הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך לדיון בפרק י"ד רשות השידור בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1, 2009-07-06 09:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב לכם.

אופיר אקוניס: אני רוצה לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך, בפרק י"ד, רשות השידור, בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

אופיר אקוניס: אנחנו נמצאים פה בדיון שיכול להיות שהוא מאוד ספציפי, אבל מכיוון שאנחנו בסוג של עיצומים ברשות, בסוג של הודעה מטעם האוצר על הפסקת המשא-ומתן על רפורמה וכדומה, כפי שאני קורא בעיתונים וראיתי באינטרנט, בקיצור נושאים נוספים שעולים על שולחננו מתוקף המציאות המתרגשת עלינו, אני אשמח תוך כדי הדיון הזה לשמוע הערות מהצדדים הנוגעים בדבר.

אופיר אקוניס: בסופו של דבר הכול קשור האחד בשני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב, האם אתה רוצה לומר כמה מלים לפני שנפתח את הדיון?

זבולון אורלב: לא.

אופיר אקוניס: אורי ישראלי יציג את הצעת האוצר, ואז נפתח דיון קצר, אני מבקש שכל אחד יתכנס לזמן של שלוש-ארבע דקות.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים גם לחוקק פה היום, לעבור על הסעיפים, תביאו את זה בחשבון.

אורי ישראלי: בוקר טוב לכולם, אני רכז תקשורת באגף התקציבים במשרד האוצר.

אורי ישראלי: אני אציג את פרק י"ד בחוק ההסדרים, שנוגע לרשות השידור.

אורי ישראלי: המטרה בתיקון החקיקה בפרק הזה היא להבטיח את רכש התכנים ברשות השידור, בהתאם לכללים שקבועים כבר היום בחוק.

אורי ישראלי: אני אתחיל בסקירה קצרה לגבי השידור הציבורי – הרקע והמטרות.

אורי ישראלי: אם אנחנו מסתכלים על שידורי הטלוויזיה באופן כללי, אנחנו רואים חשיבות מאוד-מאוד גדולה בהיבטים התרבותיים והחברתיים בשידורי הטלוויזיה בכלל, ובנושאים של השידור הציבורי בפרט.

אורי ישראלי: שידורי הטלוויזיה הם חלק מרכזי מאוד מהתרבות, מהחברה, ומהמראה שלה.

אורי ישראלי: מספר השעות שישראלי צופה בטלוויזיה ביום הוא גבוה מאוד, וזה מאוד משפיע על השיח החברתי ועל התרבות.

אורי ישראלי: אם אני אפרט, יש כאן השפעה על שידורי החדשות, יש כאן חשיבות בביקורת על השלטון ועל החברה, זה משפיע על עמדות בציבור ועל הנושאים שעולים לשיח הציבורי, זה מאפשר לקבוצות שונות באוכלוסייה להתבטא וזה מקדם את היצירה הישראלית על הגוונים השונים שלה.

אורי ישראלי: אנחנו רואים חשיבות גדולה מאוד לעולם הטלוויזיה, מעבר להיבטים הכלכליים שבה.

אורי ישראלי: אם אנחנו מסתכלים על מבנה שוק הטלוויזיה בישראל, ההבדל המשמעותי הוא, שברשות השידור אין גוף רגולטורי שמפקח על הנעשה שם ועל התכנים שמופקים.

אורי ישראלי: הכלל שקבוע היום בחוק, שלמעשה רשות השידור מפקחת על עצמה, ואין גוף חיצוני כמו בטלוויזיה הרב-ערוצית או בשידור המסחרי, שיש רגולטורים נפרדים, שתפקידם לוודא שאותם גופים מייצרים את התכנים שנדרשים מהם בהתאם לחוק.

זבולון אורלב: מי שני הרגולטורים?

אורי ישראלי: הטלוויזיה הרב-ערוצית מפוקחת על ידי המועצה לשידור הכבלים והלוויין, והשידור המסחרי וערוצים 2 ו-10 מפוקחים על ידי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

זבולון אורלב: פה יש את מועצת מליאת רשות השידור, היא המקבילה.

זבולון אורלב: אין הבדל בפיקוח הציבורי.

דנה נויפלד: אין פיקוח בידי גורם חיצוני.

אופיר אקוניס: הוועד המנהל והמליאה.

דנה נויפלד: למליאה עצמה יש שני תפקידים, היא גם חלק מהגוף המשדר עצמו והיא גם עושה את הפיקוח.

דנה נויפלד: היא גם מאשרת את התוכניות וגם מתווה את המדיניות של הרשות.

מוטי שקלאר: במליאת הרשות השנייה זה בדיוק אותו דבר.

מוטי שקלאר: היא מאשרת לוח שידורים- - -

גדי בן יצחק: אני חושב שזה מצביע על איך האוצר רואה אותנו מלכתחילה, כאיזה מין גידול פרא שאולי כדאי לגמור עליו.

אופיר אקוניס: אני אחזור על מה שאמרתי, כדי שלא יהיו אי הבנות בנושא של רשות השידור.

אופיר אקוניס: אני באופן אישי, ואני חשוב שגם חברי לוועדה, רואים בשידור הציבורי דבר חשוב, מהותי, הכרחי, במדינה דמוקרטית.

אופיר אקוניס: שידור ציבורי חזק הוא שידור ציבורי יעיל וטוב.

אופיר אקוניס: אגב, אם רוצים לייעל, אפשר לדון על ייעולו, אבל צריך לדון בייעולו, לא לומר שנדון על רפורמה ולהפסיק חד-צדדית את הרפורמה.

מטי גרינברג: לא להפסיק חד-צדדית.

אופיר אקוניס: לכן אתם פה ואני אשמע אתכם, גם את המנכ"ל וגם את הצד השני, האוצר, שכרגע מדבר מטעמו אורי ישראלי.

אופיר אקוניס: אגב, תסביר לנו אחר כך מה הסטטוס של המשא-ומתן על הרפורמה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך באופן אישי, אני חושב, על דעתם של חברי הוועדה המשותפת, תקן אותי, חבר הכנסת אורלב, אם אני טועה, שאני רואה בשידור הציבורי דבר חשוב וציבורי, ושידור ציבורי חזק הוא יותר טוב משידור ציבורי מוחלש.

זבולון אורלב: כל מלה בסלע.

אופיר אקוניס: ולא דיברנו קודם.

אורי ישראלי: ההצעה שאנחנו מביאים לכאן, היא מופיעה גם בשקף שבפניכם, מתוך תפיסה של הממשלה ככלל, ובין היתר גם של משרד האוצר בהקשר הזה, שלשידור הציבורי יש חשיבות גדולה מאוד במדינה דמוקרטית, ולעולם הטלוויזיה בפרט יש חשיבות גדולה מאוד בשידורי החדשות ובקידום היצירה המקומית הישראלית.

אורי ישראלי: ומתוך דאגה לשידור הציבורי, בין היתר, אנחנו רוצים להביא את התיקון הזה, ולא מתוך רצון לפגוע בשידור הציבורי.

אורי ישראלי: עוד פעם, אנחנו רואים את החשיבות שלו, והמטרה היא לגרום לכך שהשידור הציבורי ימלא את תפקידיו ואת ייעודו כפי שמוגדר היום בחוק.

אורי ישראלי: אם מישהו הבין אותי בצורה אחרת, אני מבהיר בצורה חד-משמעית, וכמו שאתם רואים, זה גם מופיע במצגת מלכתחילה.

אורי ישראלי: אני חוזר למתווה שדיברתי עליו.

אורי ישראלי: בהרבה מאוד שווקים ובהרבה מאוד תחומים יש דברים שנעשים רק באמצעות גורמים פרטיים, מה שנקרא "שידור מסחרי".

אורי ישראלי: בעולם הטלוויזיה יש מקורות הכנסה לשידור הטלוויזיה מדמי מנוי ומפרסומות, אבל יש שורה של התנגשויות בין האינטרסים המסחריים לבין האינטרסים הציבוריים, החברתיים והתרבותיים בשידורי טלוויזיה.

אורי ישראלי: כפי שמופיע בשקף, טלוויזיה מסחרית, מעצם העובדה שהיא צריכה להתפרנס מהדבר הזה היא מוטה על ידי שיקולים עסקיים ושיקולי רייטינג, היא מחויבת בסופו של דבר לבעלי השליטה בה ולגורמים מממנים, שבסופו של דבר אלה הגורמים המפרסמים.

אורי ישראלי: בהרבה מאוד מקרים יש ניגוד אינטרסים בין איכות התכנים או בין השידור של תכנים ישראליים לתכנים זרים בטלוויזיה מסחרית, בגלל העובדה שתכנים זרים בהרבה מאוד מקרים יותר זולים מאשר הפקה של תכנים ישראליים.

אורי ישראלי: הפתרון שיש לדבר הזה בשידור מסחרי, שמבטיחים את האינטרס הציבורי – את התכנים האיכותיים, את התכנים הישראלים, את היצירה הישראלית - באמצעות רגולציה.

אורי ישראלי: הרגולציה הזאת חשובה, אנחנו לא טוענים בשום צורה שהיא שצריך להפחית בה או להקל בה, אבל ברור לכולם שהיא יוצרת התנגשות אינטרסים מסוימת בין האינטרס המסחרי לאינטרס הציבורי, ומכאן באה החשיבות הגדולה מאוד של השידור הציבורי.

אורי ישראלי: והמנגנון שקיים בישראל ובעולם כולו מבטיח מימון קבוע ויציב לשידור הציבורי, ולמעשה משחרר אותו מהלחץ של כל האינטרסים השונים שדיברנו עליהם, ומאפשר לאותו גוף להתמקד רק במטרות הציבוריות שהוגדרו לו במקומות כאלה ואחרים, ובישראל זה הוגדר בחקיקה.

אורי ישראלי: בכוונה אני מציג כאן את חוק רשות השידור, ממש ציטוט מתוך החוק.

אורי ישראלי: יש כאן מטרות גדולות וחשובות לשידור הציבורי, לקיים שידורים במגוון גדול מאוד של מטרות, שברור לכולם שהן חשובות ביותר.

אורי ישראלי: ואני קורא מתוך החוק: לשדר תוכניות חינוך, לשקף את חיי המדינה, לטפח אזרחות טובה, לחזק את הקשר עם המורשת היהודית וכן הלאה וכן הלאה.

אורי ישראלי: מטרות רבות וחשובות.

אורי ישראלי: אני רוצה להמשיך הלאה מתוך החוק ולהגיד את האמירה הבאה: המטרות האלה כולן חשובות, הדרך לממש אותן באמצעות שידורי טלוויזיה, אין מה לעשות, עוברת דרך השקעת משאבים ליצירה הישראלית.

אורי ישראלי: כלומר, כשלא משקיעים משאבים בדברים האלה, למעשה אף אחת מהמטרות לא תיושם כהלכתה, כפי שקבע המחוקק, כי זה בסופו של דבר האמצעי של רשות השידור להביא לציבור את התכנים האלה.

אורי ישראלי: אני קצת נכנס להגדרות, כי הן חשובות גם לתיקון החקיקה הספציפית אחר כך.

אורי ישראלי: החוק מגדיר כבר היום מה זו הפקה מקומית, זו תוכנית טלוויזיה שיוצרה בישראל, עבור קהל יעד ישראלי.

אורי ישראלי: זה לא כולל שידורי חדשות, תוכניות ספורט ותוכניות בענייני היום.

אורי ישראלי: המחוקק גם הגדיר הפקה מקומית קנויה כהפקה שלא הופקה ברשות השידור או בגוף ממשלתי או בגוף טלוויזיה אחר, אלא נקנתה מבחוץ.

אורי ישראלי: כבר היום קבוע בחוק, אני קורא מהתוספת, שההוצאה השנתית שתוציא רשות השידור לרכש של הפקות מקומיות קנויות לא תפחת מ-36% מההכנסות באותה שנה, ועוד מעט אני אגדיר בדיוק מה סכומי הכסף שעליהם מדובר.

זבולון אורלב: אם מדובר מהכנסות, מאילו הכנסות?

אורי ישראלי: אני עוד מעט אגדיר.

גדי בן-יצחק: לא מאגרה יציבה.

אורי ישראלי: אני חוזר שוב על החשיבות ברכש הפקות מקומיות, ולמה המחוקק למעשה כבר היום הגדיר את הדבר הזה.

אורי ישראלי: הדבר הזה הוא למעשה המנגנון החזק ביותר שקיים בכל עולם הטלוויזיה להבטיח השקעה בתכנים ישראלים ולממש את אותן מטרות שדיברנו עליהן קודם, זה מגדיר את מגוון התכנים בטלוויזיה, זה מפתח את שוק ההפקה ואת היצירה המקומית, זה משתף הרבה מאוד גורמים בתהליך היצירה ובהפקת התוכניות, וזה מאפשר לרשות להיות גורם שמתמקד בהחלטה לגבי אילו תכנים הוא רוצה שישודרו במקום להתמקד באלמנטים הטכניים של הפקת התוכניות.

אורי ישראלי: הכללים האלה של חובת הפקות מקומיות גם בתחום של סוגה עילית אינם רלוונטיים רק לרשות השידור, הדבר קיים למעשה בכל עולם הטלוויזיה.

