצע, למצוא את מקומו המתאים בבית הספר.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אדוני, בבקשה.

קמי פרימן: אני הורה מלפיד, אבא לגל בן 23 שכבר סיים את מערכת החינוך, אבא לנמרוד בן 20, חייל בצבא, ואבא של עופרי בת 12 שסיימה את כיתה ו' ועומדת לעלות – אם ייתנו לה ללמוד בשנה הבאה – לכיתה ז'.

קמי פרימן: אנחנו בסרט הזה כבר היינו; אנחנו את הסיוט הזה כבר עברנו, מר סוסן.

קמי פרימן: כשהגענו ללפיד גל עלה לכיתה ז', והמיפוי היה אז לנחשון.

קמי פרימן: בני גל למד בכיתה ז' בנחשון.

קמי פרימן: אין לי טענות על בית הספר, אני לא אומר עליו מילה.

קמי פרימן: הסיוט הזה היה סיוט שנמשך שנה, שבסופו של דבר אני החלטתי שאני לא עומד בזה יותר.

קמי פרימן: אני קמתי, לקחתי את הילד, המועצה לא התלהבה מהעניין, והעברתי אותו ביוזמתי הפרטית למודיעין.

קמי פרימן: רק אז ראש המועצה לא עשה את מה שעשה מר סוסן עכשיו- -

זבולון אורלב: רק שנייה, על הקו נמצא ראש עיריית מודיעין.

זבולון אורלב: חיים, זה זבולון, מה שלומך?

זבולון אורלב: אני עושה דבר לא מקובל.

זבולון אורלב: אנחנו כרגע באמצע ישיבה של ועדת החינוך והתרבות, ואנחנו דנים בסוגיית מיפוי ילדי לפיד.

זבולון אורלב: נותרה לנו שאלת מפתח: מה מבחינתך המיפוי של ילדי לפיד בשנת הלימודים הקרובה?

זבולון אורלב: אתה מוכן לקלוט אותם כבעבר, אתה מוכן לקבל אותם כבעבר?

זבולון אורלב: לדבריו של ראש העיר, ההורים הציבו תנאי שהם רוצים רק בבית ספר אחד ברעות.

קריאות: לא נכון.

זבולון אורלב: אני אתחיל להוציא.

זבולון אורלב: אני רק אומר את מה שאומר ראש העיר.

זבולון אורלב: חיים, אני חוזר על הדברים מכיוון שהרשמת לא שומעת אותך, ולכן אני צריך לחזור על הדברים.

זבולון אורלב: ראש העיר טוען שהייתה פגישה, והורים הציבו בפניו אולטימטום, כלשונו, כדי שכל ילדי לפיד ילמדו בחטיבת הביניים "רעות".

זבולון אורלב: גם ראש הרשות הופיע והודיע שהוא לא יכול להתחייב לחטיבה ברעות, אלא העיר מודיעין תקבע על-פי אפשרויותיה, האם ואיפה ילמדו ילדי לפיד.

קריאות: מעולה, מצוין, מקובל.

זבולון אורלב: לדבריו של ראש העיר, הוא נתן טווח של חודשיים, שבהם עליהם להודיע לו.

זבולון אורלב: יש להם האפשרות להיכנס לעירוני ב' במסגרת הרישום.

זבולון אורלב: הוא מצפה לתשובה מידית מהמועצה האזורית, אחרת הוא יעשה אצלו את השינויים.

זבולון אורלב: מה הודיעה לך המועצה האזורית?

זבולון אורלב: לדברי ראש העיר, הוא הודיע למועצה שהואיל והוא לא יכול לעמוד בתנאי שכולם ילמדו במקום אחד, המועצה הודיעה שילדי לפיד ילמדו במועצה האזורית חבל מודיעין.

זבולון אורלב: מה סוף הסיפור?

זבולון אורלב: בזה יצאת מהתמונה.

זבולון אורלב: מה המצב היום?

זבולון אורלב: היום אתה לא יכול לקלוט?

זבולון אורלב: אם יפנה אליך ראש המועצה האזורית בתחנונים ויבקש ממך, אתה מסוגל לקלוט את ילדי לפיד? לא.

זבולון אורלב: אם יאנסו אותך ויחייבו אותך אתה צריך לפזר אותם בארבעה-חמישה בתי ספר.