אורי ישראלי: יש חובות, והן מוצגות כאן, לטלוויזיה הרב-ערוצית.

אמיר רוזנברג: הפקות מקוריות קנויות.

אורי ישראלי: גם בטלוויזיה הרב-ערוצית וגם ברשות השנייה יש סכומים בהחלט לא מבוטלים של חובות רגולטוריות, שמבטיחות למעשה את הוצאת הכספים בעבור היצירה הישראלית.

אורי ישראלי: הטלוויזיה הרב-ערוצית חייבת להקדיש 8% מההכנסות להפקות מקומיות, ומחצית מזה לסוגה עילית, ברשות השנייה הסכומים יותר גבוהים, זה שיעור מהמחזור, זה סדר גודל של 50% מההכנסות להפקות ישראליות, וכ-10% לסוגה עילית.

אורי ישראלי: ברשות השנייה דרך אגב נקבעו גם סכומי מינימום, ולכן האחוזים בפועל, לפחות לגבי חלק מהגופים הוא יותר גבוה.

אורי ישראלי: לשאלתך, מר אורלב, אני מציג כאן בצורה ברורה מאוד מה החוק מגדיר היום.

אורי ישראלי: הנתונים כאן הם מתוך הצעת תקציב רשות השידור לשנת 2009.

אורי ישראלי: תקציב רשות השידור הוא בסדר גודל של 800 מיליוני שקלים – חילקנו כאן את מקורות ההכנסה באופן גס לארבעה חלקים - סכום נוסף שמועבר דרך משרד התחבורה, שמשולם באמצעות רישיון הרכב, האגרה השנתית של רישוי הרכב – סדר גודל של 240 מיליוני שקלים; פרסומות ברדיו ועוד כמה הכנסות שונות – סדר גודל של 100 מיליוני שקלים; אגרת הטלוויזיה שמשולמת על ידי האזרחים והכנסות מקבילות לזה – סדר גודל של 430 מיליוני שקלים- - -

אלי אפללו: האם זה הסכום שצריך לגבות, או זה מה שגובים הלכה למעשה?

אורי ישראלי: זה מתוך הצעת התקציב של רשות השידור לשנת 2009.

אלי אפללו: כמה גובים הלכה למעשה?

אורי ישראלי: שנת 2009 עדיין לא הסתיימה.

אלי אפללו: מה הממוצע?

זבולון אורלב: 2008.

אורי ישראלי: הדבר הזה מבוסס על 2008.

אלי אפללו: האם זה הסכום שצריך לגבות?

אורי ישראלי: זה הכום שרשות השידור צופה שהיא תגבה השנה.

גדי בן-יצחק: זו גבייה בפועל או תחזית?

אורי ישראלי: זו תחזית רשות השידור בהתאם לקצב הגבייה שלה בשנת 2008.

אופיר אקוניס: מה מצב הגבייה?

אורי ישראלי: אפשר לקבל עדכון מרשות השידור.

אלי אפללו: כמה היה צריך לגבות?

ערן הורן: קודם כול, הנתונים האלה הם נתוני תקציב 2009, ולא תחזית הגבייה הריאלית.

זבולון אורלב: לא שאלו אותך על זה, שאלו אותך מה נתוני הגבייה של 2008?

זבולון אורלב: זו בעיה לדעת?

ערן הורן: אחוזי הגבייה לעניין אגרת הטלוויזיה, אנחנו מעריכים בין 65% ל-70%.

ערן הורן: למיטב זכרוני, ועדת הכלכלה ביקשה מסמך מפורט של מנהל אגף הגבייה וקיבלה אותו.

לאה ורון: ברגע זה להביא אותו.

לאה ורון: בתום הדיון התבקשתם להעביר, ואכן העברתם, את המסמך, ובו נתוני הגבייה.

אופיר אקוניס: למעלה מ-30% לא משלמים.

אופיר אקוניס: אגב, מה הסיבות?

נחמן שי: מכלל בתי האב רק 70% גבייה?

אופיר אקוניס: אם אינני טועה בית אב לא חייב, מי שחייב זה מי שמחזיק במכשיר.

אופיר אקוניס: בית אב לא חייב לשלם אגרה, אלא אם כן הוא מחזיק במכשיר טלוויזיה.

אופיר אקוניס: זה החוק.

ערן הורן: בבתי האב שבהם מוחזק מכשיר טלוויזיה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, שלא ישתמע מהשאלות האלה שאני לא תומך במלוא המובן בשידור הציבורי, ואני אפילו מתנגד להצעת האוצר.

חיים אורון: באופן מפתיע...

אלי אפללו: תשאל את נחמן שי, אני הולך אתו, ברוב ההצעות.

נחמן שי: זה לא באופן מפתיע, זה באופן אמיתי.

אלי אפללו: זה אמיתי במלוא מובן המלה, רק שיש לי ביקורת קשה מאוד על הגבייה שלהם הלכה למעשה.

אלי אפללו: זאת גבייה שגובים היכן שנוח, בקלות דעת.

אלי אפללו: אם היתה לכם אפשרות לגבות עוד 35%, היה לכם פתרון.

אלי אפללו: כמה זה עוד 35%, אדוני?

אלי אפללו: אתם גובים היכן שהכי קל לכם, והגבייה שלכם לא בודקת, לא מתעמקת.

אלי אפללו: היו דוחות קודמים, דוחות ביקורת שלכם, קראתי אותם לפני כמה שנים, שאמרו שהנושא של הגבייה – אני אביא ואראה לכם – הוא עקב אכילס הכי גדול שלכם.

אופיר אקוניס: אדוני חבר הכנסת אפללו, במסמך של רשות השידור, אני אקרא לך נתוני גבייה בפועל, אחוז הגבייה בישראל עדיין נמוך, והסעיף הראשון, תראה מה שהוא אומר: התנגדות קשה של אוכלוסיית המיעוטים לשלם את האגרה.

אופיר אקוניס: כשאתה שואל אם הם לא נכנסים למקומות קשים, אתה מתכוון ליישובי המיעוטים.

אלי אפללו: אני לא מתכוון ליישובי המיעוטים.

אופיר אקוניס: אגב, אתה צודק, צריך לשים את הדברים על השולחן.

אלי אפללו: אני לא רוצה לקרוא לזה רק המיעוטים.

אופיר אקוניס: כך אומרת רשות השידור, ואני חושב שהם צודקים.

אלי אפללו: קודם כול, אם הם לא יכולים לגבות, להוציא את זה למכרזים, לאנשים שיוכלו לגבות.

אלי אפללו: ויש הצעות של גופים שמוכנים לגבות.

אלי אפללו: אני יודע, כי קיבלתי נייר עמדה בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אתה מציע שהגבייה תיעשה על ידי גוף חיצוני.

אלי אפללו: כמו בכל דבר שלא יכולים, לתת לקבלנים.

אופיר אקוניס: זה דווקא מייעל לכם את הגבייה, במקום שאגף הגבייה יעשה את זה.

אלי אפללו: זה ייעל לכם את הגבייה בצורה לא רגילה.

אלי אפללו: במקום להישאר עם אותה תפיסת עולם של אגף הגבייה, שלא עושה.

אלי אפללו: אתה יודע איפה הוא גובה?

אלי אפללו: הוא גובה מאלו שיש להם משכורות, אלו שקל להם לגבות מהם במקום להתמודד עם ה-35% האלה שאתם לא גובים, שזה היה פותר את הבעיה.

אלי אפללו: אני מתנגד למה שמציע האוצר, ואני תומך בכם, אבל בנושא הזה קשה לי לתמוך.

אלי אפללו: מצד אחד אני לא מסכים עם הרפורמה הזאת, ומצד שני, אני מתנגד לחלוטין לחוסר ההתייעלות שלכם.

אלי אפללו: אני בפיצול בעניין הזה.

אלי אפללו: אם היה לכם פתרון לעניין הזה, היה הרבה יותר קל לי לעבוד אתכם במלוא מובן המלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו, אנחנו לא עוסקים כרגע בגבייה.

אלי אפללו: הגבייה היא חלק מהנתון הכספי.

אופיר אקוניס: אתה צודק.

אלי אפללו: 35%, אתה יודע כמה התוספת?

אופיר אקוניס: אני בטוח שהטענה היא לא לרשות השידור, אלא לאלה שלא משלמים.

אלי אפללו: לא, הטענה היא לרשות השידור.

אופיר אקוניס: הטענה היא לרשות השידור שגובה את האגרה?

אלי אפללו: שלא גובה מספיק.

אלי אפללו: היא לא מגיעה לכל סוגי האוכלוסייה.

זבולון אורלב: אגב, לו היו גובים את 30% הנותרים, כל הצעת החוק וכל הדיונים היו מתייתרים.

אלי אפללו: נכון, זה מה שאני אומר.

גדי בן-יצחק: והיו שוב מקטינים את האגרה.

זבולון אורלב: האוצר לא היה מקטין, הרי האוצר דואג לשידור הציבור.

זבולון אורלב: היעלה על הדעת שהאוצר ירצה להקטין לרשות השידור את האגרה?

זבולון אורלב: לא יעלה על הדעת.

כרמל שאמה-הכהן: כשאתה אומר 70% גבייה, האם זה כולל גבייה של חובות עבר או רק מהשנה האחרונה?

אלי אפללו: לא, הם גובים כל שנה.

אלי אפללו: ראיתי את הדוח.

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה שסמנכ"ל הכספים יענה.

כרמל שאמה-הכהן: האם יש עוד חובות מעבר ל-30% בכל שנה, כלומר, שבכל שלוש שנים מפגרים ב-100%?

ערן הורן: אגף הגבייה, בניגוד למה שנאמר כאן, מפעיל את כל האמצעים שהחוק מרשה לו, כולל שימוש בעורכי-דין חיצוניים.

אלי אפללו: לא עורכי דין, חברות גבייה.

ערן הורן: רשות המסים שעוסקים בכלל האוכלוסייה, בוודאי ששיעור הגבייה שלהם לא 100%.

אלי אפללו: האם אפשר לקבל תשובה לשאלה שלי?

ערן הורן: יש הצעת חוק שתאפשר לרשות לקבל נתונים על רשימות המנויים של חברות הכבלים והלוויין, זה בוודאי יביא- - -

אלי אפללו: לא שאלנו את השאלה הזאת.

כרמל שאמה-הכהן: זה חשוב.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הצעת החוק של חבר הכנסת כבל, שביקש דין רציפות.

ערן הורן: זה בוודאי יביא לגידול דרמטי בגבייה.

אלי אפללו: שאלנו שאלה, האם אתם מעבירים לחברות גבייה פרטיות, שהן יקבלו 1% למשל.

אלי אפללו: יש הצעות של חברות גבייה.

מוטי שקלאר: חבר הכנסת אפללו, אני רק שלוש שנים ברשות השידור, אבל אני קצת יודע מה נעשה שם קודם לכן, וגם חבר הכנסת נחמן שי מכיר.

אלי אפללו: גם אני מכיר.

מוטי שקלאר: השתמשו בכל האמצעים, בחברות גבייה, במחסומים, כולל שימוש בחברות גבייה פרטיות, זה לא הביא לאחוז גבוה יותר של גבייה.

אופיר אקוניס: בוא לא נחזור לפרשת המחסומים.

אלי אפללו: אני יודע מדוח שהוצאתם, ראיתי את הדוח לפני כמה שנים, שבחברות גבייה הצלחתם בצורה לא רגילה.

מוטי שקלאר: בסך הכול זה לא הביא יותר מהאחוז הקיים.

אלי אפללו: זה הביא במקומות שלא הצלחתם לגבות.

אלי אפללו: יש ציבור מסוג א' ויש ציבור מסוג ב'.

אלי אפללו: אתם לא נלחמים בציבור הזה.

אלי אפללו: נוח לכם לגבות מאנשים שקל לכם, והיכן שיש לכם בעיה, אתם לא מתמודדים אתה.

מוטי שקלאר: אנחנו מעסיקים עורכי דין- - -

אלי אפללו: לא עורכי דין, חברות גבייה.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת אפללו.

אופיר אקוניס: בואו נמשיך את מצגת האוצר, ואם תרצה אחר כך, חבר הכנסת אפללו, נתמקד.

אורי ישראלי: סיימנו למעשה את תמונת ההכנסות של הרשות מההכנסות השונות.

אורי ישראלי: החוק קבע שכל ההכנסות מאגרת טלוויזיה ומחסויות בטלוויזיה מוגדרות כהכנסות.

אורי ישראלי: אנחנו רואים שמדובר בסדר גודל של קצת יותר מ-450 מיליוני שקלים, והחוק קובע, ש-36% מתוך אותן הכנסות, קרי, סדר גודל של 170 מיליוני שקלים מתוך אותם 800 מיליוני שקלים יועברו להפקות מקומיות קנויות.

אורי ישראלי: אפשר להתרשם שזה סדר גודל של 20% מסך ההכנסות של רשות השידור.

אורי ישראלי: מתוך אותם 36%, 10% אמורים להיות מועברים לתוכניות של סוגה עילית, לתוכניות בתחום דרמה, דוקומנטרי ותוכניות באיכות גבוהה מאוד.

אורי ישראלי: זה מתוך 168 מיליוני שקלים.

אורי ישראלי: כלומר, זאת המחויבות שהחוק קובע כבר היום להפקות ברשות השידור.

אורי ישראלי: עד עכשיו הצגנו למעשה את מטרות השידור הציבורי, הצגנו את הבעיה שקיימת ביצירת הפקות מקומיות ישראליות ואיכותיות בגורמים המסחריים.

אורי ישראלי: לא שזה לא קיים שם, אבל הצגנו את הבעיה ואת ניגוד האינטרסים המובנה שקיים במקומות האחרים, שהשידור הציבורי אמור לתת להם פתרון ולייצר את ההפקות המקומיות הישראליות האיכותיות, תוכניות הדרמה, תוכניות התחקיר, התוכניות הדוקומנטריות, התוכניות ההיסטוריות.

אורי ישראלי: למעשה, התרבות בישראל, לפי מה שהיא משתקפת בראי הטלוויזיה- - -

אופיר אקוניס: מה האוצר אומר, שזה לא מתקיים כרגע?

אופיר אקוניס: אתם לא אמורים להתחיל לעסוק באיכות, בהפקה.

נחמן שי: זה לפי הגישה החדשה.

אלי אפללו: הוא לא מתעסק בנושא הכספי, הוא רוצה לדרוש מהם, בלי לעזור להם.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח שהם רוצים את זה, גם לעסוק בענייני ההפקה והתכנים, מה איכותי ומה לא, אבל אם הם רוצים את זה, לא תמיד הם יקבלו מה שהם רוצים.

אלי אפללו: יש להם יכולת יוצאת מן הכלל, לפקידי האוצר.

רני בלייר: לאוצר יש תפקיד לשמור על תרבות המדינה הזאת.

רני בלייר: ..

אופיר אקוניס: רני בלייר, אתה רשום.

גדי בן-יצחק: אני עדיין לא מצליח להבין את עמדת האוצר, שהמצגת משקפת אותה נאמנה.

גדי בן-יצחק: רשות השידור מופיעה רק ב-9.6 מיליוני שקלים להפקות, כאשר משום מה שוכחים שחלק נכבד מהמשכורות ברשות השידור הן על הפקה, והפקה מקומית, כי אין לנו עובדים סינים ולא אחרים.

גדי בן-יצחק: העניין הזה לא משקף את המציאות, אלא משקף רק מגמה מסוימת של האוצר.

אורי ישראלי: בכל נושא שבו המדינה גובה כסף מהאזרחים יש תמיד שני היבטים: יש היבט אחד של המטרות שלשמן הוא נועד ויש ההיקף הכספי שנגבה מהציבור.

אורי ישראלי: לכל גוף, בין היתר גם למשרד האוצר, יש מחויבות לבחון האם היקף הכספים שאנחנו דורשים מהציבור מגיעים למטרות שלשמן נועדו, והאם הם מנוצלים ביעילות.

אורי ישראלי: לגביית כספים מהציבור יש משמעות, גם בהשפעה על הכלכלה וגם בהשפעה על החברה.

אורי ישראלי: לכן נכון לדון בנושא הזה ולא להתחמק ממנו, גם בגלל ההערות שעלו כאן.

אורי ישראלי: ההצעה כאן היא לא הצעה להפחית כספים מרשות השידור, וודאי שלא לסגור את רשות השידור, אלא ליצור את הכלים המתאימים כדי שהרשות תמלא את ייעודה.

אופיר אקוניס: ברור.

אופיר אקוניס: שלא יהיו אי הבנות, זה לא על סדר-היום.

אופיר אקוניס: אף אחד לא מדבר על סגירה של רשות השידור.

אלי אפללו: הוא מוריד את התקציב.

אלי אפללו: איך אתה רוצה שהם יפעלו?

אחיה גינוסר: אני חולק על ההנחה.

אופיר אקוניס: לא יהיה הדבר הזה.

אופיר אקוניס: לא יקום ולא יהיה, סגירה של רשות השידור, כל הדברים הפופוליסטים האלה.

אופיר אקוניס: בואו נעשה סדר בדברים, יש מקום לרפורמה עמוקה ויסודית ברשות השידור, ואני לא בעד כל הסיסמאות של סגירת רשות השידור והגדרתו כגוף אנכרוניסטי.

אופיר אקוניס: בסדר, יש דברים שצריך לשפר.

אופיר אקוניס: תאמינו לי, יש דברים שצריך לשפר גם במקומות שמנוהלים על ידי הכלכלה החופשית.

אופיר אקוניס: תפסיקו עם כל השיח הזה.

אחיה גינוסר: השאלה, אם בדברי האוצר, שאין לו שום כוונה לסגור את רשות השידור, אלא רק לייעל, האם בסכומים שאתם מדברים עליהם, בהפחתה של 40% מהאגרה שהפחיתו עד היום, אתם לא מביאים לסגירת רשות השידור, ואתם יודעים שאתם מביאים לסגירת רשות השידור?

אחיה גינוסר: הפיתוי הזה שאתם מדברים עליו, של הפקות חיצוניות כביכול, ליוצרים ולמפיקים החיצוניים, אתם הרי יודעים שהכסף לא יוכל להגיע אליהם, מפני שרשות השידור.

אופיר אקוניס: אני מציע שתגיד גם אתה, תגיד בשם האוצר, שאין לכם שום כוונה כזאת.

אופיר אקוניס: אני לא רוצה להגיד לך מה להגיד.

נחמן שי: אני מציע לך לא להתנדב בשמם, כי אתה באמת לא יודע.

אופיר אקוניס: אני מקווה שאני יודע.

נחמן שי: אני חושב שכן.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, אנחנו לא נאפשר את זה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אנחנו באותה עמדה.

כרמל שאמה-הכהן: למה הנושא של אגרת רשות השידור לא קשור לנושא של חיבור לכבלים או ל-YES?

דנה נויפלד: יש הצעת חוק.

לאה ורון: הצעת החוק של איתן כבל.

אופיר אקוניס: חיבור של דטה ב-YES?

כרמל שאמה-הכהן: לא חיבור של דטה ב-YES.

כרמל שאמה-הכהן: בהגדרה, הרי כל מי שמחובר ל-HOT או ל-YES, יש לו טלוויזיה בבית, כי אחרת הוא לא היה מחובר, והוא כבר משלם את החשבון.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא למשוך את הכסף הזה דרך החשבון?

אופיר אקוניס: זו הצעה אחרת לחלוטין.

דנה נויפלד: כצינור גבייה, אתה מתכוון.

אופיר אקוניס: בואו נשמע את ההצעה.

כרמל שאמה-הכהן: אם החשבון שלך הוא 200 שקלים ל-YES, החשבון יהיה פלוס האגרה בחלוקה חודשית.

כרמל שאמה-הכהן: לא שילמת את החשבון, לא תהיה לך טלוויזיה בבית, ואז יש לך 100% גבייה.

אתי בנדלר: אפשר להגיש הצעת חוק כזאת, חבר הכנסת שאמה.

אתי בנדלר: לדעתי, תהיה לזה התנגדות גורפת.

אתי בנדלר: תשמע את חברות הכבלים והלוויין.

אתי בנדלר: בלי לדבר עם חברי הכנסת, תשמע מה תהיה עמדתם בעניין.

אופיר אקוניס: זו הצעה מעניינת.

אלי אפללו: אתה לא יכול לפעול לטובת רשות השידור, לעשות להם חיים קלים, במקום שיטפלו במערכת הגבייה הקלוקלת שלהם.

אלי אפללו: קודם כול שמערכת הגבייה שלהם תתייעל.

כרמל שאמה-הכהן: אתה רוצה שאנשים לא ישלמו אגרה?

אלי אפללו: לא, אני רוצה שישלמו אגרה.

כרמל שאמה-הכהן: במשך שנים לא מצליחים לגבות את החובות האלה.

כרמל שאמה-הכהן: לא משנה איזה מנכ"ל עומד בראשם, לא מצליחים לגבות את החובות האלה.

אלי אפללו: המנכ"ל עושה כמיטב יכולתו.

אתי בנדלר: זו הצעה מאוד בעייתית, שחברות פרטיות יגבו עבור רשות ציבורית.

כרמל שאמה-הכהן: אולי שלא יגבו.

אתי בנדלר: נדבר על זה כשתגיש הצעת חוק.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים להתקדם.

אופיר אקוניס: נייחד דיון לאגף הגבייה של רשות השידור.

מוטי שקלאר: אני מקבל את הצעת היושב-ראש, נקיים דיון על נושא הגבייה, ותראה שלא כצעקתה.

אלי אפללו: אני לא בטוח.

אלי אפללו: כמה זמן אתה מנכ"ל?

מוטי שקלאר: יכול להיות ששיטה אחרת תביא לגבייה משמעותית יותר, זה סיפור אחר.

אלי אפללו: אם אתה רוצה, יש לי דוחות ביקורת שיצאו לפני תקופתך.

מוטי שקלאר: שום דבר לא השתנה.

אלי אפללו: זה השתנה באחוזים.

מוטי שקלאר: החברה הישראלית השתנתה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו ומנכ"ל רשות השידור, עכשיו אף אחד מכם לא ברשות דיבור.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אורי ישראלי: הצגנו קודם את הבעייתיות לגבי הפקות בשידור המסחרי ואמרנו, שהשידור הציבורי למעשה אמור לתת פתרון לדברים האלה.

אורי ישראלי: היום התמונה מאוד-מאוד ברורה והגרף מספר את תמונת המציאות יותר טוב מכל המלים.

אורי ישראלי: סכום הכסף שמושקע על ידי רשות השידור בהפקות מקומיות קנויות הוא בשיעור זניח לעומת השידור המסחרי, כשאמרנו שרשות השידור אמורה לתת פתרון לאותם גופים.

אורי ישראלי: ההוצאה על פני השנים לא השתנתה בצורה משמעותית מהנתונים של 2007, והיא מוצגת כאן.

אורי ישראלי: הדבר הזה נכון בצורה כמעט זהה לגבי הפקות סוגה עילית, אותן תוכניות איכות שדיברנו עליהן קודם.

אורי ישראלי: ברשות השידור לא הצלחנו לפלח את הנתונים, ולכן הצגנו את אותו נתון, מתוך הנחה שכל ההוצאות הקנויות של רשות השידור הן סוגה עילית, אבל גם במצב כזה אנחנו רואים שהוצאות רשות השידור קטנות בצורה משמעותית משל כל גוף תקשורת אחר בישראל, וכמובן, הרבה יותר קטנות מהנתח הכולל.

ישראל חסון: למה מביאים לנו נתונים של 2007 ולא של 2008?

אורי ישראלי: הנתונים של שנת 2007 הם הנתונים המעודכנים האחרונים שפורסמו על ידי מועצת הכבלים והרשות השנייה.

ישראל חסון: הנתונים משנת 2008 עוד לא מעודכנים?

אורי ישראלי: עוד לא פורסמו.

אורי ישראלי: היקף ההפקה שרשות השידור מחויבת בה קיימת כבר היום בחוק.

אורי ישראלי: אנחנו לא ממציאים כאן מחויבות חדשה, אלה סכומים שגם כך רשות השידור מחויבת להוציא.

אורי ישראלי: והמטרה של המנגנון היא להבטיח את העמידה בחוק בתחום הזה, ולא לכפות הוצאות כספיות חדשות על הרשות.

אורי ישראלי: אנחנו מדברים על יישום התהליך הזה מתחילת 2010, לכן היה חשוב להביא את הנושא הזה היום.

אורי ישראלי: אני חייב להגיד שהמנגנון שהצענו מלכתחילה היה מנגנון הרבה יותר חזק, הוא דיבר על ביקורת חיצונית, הוא דיבר על מנגנון שלמעשה מבטיח בצורה מלאה את ההשקעה בתכנים.

אורי ישראלי: בגלל בקשה של רשות השידור, הצלחנו להגיע להסכמות איתם לגבי המנגנון וויתרנו פה על שורה של דברים שהיו חשובים לנו מלכתחילה, מתוך הבנה שאנחנו רוצים שלא יהיה מנגנון פיקוח חיצוני למעשה על רשות השידור, ושלא תהיה התערבות של גורם חיצוני בתכנים של רשות השידור.

אורי ישראלי: למעשה, אנחנו משמרים את העצמאות המלאה של רשות השידור בפיקוח העצמי שדיברנו עליו קודם.

אורי ישראלי: דבר נוסף, משמעותי מבחינתנו, שוויתרנו עליו, שאותו גורם שיפקח לא יהיה מורשה חתימה באותו חשבון שמיד נציג, ויאפשר לרשות להתנהל בצורה הרבה יותר חופשית,ושהביקורת תהיה בדיעבד ולא מראש.

נחמן שי: אתה יכול להצביע על עוד איזה גוף לא ממשלתי במדינת ישראל, שיש נוכחות כזאת שלכם בארגון, שמפקחת על דרכי ההוצאה, ואי אפשר להוציא כספים אלא באישורה?

נחמן שי: האם יש עוד דוגמאות למודל הזה.