קריאות: מקובל.

זבולון אורלב: גם זה לא בטוח.

זבולון אורלב: לדבריו, גם במקרה כזה הוא לא בטוח שהוא יוכל לקלוט את כולם.

זבולון אורלב: יש למישהו שאלה לראש המועצה?

איילת קציר: האם עמדתו מתואמת עם מנהל מחוז ירושלים?

זבולון אורלב: האם עמדתך מתואמת עם מנהל מחוז ירושלים?

זבולון אורלב: תשובת ראש העיר: שתושבי לפיד לא יכתיבו לי, הם לא תושבים שלי, אני מנהל את מערכת החינוך, על-פי האפשרויות שמודיעין יכולה להעמיד.

זבולון אורלב: יש עוד למישהו שאלה?

זבולון אורלב: חיים, הרבה תודה.

זבולון אורלב: יש לנו עוד 8 דקות, אני חייב לסיים ב-10:00.

זבולון אורלב: אני מצטער שהשיחה הזאת הייתה קצת על חשבון כולם.

שמעון סוסן: יש כאן נציג הורים מהצד השני.

זבולון אורלב: זה מה שאני רוצה לתת.

קמי פרימן: אני הייתי באמצע הדברים.

זבולון אורלב: בבקשה, רק תואיל לתמצת.

קמי פרימן: אנחנו את הסיוט הזה עברנו עם גל כשעברנו לגור בלפיד.

קמי פרימן: לא נחזור על הסיוט הזה בשום פנים ואופן פעם אחת נוספת.

קמי פרימן: הבת שלנו עופרי לא תלמד בנחשון.

קמי פרימן: השנה הזאת הייתה שנת סיוט מבחינתי, והבעיה היא לא רק איפה הם לומדים.

קמי פרימן: הבעיה היא שבגיל 17-14 עיקר החיים של הילדים האלה זה החברים שלהם.

קמי פרימן: הילדים האלה מתחברים עם מי שהם לומדים בבית הספר.

קמי פרימן: הבן שלי היה אומר לי, אבא, נסעתי אחרי הלימודים לחבר באחיסמך, תבוא לאסוף אותי מאחיסמך; אבא, יש לי טורניר כדורגל מחר בגבעת כוח, אבא פספסתי את ההסעה, אני בא בטרמפים.

קמי פרימן: אני לא אעבור את הסיוט הזה פעם נוספת- -

קריאה: - - -

זבולון אורלב: גברתי.

קמי פרימן: - - עיקר החיים שלהם זה אחר הצהריים, ואנחנו סיירה-דווארה- -

זבולון אורלב: אדוני, אני לא יכול לעצור אותך, מה קורה?

זבולון אורלב: עוד מישהו?

שמעון סוסן: הנה, ירון יעקב פה.

ירון יעקב: תודה רבה.

ירון יעקב: אני הורה לארבעה ילדים, וגם לי יש בת שנמצאת עם רבים מילדי החברים פה.

ירון יעקב: אני ער לכאבם, ואני לא חושב שצריך לכפות על מישהו משהו.

ירון יעקב: שנית, אני מזמין את כולם לא להסתכל על העבר, אלא על העתיד.

ירון יעקב: את העתיד אנחנו לא יכולים לחזות- -

זבולון אורלב: אדוני, גש ישר לעניין, מה עמדתך?

זבולון אורלב: אתה תומך בהחלטת המועצה, אתה מתנגד להחלטת המועצה?

ירון יעקב: עמדתי היא שבית ספר נחשון הוא בית ספר טוב.

ירון יעקב: סיפור ההיסעים נמדד- -

קריאה: מי נותן לך את הסמכות להחליט שהוא טוב או לא?

זבולון אורלב: אדוני, תואיל לצאת החוצה.

זבולון אורלב: אני מכיר את התופעה הזאת שלקראת סיום ישיבה כולם מתפרצים.

זבולון אורלב: מי שיתפרץ ייצא החוצה.

קריאה: - - -

זבולון אורלב: תצא החוצה, אדוני, כי תכף תיאלץ לצאת מהבניין.

ירון יעקב: אני כהורה מביע את עמדתי.

ירון יעקב: זאת עמדתי כמו שיש לאנשים אחרים עמדה אחרת.