זבולון אורלב: חשב ממשלתי בכל משרד.

נחמן שי: זה לא משרד ממשלתי.

אמיר רוזנברג: זה לא המודל המוצע.

אמיר רוזנברג: המודל המוצע הוא לא שאי אפשר להוציא כספים ללא אישור, זה לא מדויק.

אופיר אקוניס: גם לנו יש בעיה, תפיסתית.

נחמן שי: אני רוצה לעזור לך.

אופיר אקוניס: אני מודה לך מאוד על העזרה, ועזרתך תמיד רצויה, ואני באמת מתכוון לכך.

אופיר אקוניס: אל תתפלא, חבר הכנסת אפללו, לא היית בישיבה ששיבחתי בה את חבר הכנסת שי על ניהולו את התחנה הצבאית.

אופיר אקוניס: הוא הביא אותה לשיאים חדשים בזמן שהוא היה מפקד התחנה.

אורי ישראלי: המנגנון שאנחנו מציעים לא כולל פיקוח חיצוני על רשות השידור.

אורי ישראלי: נכון למודל שאני מציג כרגע, לא ישב שם אדם שיגיד להם מה להוציא בכל רגע נתון, אלא יפקח בדיעבד על הדברים.

אורי ישראלי: אני אומר עוד פעם, זה אדם שימונה על ידי רשות השידור ולא גורם חיצוני.

אורי ישראלי: זה לגבי רשות השידור.

אורי ישראלי: לגבי גורמי הטלוויזיה האחרים יש מנגנון פיקוח חיצוני שמאשר את התוכניות, שמחלט ערבויות במידה והגורמים לא עמדו במחויבויות שלהם.

אורי ישראלי: מנגנון הפיקוח שקיים מחוץ לרשות השידור כבר היום הרבה יותר מחמיר והדוק, אפילו לעומת המנגנון שאנחנו מציעים כרגע לרשות השידור.

אופיר אקוניס: בחוק, הנוסח עדיין נשאר.

אורי ישראלי: אני מיד אציג, וזה יהיה ברור.

אורי ישראלי: המנגנון שאנחנו מציעים הוא כלהלן: פתיחה של חשבון ייעודי להפקות מקומיות קנויות.

אורי ישראלי: למעשה זה צביעה של הכסף.

אורי ישראלי: אין פה שום דבר אחר.

אורי ישראלי: אותו שיעור מההכנסות שדיברנו עליו קודם, יוזרם לחשבון, החשבון ישמש רק לביצוע של הפקות מקומיות קנויות.

זבולון אורלב: את האגרה גובה רשות השידור- - -

אורי ישראלי: רשות השידור תעביר את זה בעצמה לאותו חשבון, ורשות השידור עצמה תוציא את הכספים מהחשבון.

אורי ישראלי: חוץ מזה שאמרנו לרשות השידור לפתוח חשבון בנק אחר, למעשה בינתיים לא התערבנו בשום צורה שהיא בהתנהלות של הרשות.

אורי ישראלי: החשבון הוא בניהולה של רשות השידור ובפיקוחה.

אלי אפללו: רק בהכנסה לחשבון אחר תהיה להם שליטה.

אורי ישראלי: הם שולטים, הם מחליטים מה להוציא ממנו.

אלי אפללו: זו לא התערבות?

אורי ישראלי: בשלב השני אנחנו מדברים על מינוי מפקח, שאנחנו קוראים לו "מפקח חיצוני" לחשבון ההפקות.

אורי ישראלי: אף על פי שאנחנו קוראים לו "מפקח חיצוני", המפקח ממונה על ידי רשות השידור עצמה, על ידי הוועד המנהל של הרשות, ובאישור השר הממונה על הרשות.

אלי אפללו: זה בלי אישור שלכם אתם יכולים להמליץ מה שאתם רוצים, אבל יהיו אחרים?

אורי ישראלי: מי שקובע, זה הוועד המנהל של רשות השידור.

אלי אפללו: השר צריך להחליט אם כן או לא.

אורי ישראלי: השר צריך לאשר.

אלי אפללו: תאמין לי, אני מבין.

זבולון אורלב: הוא מאשר או לא מאשר?

זבולון אורלב: הוא לא קובע מי כן.

אלי אפללו: יכולים להביא לו כמה שהוא רוצה, עד שהוא יאשר.

אלי אפללו: אנחנו עושים צחוק?

זבולון אורלב: אתה מדבר מניסיון?

אלי אפללו: לא חשוב.

אלי אפללו: אני מדבר רק כשאני צוחק.

אלי אפללו: אומרים לי: הוא משקר לכולם.

אלי אפללו: לפחות תגידו את האמת.

נחמן שי: אני מבקש ממך, חבר הכנסת אפללו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, הוא שר לשעבר, מדובר על אדם בעל ניסיון בתחום אישורים.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את שאלתו של חבר הכנסת אפללו.

זבולון אורלב: למה צריך את אישור השר הממונה?

זבולון אורלב: מדוע אי אפשר להסתפק בוועד המנהל?

זבולון אורלב: יש בו שבעה אנשים שהממשלה ממנה.

זבולון אורלב: אם הממשלה ממנה את הוועד המנהל, למה עכשיו צריך שהשר יאשר את החלטת הוועדה?

אלי אפללו: הסיבה היא, שהשר מקצועי, הוועדה לא מקצועית.

אלי אפללו: ..

אורי ישראלי: הרעיון הוא ליצור איזה מנגנון ביקורת על ההחלטה של הוועד המנהל ואיזה פיקוח.

אלי אפללו: למה צריך את הוועד המנהל?

גדי בן-יצחק: תקציב רשות השידור מאושר על ידי הממשלה, ולפני זה על ידי האוצר.

אורי ישראלי: הוא לא אושר בשנים האחרונות על ידי האוצר.

מוטי שקלאר: כי לא רציתם לאשר.

אלי אפללו: הם ביקשו לאשר, אתם כל הזמן לא אישרתם.

אורי ישראלי: אני חוזר למנגנון.

אורי ישראלי: המינוי הוא לתקופה של ארבע שנים, המינוי הראשון יהיה עד ליום ה-1 בספטמבר 2009 כדי לאפשר- - -

אופיר אקוניס: ספטמבר זה עוד חודשיים וחצי.

אורי ישראלי: הוא יתחיל לעבוד שלושה חודשים לפני שהוא אמור לפקח.

חיים אורון: זה באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

זבולון אורלב: ועדה משותפת.

אורי ישראלי: למפקח, כמובן, יהיו סמכויות לקבל את המידע שהוא צריך כדי לפקח על אותו חשבון.

אורי ישראלי: וכמו שאמרתי קודם, לא יהיו לו סמכויות חתימה בחשבון.

אורי ישראלי: למעשה זה סוג של פיקוח בדיעבד בלבד.

אורי ישראלי: המפקח המיוחד מסתכל על ההכנסות ועל ההוצאות בחשבון, ויש שלוש בעיות שהוא יכול לראות לפניו: בעיה ראשונה, שלא הוזרם די כסף לחשבון.

אורי ישראלי: אם השיעור שאנחנו מדברים עליו זה 36%, ונכנסו 100 שקלים, שמוגדרים כהכנסות לטלוויזיה, כמו שאמרנו קודם, והופקד פחות כסף, זו בעיה ראשונה.

אורי ישראלי: בעיה שנייה, שהמפקח לא קיבל מידע לגבי כספים שנכנסו או כספים שיצאו.

אורי ישראלי: בעיה שלישית, שהוא מזהה שרשות השידור הוציאה כסף שלא למטרת רכש הפקות מקומיות קנויות.

אורי ישראלי: אם קורה אחד מהדברים האלה, המפקח, בשלב הראשון, ייתן הוראה לרשות לתקן את החריגה, כלומר, להזרים את יתרת הכספים לחשבון במטרה להוציא את הכספים מחדש לרכש הפקות קנויות.

גדי בן-יצחק: והרדיו ישלם, זה מה שכתבתם.

גדי בן-יצחק: הרדיו מאוזן, אז בואו נהרוס מה שיש.

גדי בן-יצחק: זה מה שכתבתם.

גדי בן-יצחק: אם יש משהו שעובד ברשות השידור- - -

אורי ישראלי: אני אשמח לקבל הערות בסוף ההצגה.

אלי אפללו: למה?

אלי אפללו: רוצים לדעת דברים בהערות ביניים.

אופיר אקוניס: גדי בן-יצחק אמר את המשפט שהפרסום ברדיו עובד.

קריאה: גם הרדיו.

אופיר אקוניס: ודאי, אין על זה שום ויכוח, הוא עובד אפילו יותר טוב לאחרונה.

מטי גרינברג: זה לא מובן מאליו.

מטי גרינברג: אם לא ישלמו שכר לעובדים, זה לא מובן מאליו שהרדיו ימשיך לעבוד.

אורי ישראלי: אם המפקח נתן את ההוראה לרשות השידור, והרשות לא מילאה את ההנחיות, לא הזרימה את הכספים שהיא היתה אמורה להזרים, למפקח תהיה סמכות לפנות למשרד התחבורה, שדרכו מועבר הסכום הנוסף לרשות השידור, אותו סדר גודל של 250 מיליוני שקלים, והוא יוכל להזרים כספים ישירות לחשבון המיוחד.

אורי ישראלי: עוד פעם, מתוך החשבון אחר כך הרשות, היא שתחליט איך להוציא את הכסף, ותינתן לה סמכות להעביר כספים לשם, כדי שהם יוצאו למטרות הראויות.

אורי ישראלי: יש כאן סוגיה שחודדה יחד עם רשות השידור, וחשוב לי מאוד להבהיר אותה כאן.

אורי ישראלי: יש כאן שתי שאלות למעשה על כספים שיצאו מהחשבון.

אורי ישראלי: שאלה אחת היא, האם הרשות קנתה הפקות מבחוץ או שהיא השקיעה את הכסף בדברים אחרים.

אורי ישראלי: דברים אחרים זה יכול להיות הפצת שידורים וזה יכול להיות רכש של כל מיני דברים, זה יכול להיות תשלומי שכר או כל דבר אחר.

אורי ישראלי: בדבר הזה למפקח תהיה סמכות מלאה לצורך העניין.

אורי ישראלי: כלומר, אם הוא ראה שהכסף לא יצא לרכש הפקות, תהיה לו יכולת להזרים כספים לחשבון.

אורי ישראלי: שאלה שנייה היא, אם הרשות כבר קנתה הפקה מבחוץ, האם ההפקה הזאת מוגדרת כהפקה מקומית או לא.

אורי ישראלי: ולכן חשוב מה שהצגתי לכם קודם לגבי הגדרה של הפקה.

נחמן שי: האם יש הגדרה של הפקה מקומית?

אורי ישראלי: כן, הצגתי את זה בתחילת המצגת.

אורי ישראלי: יש הגדרה של הפקה מקומית, שרוב מבצעיה ישראלים ורוב יוצריה ישראלים, לא כולל חדשות, לא ספורט וכן הלאה.

אורי ישראלי: כאן יש שאלה שנוגעת ממש בלב התוכן של רשות השידור.

אורי ישראלי: לכן בסוגיה הזאת למפקח החיצוני לא תהיה סמכות, ואם יתגלעו חילוקי דעות, השאלה תחזור לרשות השידור, ולדעתי, פה זה טעות, לא הוועד המנהל, אלא מליאת רשות השידור, היא זו שתכריע בסוגיה.

אורי ישראלי: עוד פעם, השליטה בתכנים נשארת באופן בלעדי ברשות השידור.

אורי ישראלי: סמכויות המפקח, שהן בלעדיות כאן, הן רק לגבי השאלה האם קניתם הפקה או לא קניתם הפקה.

זבולון אורלב: מוציאים מאנשי המקצוע את ההכרעה על התוכן?

אתי בנדלר: נדבר.

אורי ישראלי: עוד שתי סוגיות שרצינו לתת עליהן את הדעת, זה במקרה שנותרו כספים שלא נוצלו או שלא התחייבו לגביהם בתום שנת כספים.

אורי ישראלי: בשלב ראשון, יש דיווח של המפקח לוועד המנהל.

אורי ישראלי: הוועד המנהל יקבע תוכנית להוצאת הכספים להפקות מקומיות קנויות בתוך חצי שנה, ואם עד לתום שנת הכספים שאחריה הכסף עדיין לא יצא, למשל, כסף שהיה אמור לצאת ב-2010 לא יצא עד לתום שנת 2011, נתנו למעשה לרשות השידור את כל ההזדמנויות להוציא את הכסף, והם עדיין בחרו שלא להוציא, אז ייקבע מנגנון על ידי הוועד המנהל שיחליט על כללים להוצאת הכסף ולחלוקת הכספים, והכספים יועברו למוסדות ציבור שמטרתם הפקת תוכניות ישראליות.

אורי ישראלי: אותן תוכניות שיופקו על ידי אותם גופים- - -

אופיר אקוניס: מה זה "מטרות ציבור"?

אורי ישראלי: יש הגדרה כיום בחוק הקולנוע.

אורי ישראלי: הכוונה היא לגופים, מוסדות ציבור, שהם לא למטרות רווח, ומטרתם הפקת תוכניות ישראליות.

אורי ישראלי: הדוגמה הכי קרובה שיש לזה היום זה קרנות הקולנוע, שמטרתן הפקת סרטי קולנוע, ויש מנגנון שעובד, באמצעות חוק הקולנוע, בעניין הזה.

אורי ישראלי: הרעיון הוא מאוד פשוט, אם רשות השידור בעצמה בחרה, במשך תקופה מאוד-מאוד ארוכה, לא להוציא את הכספים, הם יועברו לגוף חיצוני שיפיק את התוכניות, בהתאם לכללים שרשות השידור קבעה בעצמה, ויחזור לשידור ברשות.

אופיר אקוניס: הם ישודרו בערוץ הראשון.

אורי ישראלי: כמובן.

אורי ישראלי: נקודה אחרונה שיש כאן זה דיווח של מנכ"ל הרשות, אחת לחצי שנה, לוועד המנהל, לכנסת ולציבור, לגבי עמידה בהוראות החוק.

אורי ישראלי: ואני חוזר עוד פעם, השליטה בתכנים נשארת באופן בלעדי ברשות השידור.

אורי ישראלי: אני רוצה להפריד בין שתי סוגיות שברור לי שהן עולות כאן, ויעלו עוד בהמשך היום בדיון.

אורי ישראלי: יש שאלה אחת לגבי היקף ההוצאה שאמורה לצאת.

אורי ישראלי: כמו שאמרתי, היא כבר מוגדרת היום בחוק.

אורי ישראלי: ושאלה שנייה, לגבי המנגנון.

אורי ישראלי: מה שאני בא להגיד כאן, שגם אם מחליטים על הפחתה של הסכומים, מכיוון שרשות השידור טוענת, והמחוקק מקבל את עמדתה, שהיא לא יכולה להוציא סכומי כסף כאלה ואחרים לתקופה מוגבלת בזמן, הסכומים האלה יכולים להיות משתנים, ואנחנו מציעים גם פה להפחית את הסכומים כדי שרשות השידור תוכל לעמוד בהם, אבל עדיין חשוב שהמנגנון יעבוד ויבטיח את ההוצאה שהמחוקק הגדיר.

אורי ישראלי: הסכומים שמופיעים כאן אלה סכומים שתואמו עם רשות השידור, בהתאם לתוכנית העסקית שרשות השידור הציגה, ותואמו עם משרד האוצר.

חיים אורון: יש תוכנית עסקית?

אורי ישראלי: יש תוכנית עסקית של רשות השידור.

אחיה גינוסר: התוכנית העסקית היא בהנחה שיש רפורמה.

אחיה גינוסר: אתם עכשיו אומרים שאין רפורמה, אז אולי כדאי שתגידו.

אורי ישראלי: בסוף דבריו אני אגיד עוד מלה על הרפורמה.

אלי אפללו: זה חשוב, כי האחד קשור בשני.

אלי אפללו: אולי תאמרו למה רשות השידור המליצה על העניין הזה והסכימה עליו.

אלי אפללו: זה כחלק מתוך התנאי שתהיה רפורמה.

אלי אפללו: מה אתם עושים?

אלי אפללו: ברגע שהגישו את זה, אתם לוקחים חלק מתוכה בלי להתייחס לרפורמה.

אלי אפללו: תגיד פה לכולם, כדי שהם יבינו את זה.

אלי אפללו: אפשר, בבקשה, רק לענות לי על הדברים האלה?

אורי ישראלי: אמרתי בתחילת דברי, אני אגיד עוד פעם גם בסוף דברי.

אורי ישראלי: משרד האוצר מחויב לשידור הציבורי, הוא מאמין בשידור הציבורי.

אורי ישראלי: אנחנו משקיעים המון-המון משאבים בשנים האחרונות כדי לקדם את הרפורמה, אנחנו מוכנים להפנות כסף לרשות השידור כדי שרשות השידור תבריא ותתקדם לכיוון של רפורמה.

אופיר אקוניס: מה מצב המשא-ומתן?

מטי גרינברג: הם הפסיקו את המשא-ומתן.

אופיר אקוניס: אני שואל אותו, תיכף אני אשמע אותך.

אופיר אקוניס: אני שואל שאלה מהותית, שאין שנייה לה.

אופיר אקוניס: מה מצב המשא-ומתן שביניכם, האוצר, לבין רשות השידור?

אופיר אקוניס: האם הוא קיים בכלל?

אלי אפללו: בטוח שהוא לא קיים.

אורי ישראלי: התנהל משא-ומתן ממושך עם ועדי העובדים של הרשות.

אורי ישראלי: השתתפו משרד האוצר, הנהלת הרשות והוועדים.

אורי ישראלי: הושגה הסכמה לגבי פרישה של 700 עובדים מרשות השידור ולגבי כל תנאי הפרישה, גם לגבי פיטורים וגם לגבי פרישה מרצון.

אורי ישראלי: הושגו הסכמות עם הוועדים.

אורי ישראלי: משא-ומתן שני, שמתנהל בימים אלה, הוא לגבי הסכמי השכר החדשים ברשות השידור.

אורי ישראלי: הסכמי השכר, כמו שהם היום, ואני בטוח שרשות השידור יכולה להציג את זה יותר טוב ממני, יוצרים שורה של מגבלות וקשיים בהתנהלות של רשות השידור, ואני חושב שמוסכם על כולם שצריך לרענן אותם ולחדש אותם אם רוצים שרשות השידור תוכל לפעול כגוף שידור מודרני.

אלי אפללו: האם האוצר הקציב תקציב לרפורמה?

אלי אפללו: האם מוגדר תקציב לרפורמה או שזה רק בשביל המשא-ומתן ואין תקציב לרפורמה?

אתי בנדלר: אתה מתכוון בחוק התקציב?

אלי אפללו: כן, בתקציב המדינה.

אורי ישראלי: משרד האוצר נערך ליישום הרפורמה, כולל השקעת משאבים ברפורמה, וככל שיושג סיכום, משרד האוצר יקצה- - -

אופיר אקוניס: בקיצור, התשובה היא לא.

אופיר אקוניס: התשובה לשאלת חבר הכנסת אפללו היא לא.

אלי אפללו: השאלה מאוד חשובה.

אופיר אקוניס: ברור.

אופיר אקוניס: אני שואל.

אופיר אקוניס: התשובה היא לא.

אורי ישראלי: התשובה היא כן.

אורי ישראלי: יש מקורות תקציביים ליישום של רפורמה ברשות השידור.

אלי אפללו: איפה?

אלי אפללו: איפה?

אורי ישראלי: אני לא יכול לצבוע אותם כרגע.

נחמן שי: הפסקתם אותם, הורדתם את זה מחוק- - -

זבולון אורלב: אני לא חסיד של משרד האוצר כידוע, אבל בכל רפורמה ובכל הסכם שכר, המדינה לא נוהגת להכניס בחוק התקציב מראש סכום לביצוע אותה רפורמה או הסכם שכר, אלא הדברים האלה מוסדרים באמצעות הרזרבה הכללית.

זבולון אורלב: אם אומר נציג האוצר שיש בתקציב המדינה, ברזרבה של האוצר, סכום אשר ייעודו לממש את הרפורמה, ככל שתהיה, צריך להסתפק.

אורי ישראלי: אני אומר אמירה בצורה מאוד ברורה.

אורי ישראלי: ככל שיושג סיכום, ואנחנו נמצאים במשא-ומתן כדי להגיע לסיכומים כאלה- - -

מטי גרינברג: אנחנו לא נמצאים במשא-ומתן, הפסקתם אותו.

אופיר אקוניס: רק רגע, תני לו.

אורי ישראלי: אמרתי קודם שמשרד האוצר מוכן להשקיע משאבים רבים ברשות השידור כדי לקיים את השידור הציבורי, אבל אנחנו רוצים לראות שבתהליך הזה אנחנו מגיעים לרפורמה אמיתית.

אורי ישראלי: יש בה כמה וכמה חלקים מרכזיים.

אורי ישראלי: מול הוועדים, כמו שאמרתי, הושגה הסכמה לגבי פרישה של עובדים.

אורי ישראלי: יש שלב מאוד-מאוד חשוב שצריך להגיע לגביו להסכמה, לגבי תנאי השכר החדשים, וצריך לראות שבאמת מתקיימת פה רפורמה אמיתית, שתאפשר הבראה של השידור הציבורי, ולא הזרמת כספים פעם ועוד פעם בלי שאנחנו מגיעים לתוצאות הרצויות.

אורי ישראלי: עכשיו אנחנו נמצאים במשא-ומתן.

אורי ישראלי: לשאלתך, היושב-ראש, המכתב שיצא על ידי סגן הממונה על השכר יצא בגלל אופן ההתקדמות של המשא-ומתן עם ועדי העובדים.

אורי ישראלי: המכתב לא אומר שמשרד האוצר נסוג בו מהרפורמה, המכתב אומר, שאם הוועדים לא יהיו מוכנים לדון בצורה אמיתית בתנאי שכר חדשים, בשינויים אמיתיים במבנה ההתנהלות, משרד האוצר לא ייתן לזה יד.

גדי בן-יצחק: בקיצור, אתם שולחים פקס- - -

אופיר אקוניס: גדי בן-יצחק, אני חייב להגיד לך משהו, אתה מדבר פה הכי הרבה, ואתה לא רשום בכלל לזכות דיבור.

אופיר אקוניס: אתה ממצה את זכות הדיבור שלך בקריאות הביניים?

אופיר אקוניס: נרשום אותך, אין בעיה.

אורי ישראלי: אני רק אבקש לסיים.

אורי ישראלי: אני נמצא בדיונים האלה פעם ועוד פעם, גם בכנסת וגם במקומות אחרים, בעיות השעה, ברור לי שהן דוחקות, גם השאלה האם הועבר סכום כסף כזה או אחר ומה המצב התזרימי המדויק של רשות השידור.

אורי ישראלי: תמונת המצב, כפי שאנחנו רואים בשנים האחרונות, כולם צריכים להישיר מבט ולראות את המצב כפי שהוא, השידור הציבורי היום לא נותן מענה ולא נותן תמורה על הסכומים המאוד גדולים שהציבור הישראלי משקיע בו, ויש כאן מחויבות של כולנו ליצור את המנגנון שיבטיח את זה.

אורי ישראלי: הלכנו כאן כברת דרך מאוד ארוכה, הגענו להסכמות עם הנהלת רשות השידור, אבל אם לא ניצור מנגנון שיבטיח את הקצאת הכספים, כנראה שנמשיך באותו מצב שיש הרבה מאוד צרכים אחרים שדוחקים, אבל את המטרה האמיתית של רשות השידור אף אחד לא מיישם.

אורי ישראלי: הבנקים היום, שרשות השידור חייבת להם כסף, מקבלים את הכסף, כי הם דורשים אותו, ובצדק; גורמי ההפצה מקבלים את הכסף, כי הם דורשים אותו, ובצדק; העובדים מקבלים את השכר שלהם, ובצדק.

אורי ישראלי: כנראה שהקול של המטרה האמיתית של השידור הציבורי, שבא לידי ביטוי בהשקעה ביצירה ישראלית מקומית, לא נשמע, כנראה שאין פה מנגנון שמבטיח את הדבר הזה, וצריך לוודא שהמנגנון הזה יתקיים לאורך זמן.

אחיה גינוסר: אין כסף, לא מנגנון.

מטי גרינברג: אין תקציב.

חיים אורון: עם כל הכבוד לאוצר, אני לא רוצה להוסיף את המשפט הבא שאומרים אחרי המשפט "עם כל הכבוד"--

אופיר אקוניס: תגיד "ויש כבוד".

חיים אורון: --בעקבות ארץ נהדרת.

אופיר אקוניס: כבר השתמשנו בזה פה, אתה יכול.

חיים אורון: אין לי בעיה עם האוצר בקטע הזה.

חיים אורון: יש לי המון בעיות עם האוצר, דווקא לא בקטע הזה.

חיים אורון: איפה הממשלה בדיון הזה?

חיים אורון: יש שר ממונה על רשות השידור, יש משבר נורא.

חיים אורון: לדעתי אתם דנים פה בפתיחת חשבון, אבל אין בנק.

חיים אורון: תולים חשבון באוויר, ותמיד תגיד שאי אפשר לדון בנושא הכללי, העקרוני, כי תמיד הדחוף דוחה את החשוב.

חיים אורון: זה לא המצב עכשיו.

חיים אורון: לפני חודש היינו במצב שאו-טו-טו יש רפורמה.

חיים אורון: קרה משהו דרמטי, ואתם בחוק ההסדרים באים עם הסדר, שיכול להיות שאני תומך בו בקטע העקרוני של יצירת הקרן, לא במנגנון הזה.

חיים אורון: נעזוב את זה.

חיים אורון: תאמינו לי, ואתה יודע כמה אני מנסה לעסוק בנושא הזה בשנתיים האחרונות.

חיים אורון: יש חשבון, אין בנק.

חיים אורון: אין איפה לתלות את זה עכשיו, אלה סתם דיבורים.