ירון יעקב: עמדתי היא שבית ספר נחשון הוא בית ספר טוב אחרי שראיתי מה שראיתי.

ירון יעקב: אחרי שראיתי את המחויבות, את הנחרצות, את הנחישות של האנשים שמובילים אני יודע שהולך להיות שם משהו טוב שם.

ירון יעקב: בעניין ההסעות אני רוצה להתייחס בשתי נקודות: לדעתי, הבעיה המרכזית בהסעות היא לא הנסיעה עצמה, אלא ההורדה וההעלאה בהסעה והפיזור של ההסעה על פני שעות היום.

ירון יעקב: מכיוון שזה בית ספר אזורי שמתחיל באותה שעה ומסתיים באותה שעה נכון יותר שיהיו מפרצים לעגינת אוטובוסים כדי שילדים לא יסתובבו כמו שהם מסתובבים היום במודיעין.

ירון יעקב: הפתרון האזורי של המועצה בעניין הזה הוא טוב יותר.

ירון יעקב: הנקודה השנייה היא שישנו מסמך הסעות, וישנה התחייבות מאוד גדולה של המועצה לספק לא רק פתרונות הסעה לבית הספר וחזרה, אלא גם פתרונות הסעה אחרי שעות הפעילות, פתרונות חברתיים.

ירון יעקב: אם יש מסיבה לילד במוצאי שבת אפשר לקחת אותו- -

בת חן בן עמי: וביום שישי?

זבולון אורלב: גברתי, צאי החוצה.

זבולון אורלב: את מפריעה כל הזמן.

ירון יעקב: יש גם shuttle שהמועצה בנדיבותה נתנה בגלל הביזור הגיאוגרפי.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הבהרת את הנקודה.

זבולון אורלב: מי עוד נמצא כאן?

שמעון סוסן: יושב ראש ועד היישוב, חבר הנהלת המועצה, מר עובד שטח.

עובד שטח: אני יושב ראש ועד היישוב.

זבולון אורלב: מה עמדתך?

עובד שטח: אני אקריא את הודעת ועד היישוב: "הודעת ועד היישוב לפיד בעניין מעבר ילדי לפיד לחטיבת ביניים: ועד היישוב מודע להמלצת ועדת החינוך של היישוב אשר בחנה את האפשרויות של לימודי ההמשך של ילדי לפיד ומכיר את עבודתה.

עובד שטח: ועד היישוב מעריך את מחויבותו של ראש המועצה לחינוך ילדינו והתרשם מאוד מחטיבת הביניים נחשון במהלך הסיור שנערך שם.

עובד שטח: עם זאת לאור העובדה שחלק ניכר מתושבי היישוב מתנגדים לשינוי המיפוי אשר בוצע לאחרונה על-ידי המועצה ואושר על-ידי משרד החינוך, פנינו לראש המועצה וביקשנו ממנו לתת מענה הולם לאנשים שמבקשים לא ללמוד בנחשון".

זבולון אורלב: פרש ונמק מה זה "מענה הולם"?

עובד שטח: אנחנו רוצים לפעול במסגרת החוק, כפי שציין אחד החברים.

זבולון אורלב: לא הבנתי.

זבולון אורלב: מה זה "מענה הולם"?

זבולון אורלב: נראה לי שאתה מחזיק את המקל משני קצותיו.

עובד שטח: אני לא מחזיק את המקל.

עובד שטח: מכיוון שנאמר בצורה ברורה שוועד היישוב מפי הגברת ממשרד החינוך – לנו אין say- -

דני דנון: אם היית צריך לבחור עכשיו, מה היית בוחר.

עובד שטח: באופן אישי אתה שואל אותי?

זבולון אורלב: כן, באופן אישי.

עובד שטח: באופן אישי אני בעד נחשון.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אמרת שיושב ראש ועדת חינוך נמצא פה.

שמעון סוסן: יושב ראש ועדת החינוך של היישוב לפיד שקיבלה החלטה פה-אחד.

איילת קציר: גוף וולונטרי.

אריק אטיאס: גם ועדת החינוך ביישוב התכנסה לאחר אינוונטר שנעשה במשך כמה חודשים בהנהגה המוסדית.

אריק אטיאס: בסופו של דבר נותרנו עם שתי אפשרויות מבין השש שהיו לנו בתחילת הדרך.