חיים אורון: לא רק זה, אלא במצב הקיים זה יכול לתת עוד מכה למה שעוד יש.

חיים אורון: היות ואין בי הרבה מחשבות זדון, וגם אמרת לי, ואני מאמין, אז אני לא חושב שזאת הכוונה שלכם, אבל כך זה מתקבל.

חיים אורון: הכול בוער מסביב, באים בהצעת חוק בחוק ההסדרים, שמשנה סדרי בראשית על איך מנהלים כסף בגוף ציבורי, והשר הממונה, אני מחפש אותו כבר שלושה שבועות, שיבוא ויגיד לכנסת- - -

אלברט סחרוביץ: אתה מחפש אותו לא מספיק.

נחמן שי: תתקשר עם העם היהודי.

אופיר אקוניס: ראש מטהו מייצג אותו.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, הממשלה צריכה להופיע פה ולהגיד: חברים יקרים, מיניתי את א', מיניתי את ב', קראתי ל-מ' לחזור בו.

חיים אורון: יש מישהו שפועל מטעמי לקשור את החוטים האחרונים ברפורמה.

חיים אורון: הכול מתפורר פה.

חיים אורון: אני אומר לכם שאם זה יתפורר, לא צריך קרן, כי לא יהיה שידור ציבורי.

חיים אורון: יהיה כסף מונח, אף אחד לא יפיק שום דבר, אף אחד לא ירצה שום דבר.

חיים אורון: ואני מציע לוועדה המכובדת הזאת, שזה מונח על שולחנה, זה לא המשבר היחיד בשידור, יש עוד משברים בשידור, ואפשר לקבל בתוך תקופה מאוד קצרה שבארץ יש שידור אחד, שגם השידור הזה לא רוצה להישאר לבד.

חיים אורון: זה מונח על השולחן, אז בחוק ההסדרים, בדיון מהיר, כי מחר צריך להצביע, או היום צריך להצביע, מביאים סעיף מצומצם, שאי אפשר לדון בו בלי ההקשר הכללי.

חיים אורון: אם יש רפורמה, אני בעד קרן.

חיים אורון: אם יש משאבים, אני בעד קרן.

חיים אורון: אתם הולכים פה על סכומים לפי מתווה הרפורמה - אין מתווה רפורמה.

חיים אורון: ואני חושב שאני מכיר את המתווה הזה, הוא לא קיים, הוא כבר ב-delay של שנה.

חיים אורון: כל delay של שנה מוסיף עוד חובות.

חיים אורון: יש עוד חובות, יצטרכו עוד כסף לשלם את זה.

נחמן שי: אולי נפסיק את הדיון עד שהשר יגיע?

אופיר אקוניס: בואו נעשה סדר בדברים.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לפתוח דיון, הדיון עוד לא התחיל, היתה רק סקירה של האוצר שבתוכו קריאות הביניים החשובות והעקרוניות.

אופיר אקוניס: נציגו של השר, אלברט סחרוביץ, עכשיו אמר חבר הכנסת אורון, וקודם גם חבר הכנסת שי, וכמעט כל חברי הכנסת, אנחנו רוצים לשמוע את עמדת השר.

אופיר אקוניס: אני אומר לך שחבל שהוא לא פה, אבל דבר אתה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, לא שמעת קודם, אבל הוספתי להערה של חבר הכנסת אורון, אנחנו רוצים לשמוע מהשר הממונה ולא מהאוצר.

אלברט סחרוביץ: שלום לכולם, אני מתנצל בשם השר שהוא לא יכול להיות נוכח בדיון, זה לא בשל העובדה שהוא לא רואה חשיבות בדיון הזה, הוא פשוט משתתף בוועדת השרים, והנושא לא פחות חשוב, והיושב-ראש מעודכן על כך.

אלברט סחרוביץ: באופן עקרוני, קודם כול, אני מסכים עם הדברים שנאמרו פה שאי אפשר לנהל דיון ספציפית לגבי הנושא של הפקות מקור, עם כל חשיבותו של הנושא הזה, בהקשר הנרחב של השידור הציבורי.

זבולון אורלב: לא השר הממונה הוא יוזם החוק הזה?

אלברט סחרוביץ: לא.

אלברט סחרוביץ: אתה מושך אותי בלשון.

אלברט סחרוביץ: אני אתייחס כרגע לגופו של הדיון.

אלברט סחרוביץ: לשר היו לא מעט הסתייגויות, גם לדרך, כפי שאתה אומר, שהאוצר הוא זה שמביא את החוק, גם למנגנון.

אלברט סחרוביץ: אני מציע שההסתייגויות של המנגנון, מי שיציג אותן זה רשות השידור, הם יודעים להציג את זה הרבה יותר טוב מאתנו.

אלברט סחרוביץ: בעיקרון, השר כמובן תומך בהצעה, כי הוא רואה לנגד עיניו את חשיבותו של השידור הציבורי.

זבולון אורלב: בלבלת אותי.

ישראל חסון: אם הוא תמך, למה הוא לא יזם?

אופיר אקוניס: אל תבלבלו את אלברט סחרוביץ, הוא לא מרבה להופיע בוועדות, או שכן?

אלברט סחרוביץ: לא.

ישראל חסון: אני רוצה לשמוע למה השר לא יזם.

ישראל חסון: הוא השר הממונה, האוצר צריך לחשוב בשבילו?

אלי אפללו: לצערי הרב.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אפללו, גם כשאתה היית שר, האוצר חשב, לא עליך באופן אישי, אלא לשרים בממשלות קודמות.

אופיר אקוניס: האוצר באופן כללי חושב בשביל השרים.

זבולון אורלב: זו שאלה מכשילה, האוצר יוזם 90% מחוקי ההסדרים של כל משרדי הממשלה.

ישראל חסון: יש לנו מקור מימון אם כך.

ישראל חסון: נבטל את המשרד ונפנה לאוצר.

אופיר אקוניס: אלברט סחרוביץ, אמרת שהשר תומך בהצעה.

אלברט סחרוביץ: עוד פעם, בקשר למה שנאמר פה, לאוצר מותר ליזום, זה בסדר, ואין בזה שום בעיה כל עוד זה מתיישר עם עמדתו של השר.

אופיר אקוניס: מה לגבי ההסתייגויות שלו?

אלברט סחרוביץ: רוב ההסתייגויות, כבר התגברנו עליהן, נשארו מעט הסתייגויות לגבי המנגנון, איך שהעסק אמור לפעול הלכה למעשה, ואמרתי שרשות השידור תציגו את זה יותר טוב.

אלברט סחרוביץ: חשוב לשר להבהיר שהוא בהחלט רואה ברפורמה, כאיש המרכזי בכל מה שקשור לרשות השידור- - -

ישראל חסון: מה הסטטוס שלה?

קריאה: זה לא דיון על הרפורמה פה.

ישראל חסון: אלברט סחרוביץ, תסלח לי רק רגע.

אלברט סחרוביץ: אני לא מוכן להיכנס לזה.

אלברט סחרוביץ: אני יכול להגיד במשפט אחד- - -

ישראל חסון: אלברט סחרוביץ, יושבת פה ועדה משותפת, לא באת לפה למרוח, באת לפה לנגב.

ישראל חסון: אם אתה מייצג את השר, תן לנו בבקשה את התשובה לשאלה הזאת, זה הכול.

ישראל חסון: אלברט סחרוביץ, אתה בא עכשיו למרוח אותנו במלים יפות למה השר לא בא.

ישראל חסון: השר לא בא, סע הלאה.

אופיר אקוניס: אני יכול לסייע, חבר הכנסת חסון?

אופיר אקוניס: אני חושב שראש מטה שר ההסברה והתפוצות התכוון לכך שהוא תומך בקיום החקיקה הזאת, בכפוף לכך שהוועדה תוסיף סעיף, היועצת המשפטית, שהסעיף הזה הוא חלק מאישורה הכולל של רפורמה ברשות השידור.

חנה מצקביץ: הוא תנאי.

אתי בנדלר: כבר התחלתי לנסח את הסעיף.

אופיר אקוניס: האם זה נכון מה שאמרתי, שהביצוע כפוף לתחילת הרפורמה?

אתי בנדלר: אולי אני כבר אציע, ואולי תדונו.

אלברט סחרוביץ: האם יורשה לי להמשיך?

אופיר אקוניס: בבקשה, יורשה לך.

אלברט סחרוביץ: עוד פעם אני אומר, לא כמענה לדבריו, לחבר הכנסת חסון, לא ניכנס לדיון מעמיק בנושא הרפורמה.

אלברט סחרוביץ: אין ספק שהשר מעורב מאוד בכל מה שקשור ברפורמה, הוא בפגישות עם ראשי האוצר, עם יושב-ראש ההסתדרות, וכבר השבוע תהיה פגישה גדולה בנושא הזה, כדי להציב לוח-זמנים מאוד מוגדר מתי אנחנו מסכמים את העניין הזה וממשיכים באותו מתווה שסוכם טרם כניסתו לתפקיד.

אלברט סחרוביץ: אני מאשר את דברי האוצר שאכן יש מחויבות של האוצר, ולמדנו את זה.

אופיר אקוניס: מחויבות זה יפה, חברי הכנסת רצו שזה יהיה גם כתוב.

אלברט סחרוביץ: גם אנחנו רוצים.

אלברט סחרוביץ: אני מאמין שהמחויבות היא לא רק דקלרטיבית, היא גם יישומית.

אלברט סחרוביץ: יש עוד שורה של דברים.

אלברט סחרוביץ: אני אומר עוד פעם, אכן ברור לכולם, והשר אמר את זה בצורה חד-משמעית, שאין טעם לקיים דיון על דברים כאלה ולהעביר את זה כל עוד לא תהיה רפורמה.

אופיר אקוניס: מצוין, אם זה יהיה כתוב, מאה אחוז.

נחמן שי: אפשר להתחבר כולנו.

חיים אורון: החוק נשאר על שולחן הכנסת, הוא יפוצל, לא יצביעו עליו בשבוע הבא באופן מרושל, וגם לא עם סעיף תחולה שהוא ייכנס חודשיים אחרי שתהיה רפורמה, כי אף אחד לא יגדיר מתי הרפורמה היא רפורמה--

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים להגדיר.

חיים אורון: --אני אומר את זה לא מתוך התנגדות ליצירת קרן.

חיים אורון: עוד פעם, לא במבנה שפה מוצע עם התפקיד של החשב וכן הלאה.

חיים אורון: הרעיון הזה נכון, אבל הוא חייב להיות כרגע- - -

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אתה מבין מה שאומר לך האוצר, רוצים להעביר את הגזרה.

אופיר אקוניס: לא עבר כאן כלום, אנחנו בתחילת דיון.

רני בלייר: הוא תיכף בסיום דיון, ואף אחד פה עוד לא דיבר.

אופיר אקוניס: סליחה, אתה לא קובע אם הדיון בתחילתו או בסופו.

אופיר אקוניס: אנחנו בתחילתו.

אופיר אקוניס: תאמין לי, בכוונה אמרתי שאנחנו בתחילתו.

אופיר אקוניס: אחת הסיבות היא שאתה רשום לזכות דיבור.

רני בלייר: יש כאן מכירת חיסול של התרבות הישראלית.

אופיר אקוניס: אין כאן שום מכירה.

אופיר אקוניס: בוא נירגע, אין פה מכירות חיסול.

רני בלייר: האישו הוא לא הרפורמה, האישו היא קרן ליצירת מקור ישראלית, ועל זה הדיון.

אופיר אקוניס: הדברים האלה לא עובדים בחלל ריק.

רני בלייר: במקרה שלנו זה כן בחלל ריק, כי אנחנו כבר ללא תקציב להפקות מקור משום מקום.

רני בלייר: אצלנו זה כן בחלל ריק.

אופיר אקוניס: אלברט סחרוביץ, אנחנו מפסיקים ב-11:30 את הדיון הזה, כי יושב-ראש הוועדה המשותפת היה צריך לצאת ולחזור.

אופיר אקוניס: אנחנו מחדשים אותו ב-13:30.

אופיר אקוניס: אני מבקש שהשר יהיה פה ב-13:30.

זבולון אורלב: יש לי הנהלת קואליציה ב-13:30.

אופיר אקוניס: אולי מחר.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, הדיון מתחדש ב-13:30 לפחות לחצי שעה.

לאה ורון: התחלת לומר שהדיון יתחדש בחלק השני של היום- - -

אופיר אקוניס: ביקשתי שהשר יופיע, אם זה אפשרי, בשעה 13:30, בחלקו השני של הדיון.

אופיר אקוניס: תמסור לו את בקשת הוועדה, והוא יביע את עמדתו.

אלברט סחרוביץ: אני אמסור לו את הבקשה.

ישראל חסון: לאתי בנדלר היתה הצעה לפתרון.

אתי בנדלר: אני רוצה להקדים מלה לפני שאני מתחילה להציע מה שחשתי שעולה כאן מרוח הדברים.

אתי בנדלר: קודם כול, ברור שבבסיס ההצעה הזאת של האוצר עומד הרצון האמיתי לקדם את היצירה הישראלית המקורית, ואת זה כולנו צריכים לזכור.

אתי בנדלר: העניין הוא שעולה כסף לעשות את זה.

אתי בנדלר: אני מניחה, שכאשר יישמעו נציגי הטלוויזיה המסחרית, הכבלים והלוויין, נשמע על כך שלא ייתכן שחברות מסחריות חייבות על-פי חוק להוציא הוצאות קבועות להפקות ישראליות מקומיות, ודווקא רשות השידור, שהיא ערוץ הטלוויזיה הממלכתי, לא יבצע בפועל את ההצעות האלה, ועל כך אין חולק, אורי ישראלי, אם זה מה שהתחלת לומר לי באוזן.

אתי בנדלר: העניין הוא שכדי לבצע את זה צריך כסף.

אתי בנדלר: כדי לבצע את החובה המוטלת היום על-פי חוק, לרכוש הפקות מקומיות, צריך כסף, וכולנו יודעים שלרשות, אחרי ההוצאות הקשיחות שלה, שזה בעיקר תשלום משכורות, אבל לא רק, אין כסף לבצע את המטלה הזאת.

אתי בנדלר: אשר על כן, ברור שיש לעמוד על הדרישה לרכוש הפקות מקומיות, אבל אין טעם להניף גרזנים כל עוד אין התקדמות בפועל בביצוע הרפורמה, כי אלה כלים שלובים.

אתי בנדלר: בהתאם לרוח שנושבת כאן, מה שחשבתי שאולי ראוי פה, זה לתקן את סעיף התחילה של הצעת החוק, שעוד לא התחלנו לקרוא, ונגיע אליו רק בסוף, אבל אני מדברת ברמה של עיקרון, ולומר, שתחילתן של הוראות החוק, שמוצע להוסיף כאן לחוק רשות השידור, יהיו במועד שיקבע השר, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת--

זבולון אורלב: ועדה משותפת.

אתי בנדלר: סליחה, אני מתנצלת.

אתי בנדלר: באישור הוועדה המשותפת.

אתי בנדלר: --לאחר שהשר ימצא כי הרשות מיישמת את התוכנית להבראת הרשות, כהגדרתה בסעיף 32(ב) לחוק.

אתי בנדלר: זאת אומרת, שמועד תחילת החוק ייקבע בתקנות, באישור ועדה, אחרי שהשר ייווכח שהרשות מיישמת את התוכנית להבראת הרשות כהגדרתה בסעיף 32(ב).

אחיה גינוסר: שאלה ליועצת המשפטית.

אחיה גינוסר: מה עם החוק של 2005?

אחיה גינוסר: הוא נכנס לתוקף בינואר 2008.

נחמן שי: זה דוחה הכול.

נחמן שי: העניין הזה מקפיא את כל הפעילויות בעניין הזה.

אתי בנדלר: החוק של 2005 בתוקף עד סוף 2009, אם אינני טועה.

אתי בנדלר: השר מוסמך, בהתאם להוראות החוק הקיימות, להורות על הפחתה בשיעור ההוצאה להפקות מקומיות קנויות.

נחמן שי: עד לאיזה גובה?

אתי בנדלר: אין הגבלה על הגובה.

אתי בנדלר: ניסיתי בהתכתבות בינינו לברר אם השר עשה שימוש בסמכותו--

אלברט סחרוביץ: הוא עשה, עשה שימוש.

אתי בנדלר: --נאמר לי, לפחות לגבי 2009, שהוא עשה שימוש בסמכותו.

אתי בנדלר: זאת אומרת, שכרגע, אם וככל שהשר השתמש בסמכותו כפי שנאמר כאן, ההוצאה המאוד נמוכה, כמעט מזערית, שרשות השידור מוציאה לרכישת הפקות מקומיות, נעשית כדין.

אתי בנדלר: אני מודעת לבעייתיות הגדולה שבהתניית כניסת חוק לתוקפו בתקנות, בחקיקת משנה.

אתי בנדלר: בדרך כלל אנחנו מתנגדים לזה, דווקא הלשכה המשפטית.

אתי בנדלר: היו הרבה מאוד הצעות ממשלתיות שונות ברוח הזאת, ואנחנו תמיד התנגדנו לעניין הזה, כי אמרנו, שלא ייתכן שתוקפו של חוק יהיה מותנה בחקיקת משנה.

אתי בנדלר: אני מודעת לבעייתיות הגדולה הזאת, אבל כאן אין דרך אחרת לקשור את תחילת הרפורמה, אלא אם כן נחליט שהחוק הזה לא יגיע כלל לחיקוק.

חיים אורון: ההגדרה של סעיף התחילה צריכה להיות טיפה יותר מדויקת.

אורי ישראלי: ההצעה הזאת רק מציעה לדחות, אבל למעשה היא מעקרת את המנגנון, היא מאפשרת דחייה פעם נוספת של כל המנגנון הזה.

אורי ישראלי: אני מזכיר שהמנגנון הזה נקבע כבר ב-2005, ונדחה מספר שנים.

אורי ישראלי: אין קשר בין הרפורמה לבין ההצעה הזאת, ההצעה הזאת היא מחויבות של רשות השידור בלי קשר ליישום של רפורמה.

אורי ישראלי: זו מחויבות, כמו שהצגתי קודם, מוגדרת בחוק, ולכן ההתניה הזאת מבחינתנו לא סבירה.

זבולון אורלב: אני חושב שאין מחלוקת, יש הסכמה רחבה שרשות השידור, כפי שהיא מתנהלת כיום, בגלל היעדר ביצוע תוכנית הרפורמה, אינה ממלאת את חובותיה בלבת חובת החוק, וזה הפקות מקור.

זבולון אורלב: לכן הרציונל להקים קרן, לצבוע תקציב מיוחד להפקות מקור, הוא רעיון נכון, הוא רעיון חשוב, הוא רעיון שהכנסת צריכה לסייע בקידומו.

זבולון אורלב: אלא שאנחנו לא יכולים לחשוב רק על רעיונות.

זבולון אורלב: איך ד"ר בורג פעם היה אומר: יש שאלות של עיקרון ויש שאלות של עיפרון.

זבולון אורלב: אי אפשר לחשוב רק על העיקרון, צריך לחשוב גם על העיפרון - איך מיישמים את זה.

זבולון אורלב: ברור לגמרי שבתקציב הנוכחי של רשות השידור, החוק הזה לא יכול להתבצע, כיוון שאם רוצים להקצות 200 מיליוני שקלים מתקציב 800 מיליוני השקלים, הרשות לא תוכל למלא את חובותיה על-פי חוק ועל-פי הסכמים קיבוציים, כי תשלום שכר, זכויות סוציאליות וחובות אחרים המתחייבים על-פי דין, הפרשות וכדומה, קודמות לכל דבר אחר.

זבולון אורלב: ולכן מה זה יעזור לנו?

זבולון אורלב: יהיה חוק כזה, וכמו שעד עכשיו לא קיימו אותו, לא כי לא רצו לקיים אותו, ימשיכו לא לקיים.

זבולון אורלב: אני מכיר את רשות השידור, מכיר את הוועד המנהל לדורותיו, את מליאת רשות השידור.

זבולון אורלב: האם הם לא רוצים לקדם הפקות מקור?

זבולון אורלב: ודאי שהם רוצים לקדם הפקות מקור.

זבולון אורלב: יש למישהו אידיאולוגיה נגד הפקות מקור?

זבולון אורלב: ברור שלא.

זבולון אורלב: כל אחד מבין את העניין הזה.

זבולון אורלב: רק שהמשקלות הרובצות על רשות השידור מנעו ממנה מלקיים את הדבר הזה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שהדרך היחידה להגדיל את העוגה, אדוני היושב-ראש, הוא באחד משני האופנים, או שמבצעים רפורמה, ואז מתפנה כסף - וכאן ההצעה נבונה מאוד, הכסף שמתפנה, צריך שיהיה צבוע - וגם לי יש הערות לגבי הטכניקה, איך מבצעים את הדבר הזה, ונדמה לי שניתן להגיע על העניין הזה להסכמות, או שמגדילים את העוגה.

זבולון אורלב: אולי האוצר רוצה להוסיף כסף ומפחד שהם יבזבזו אותו, לכן הוא אומר שהוא מוכן להוסיף עוד 150 מיליוני שקלים להפקות מקור, אבל שישימו אותו בחשבון מיוחד, או שבונים מנגנון שאותם 200 מיליוני שקלים שלא נגבים על-פי חוק - החוק מאפשר לגבות כ-200 מיליוני שקלים - מגדילים אותו, ואז אני מבין.

זבולון אורלב: נער הייתי וגם קצת בגרתי, ויודע שאותם 200 מיליוני שקלים, לצערי העמוק, לא ייגבו, לפחות לא בטווח הקצר.

זבולון אורלב: אני לא רואה את האומץ שיש לממשלה לעשות את הצעדים המתחייבים, שנעשים אגב בכל מדינה, כדי שלא יהיה מגזר שלם שעושה דין לעצמו ולא משלם את אגרת רשות השידור, וזה מגזר המיעוטים - אז אני יודע שלא יגבו.

זבולון אורלב: ואני יודע שהאוצר לא יוסיף כסף, זה ברור לי לחלוטין.

זבולון אורלב: ולכן הדרך היחידה, אורי ישראלי, לקשור את הדבר הזה לרפורמה, וגם אני רשמתי אותו לעצמי, זה הרעיון הזה, שהחוק ייכנס לתוקפו אחרי שתתבצע רפורמה.

זבולון אורלב: איך אנחנו יודעים שהרפורמה מתבצעת?

זבולון אורלב: בשביל זה קיימת הוועדה המשותפת.

זבולון אורלב: זה הפיקוח הציבורי.

זבולון אורלב: אנחנו המחוקק שאומר שרוצים הפקות מקור, ואנחנו אלה שרוצים לייעד לדבר הזה כספים.

זבולון אורלב: לעניין הטכנולוגיה אני רוצה להעיר עוד שתי הערות.

זבולון אורלב: הערה אחת היא שלא נראה לי שיינתנו סמכויות כל כך רחבות למפקח.

זבולון אורלב: אגב, צריך למצוא שם אחר למפקח, זה נשמע כמו "קומישינר" על רשות השידור, על רשות שהיא על-פי חוק.

זבולון אורלב: צריך למצוא מלה יצירתית.

אופיר אקוניס: אתה רוצה משהו מהערוץ השני?

אופיר אקוניס: האח הגדול.

זבולון אורלב: יש פה אנשי תוכן, הקופירייטרים כבר ימציאו מלה אחרת.

זבולון אורלב: אולי מפיק מקור ראשי.

זבולון אורלב: ימצאו איזה ראשי תיבות.

זבולון אורלב: לא נראה לי שלוקחים או שוללים סמכויות, ממי שהחוק הסמיך אותו לקבוע את כל התוכן, לפקח על העניין הזה.

זבולון אורלב: זה לא נראה בעיני שהוועד המנהל, או מליאת רשות השידור, צריכים לקבוע אם הפקה מסוימת היא הפקת מקור או לא הפקת מקור.

זבולון אורלב: אפשר לערער לפניה, אבל יש לה אנשי מקצוע: יש עורך ראשי, יש מנכ"ל, יש מנהל מדיה.

זבולון אורלב: הם יודעים את מלאכתם.

זבולון אורלב: אגב, הם עושים 95% מהעבודה, הם קובעים את כל התוכן, אז דווקא את הדבר הזה לקחת?

זבולון אורלב: גם לא צריכים לחלק בין סמכות לבין אחריות.

זבולון אורלב: ראיתי את הנייר שכתב מנכ"ל רשות השידור.

זבולון אורלב: אני חושב שהוועדה צריכה מאוד-מאוד להתחשב בו, וזה חלק, אגב, מחיזוק השידור הציבורי.

זבולון אורלב: גם היום, כל עוד לא שונה החוק, גם הוועד המנהל וגם המליאה, לא נקיים לגמרי מפוליטיזציה, כי הממשלה ממנה וכן הלאה, ואנחנו, בתוך עמנו אנחנו חיים.

זבולון אורלב: המנגנון המקצועי לא אמור להיות פוליטי, אני גם מקווה שהוא לא כזה.

זבולון אורלב: לכן צריך לתת לו את הסמכות לקבוע, ולא להכניס כאן עוד איזה גורם שהוא בעקיפין יכול להתערב גם בשאלת התכנים.

זבולון אורלב: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר הוא, שאנחנו עומדים לפני רוטציה בגופים של רשות השידור.

זבולון אורלב: למיטב ידיעתי, בקיץ צריכה להתחלף המליאה וצריך להיבחר ועד מנהל.

זבולון אורלב: לכן, גם מן הנימוס, אולי חוק כזה היה מן הראוי שלא נחוקק ערב בחירת ועד מנהל חדש, יושב-ראש חדש וכדומה.

זבולון אורלב: לכן אני בהחלט תומך, אם זה ניתן מבחינה קואליציונית, לפצל את החוק.

זבולון אורלב: יש הסכמה, הרי החוק לא ייכנס לתוקפו בשבוע הבא.

זבולון אורלב: הואיל ויש הסכמה, כדאי מאוד לפצל אותו, לדון בו בכובד ראש, להביא את השר.