אריק אטיאס: האופציה הראשונה הייתה בית הספר בנחשון ושוהם, והאופציה השנייה הייתה בית הספר עירוני ב'.

אריק אטיאס: אחרי שנשקלו כל הפרמטרים בוועדת החינוך, כל חברי הוועדה ללא יוצא מן הכלל, קבעו שהאופציה הטובה ביותר מבחינתנו בין שתי האופציות האלה בלבד- -

זבולון אורלב: לפי דבריו של ראש העיר, הדברים שלך מאומתים כי גם הוא אמר שהוא הציע את העניין הזה של עירוני ב'.

אריק אטיאס: האופציה הייתה עירוני ב'.

אריק אטיאס: אנחנו לחלוטין לא דנו בענייני מיפוי או משהו בסגנון הזה, וברגע שנתבקשנו לקבוע האם נחשון או עירוני ב', ההחלטה הייתה שנחשון היא האופציה העדיפה.

אריק אטיאס: זאת עמדת ועדת החינוך, זאת לא עמדתי האישית.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר את דעתי לסיום, ונראה האם זאת יכולה להיות גם דעת חבריי לוועדה.

זבולון אורלב: מניסיוני אני לא מוצא פגם מהותי בהחלטה ולא מוצא שהיא באופן קיצוני בלתי סבירה.

זבולון אורלב: יש שיקולים לכאן ושיקולים לכאן, אין כאן צד צודק ולא צודק.

זבולון אורלב: בסופו של דבר צריכים לקבל הכרעות.

זבולון אורלב: לפעמים צריכים לקבל הכרעות בין שני צדדים צודקים.

זבולון אורלב: אני לא מוצא נימוק קיצוני סביר לפסול החלטה גם של העיר מודיעין, גם של המועצה האזורית וגם של משרד החינוך, שהיא מאוד ברורה.

זבולון אורלב: מה שמאוד מפריע לי היא התלונה של ההורים שהם מנסים להיפגש עם משרד החינוך ולא מצליחים.

לילי הורוביץ: אני מוכנה לתת הסבר.

זבולון אורלב: את יכולה להגיד אם נפגשו או לא נפגשו?

לילי הורוביץ: נפגשו עם קבוצה מסוימת, אבל כשהורים שובתים המדיניות היא לא להיפגש.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: כרגע אנחנו יכולים לומר ששמענו את הצדדים.

זבולון אורלב: הסמכויות נמצאות בידי מי שעם סמכויות, וכפי שאמרתי אני לא חושב שיש כאן צדק אחד מוחלט.

זבולון אורלב: יש צדדים לכאן ולכאן, אבל בסופו של דבר צריכים לקבל הכרעות, ומי שמקבל הכרעות קיבל את ההכרעה.

זבולון אורלב: מפריעה לי מאוד שמי שמקבל את ההכרעות – משרד החינוך – לא דיבר עם ההורים.

זבולון אורלב: לכן אני מבקש ומציע גם כהחלטה שמנהלת המחוז, יחד עם ראש מנהל הפיתוח יקדישו זמן עוד השבוע, אם אפשר, לקבל את ההורים כדי שתישמע דעתם, ולאחר מכן נקבל את ההחלטה הסופית.

זבולון אורלב: בעינינו אנחנו רואים איזשהו ליקוי.

זבולון אורלב: ראש המועצה פוגש אותם ושומע אותם – אין לי שום טענה לגבי תהליך קבלת ההחלטות של ראש המועצה.

זבולון אורלב: יש לו תפקיד, הוא ממלא אותו – בסדר גמור.

זבולון אורלב: הוא קיבל את ההחלטה, זאת סמכותו.

זבולון אורלב: ממשרד החינוך אני מצפה שישמע את ההורים, יקשיב, אולי יש משהו שניתן לעשות, אני לא יודע, ולאחר מכן לקבל את ההחלטה.

זבולון אורלב: אם אפשר ניתן שבוע ימים שמנהלת המחוז וראש המנהל – יעמדו בזה?

קריאה: בוודאי.

זבולון אורלב: אני מבקש שהוועדה תקבל דיווח עד יום שלישי בשבוע הבא, ולאור הדיווח שנקבל נשקול את המשך צעדיה של הוועדה.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.