זבולון אורלב: אני שוב אומר: אני תומך בעיקרון הזה שיהיה כסף צבוע לתוכניות מקור, וזאת חובתנו לאתר את כל המקורות כדי שיעמוד הכסף הזה לרשות הפקות המקור.

אלי אפללו: חלק גדול מהדברים שחבר הכנסת זבולון אורלב אמר, אני מסכים אתם.

אלי אפללו: יש פה שני דברים שחסרים לי.

אלי אפללו: האחד, מה עושים בינתיים לגבי הפקות מקור.

אלי אפללו: אין להם תקציב, אין להם שום דבר, והם תלויים האחד בשני.

אלי אפללו: הם תלויים ברפורמה שאני מסכים אתה.

אלי אפללו: מצד שני, שלא יעבירו כבר תקציבים, כי זה יהרוג את הגוף עצמו, כי כמעט הכול הולך להוצאות קשיחות.

אלי אפללו: אולי בינתיים, לתקופת מעבר, שהאוצר יתקצב כסף מיוחד להפקות מקור.

אלי אפללו: זה יפתור את הבעיה, לא נהרוג את זה ולא נהרוג את זה.

אופיר אקוניס: זה רעיון שאני בטוח יתקבל בשניות במשרד האוצר, לא יהיה עליו אפילו דיון.

אופיר אקוניס: זה לא יהיה.

אלי אפללו: אם זה כל כך חשוב להם- - -

אופיר אקוניס: זה הרי לא יהיה.

אלי אפללו: למה זה לא יהיה?

אלי אפללו: סלח לי, אתה טועה.

אלי אפללו: זה מה שהם אומרים, זה לא אומר שאנחנו לא יכולים להחליט.

אלי אפללו: אם אתה פועל לפי שיקולים- - -

אופיר אקוניס: אני פועל לפי המציאות.

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים לחייב אותם להעביר כסף?

אתי בנדלר: להעביר כסף, ודאי לא.

אתי בנדלר: יש חוק תקציב המדינה.

זבולון אורלב: אפשר לעשות הסתייגות בחוק, שהאוצר יעמיד בכל שנה כך וכך.

זבולון אורלב: עשיתי את זה.

זבולון אורלב: תשאלי את חברת הכנסת- - -

לאה ורון: גם ועדת הכלכלה עשתה זאת בעבר.

זבולון אורלב: ועדת החינוך יודעת לעשות את זה.

לאה ורון: חבר הכנסת אורלב, גם ועדת הכלכלה עשתה זאת בעבר.

אופיר אקוניס: לפי זה אנחנו יכולים להזרים כספים כל הזמן.

אופיר אקוניס: קניתי...

אלי אפללו: רבותי, אנחנו כן יכולים לעשות את זה, אולי לעשות את זה בסכומים הדרגתיים, וכך לא נהרוג את הפקות המקור.

אלי אפללו: האוצר כל כך רוצה, הוא אומר שזה חשוב, ואני אומר לך שזה חשוב מאוד.

אלי אפללו: אם לא נעשה את זה, חבר הכנסת זבולון אורלב, לתת הצעות בלי למצוא פתרונות לעניין עצמו - הרי קל מאוד לעשות הכול ולא לפתור את הבעיה.

אלי אפללו: אני מציע לתקופת מעבר, עד שהדבר הזה ייפתר.

אלי אפללו: אתם משאירים את הדו-שיח עם האוצר, והאוצר יכול לחכות עוד שנה, עוד שנתיים, ובינתיים מי שימות אלה מי שמפיקים את התוכניות האלה.

אלי אפללו: אין להם תקציב, אני יודע שאין להם שום דבר.

אופיר אקוניס: ליוצרים אתה מתכוון.

אלי אפללו: היוצרים, המפיקים.

אלי אפללו: ליוצרים האלה אין תקציב.

אלי אפללו: אני בעד היוצרים ובעד שתהיה רפורמה ובעד שיהיה תקציב.

אלי אפללו: בינתיים, לתקופת מעבר, נתקצב סכום מסוים, שיתחיל המנגנון הזה לפעול.

אלי אפללו: זה מה שאני אומר, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: שמעתי את הצעתך, והיא גם נרשמה.

אלי אפללו: השאלה, איך אנחנו עושים אותה.

אלי אפללו: אם רק רושמים ומתייחסים אליה בהינף יד, או פועלים לגופו של עניין

אופיר אקוניס: אני אגיד לך את האמת, באופן הכי ישיר שרק יכול להיות.

אופיר אקוניס: נדמה לי שתפקידה של ועדת הכלכלה הוא לא להקצות כספים כאן, כי מחר יבואו לכאן כולם, יעזבו את ועדת הכספים ויגידו: בוועדת הכלכלה יש סעיפים תקציביים שעוברים.

אופיר אקוניס: לא יהיה.

אלי אפללו: לא היית בעבר כשעשו את זה, ועשרות פעמים.

אופיר אקוניס: יש גם אחריות לאומית.

אלי אפללו: אנחנו מדברים על אחריות.

אופיר אקוניס: המשק הישראלי הוא לא במצב של חלוקה כרגע.

רני בלייר: אפשר להעיר הערה?

אופיר אקוניס: מכיוון שהוזכרת אתה יכול להעיר הערה.

רני בלייר: אני יושב-ראש איגוד הבמאים ונציג היוצרים של הטלוויזיה.

רני בלייר: אני מבקש שהדיון הזה יימשך כדי שישמעו אותנו לפני שיוחלטו פה החלטות.

אופיר אקוניס: אין על זה ויכוח.

רני בלייר: יש הרגשה שההחלטות כבר מוחלטות, ועוד לא אמרנו את דברינו.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: ממש לא.

זבולון אורלב: הבמאי שלנו קבע שההצגה נמשכת.

זבולון אורלב: ..

מוטי שקלאר: היות נציג האוצר אמר מספר דברים, אני לא יכול לעבור עליהן בלי להתייחס.

מוטי שקלאר: אני אתחיל דווקא במלה טובה, האוצר, וזה לא רק מהשפה ולחוץ, באמת עושה הכול כדי שתהיה רפורמה.

מוטי שקלאר: כדאי שנדע, וזה אולי לא כמנהגם בדרך כלל.

מוטי שקלאר: הפעם, לשם שינוי, הם בהחלט פועלים במרץ, גם אורי ישראלי וגם אחרים.

מוטי שקלאר: זה דבר אחד.

מוטי שקלאר: דבר שני, אני רוצה להעמיד את הדברים בפרופורציה.

מוטי שקלאר: כשמדברים על תקציב רשות השידור מדברים על טלוויזיה, ושוכחים שיש רדיו.

מוטי שקלאר: יש שמונה ערוצי רדיו, וחשוב לומר את זה, כדי שיהיה בנוסף איזה ספקטרום רחב יותר על העניין.

מוטי שקלאר: סך הכול ההוצאות מתוך הכנסות רשות השידור נכון להיום: בסביבות 250 מיליוני שקלים יוצאים לרדיו, בסביבות 350 מיליוני שקלים, קצת פחות אולי, יוצאים לטלוויזיה.

מוטי שקלאר: תבינו, כשמדברים על תקציב רשות השידור, בואו לפחות נשים את הדברים בקונטקסט הנכון, כי משום מה יש תחושה מסוימת שכל הכסף הולך לטלוויזיה, ולכן איך יכול שנגיע לאבסורד הזה וכן הלאה.

מוטי שקלאר: קודם נעמיד את הדברים על דיוקם.

מוטי שקלאר: מדברים הרבה על האוצר, אבל ממשלות ישראל לדורותיהן - בכל שנתיים יש ממשלה, אז אפשר לומר את זה - קרעו את רשות השידור.

מוטי שקלאר: נקרא לילד בשמו.

מוטי שקלאר: קיצוץ של 40% מהאגרה הביאו אותנו לכך שאנחנו מקום אחרון במדינות אירופה בגובה התקציב לרשות השידור.

מוטי שקלאר: צריך לזכור את זה.

מוטי שקלאר: הממוצע של מדינות אירופה נע בין 3 ל-4 מיליארדי שקלים לתקציב השידורים.

מוטי שקלאר: אנחנו מדברים על 700 מיליוני שקלים.

מוטי שקלאר: כדאי שנזכור את זה.

מוטי שקלאר: אם אני מדבר על הוצאה בשידור על תושב, אנחנו מדברים על 107, ובמקום אחר זה 500-400 בממוצע.

מוטי שקלאר: תבינו את הפערים שיש.

מוטי שקלאר: שוב, צריך לשים את הדברים בקונטקסט.

מוטי שקלאר: אם באמת רוצים פעם אחת לקיים דיון רציני על רשות השידור, כמה צריך להיות לטלוויזיה, כמה לרדיו, ולא מצד אחד לדבר על טלוויזיה ומצד שני לחייב אותנו בעשרות מיליוני שקלים לערוץ 33, כי ועדה אחרת החליטה שיש חשיבות רבה, ואני לא מתווכח אם זה נכון או לא, לטלוויזיה בערבית.

מוטי שקלאר: בוודאי שעם ה-800-700 מיליוני שקלים בגדול, גם אחרי הרפורמה, יהיה מאוד קשה לייצר ערוץ משמעותי, שיתחרה בערוץ 2 ובערוץ 10, ויתחרה ביתר שאת כאשר יהיו עוד רישיונות, לא עוד ערוצים, ותהיה בעיה איך אתה מבדל אותך ומייחד אותך כערוץ ציבורי מול אין-סוף ערוצים, שיהיו עם פרסומות, ומה המשמעות של זה.

זבולון אורלב: מתוך 800 מיליוני שקלים תקציב הרשות, אם תתבצע רפורמה, כמה כסף ייחסך בתקציב השוטף?

מוטי שקלאר: היום יש מיליון שקל גירעון.

זבולון אורלב: תשמע שוב את שאלתי.

זבולון אורלב: התקציב הוא כ-800 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: אם תתבצע הרפורמה, כמו שאתה רוצה, כמה כסף ייחסך בתקציב השוטף בעקבות הרפורמה?

ערן הורן: כ-160 מיליוני שקלים לשנה.

נחמן שי: הנה הכסף.

קריאה: בדיוק הפקת המקור.

מוטי שקלאר: אני סתם אביא כדוגמה.

מוטי שקלאר: אם רוצים להבריא אחת לתמיד את רשות השידור ולא לעות טלאים-טלאים, בתוך חצי שנה, שנה, אתם יודעים לא פחות טוב ממני, הטלוויזיה החינוכית תרד מערוץ אחת, ואז מתפנה משעות הבוקר ועד שעות הערב ערוץ נוסף.

אופיר אקוניס: הם מוכנים תמורת ההכנסה של ערוץ 23 לחבילה הנוכחית.

מוטי שקלאר: מנכ"ל הטלוויזיה החינוכית הצהירה, מתחת לכל עץ רענן, שהיא רוצה לצאת מערוץ 1 ולהישאר רק בערוץ 23.

אופיר אקוניס: תמורת הכנסתה לחבילת החינם.

מוטי שקלאר: האם בתקציב הזה אני יכול להעמיד ערוץ טלוויזיה משמעותי לצד ערוץ 33?

מוטי שקלאר: אני אומר לכם, לא.

מוטי שקלאר: הרפורמה, נכון לעכשיו, לא נותנת מענה לטובת שעות הבוקר, ואם אתה רוצה להרים ערוץ משמעותי, שיהיה ממוצב נכון מול ערוצים אחרים, אתה צריך להתחיל לשדר מהבוקר.

מוטי שקלאר: חלק מבעיית הרייטינג, שאין לנו רצף שידורים וכן הלאה.

מוטי שקלאר: חשוב שנדע את זה.

מוטי שקלאר: לגבי החוק אני רוצה לומר שני דברים, וחבל שחבר הכנסת אפללו לא נמצא.

נחמן שי: אני אעביר לו את דבריך.

מוטי שקלאר: אדוני היושב-ראש, נכון שוועדת הכלכלה אכן לא ועדת הכספים, אבל הייתי לא בישיבה אחת ולא בשתי ישיבות, שוועדת הכלכלה הורידה עשרות מיליוני דולרים מהמחויבות של ערוצים 2 ו-10.

מוטי שקלאר: כמו שהם יודעים להוריד מחויבות, הם גם יכולים לחשוב לתת מענה ליצירה המקורית.

מוטי שקלאר: מיום שנכנסתי לתפקיד ביקשתי מראש הממשלה ואחרים להקצות תקציב צבוע ל-outsourcing, שיהיה בחשבון נפרד ויצא להפקות מקוריות, ואפשר היה לעשות את זה, אלא שהאוצר לא נותן, ואז ביקשתי, ואני גם אעלה מחדש, מצד אחד יש אגרה, כביכול תקציב ממשלתי לצורך העניין, ומצד שני- - -

חיים אורון: אגרה זה לא תקציב ממשלתי, אגרה זה מס שאנחנו משלמים.

מוטי שקלאר: כל עוד שהם משחקים במשחק הזה, תקרא לזה איך שאתה רוצה.

חיים אורון: תקרא לזה מס.

מוטי שקלאר: אני מקבל את התיקון שלך.

מוטי שקלאר: ניתן בשעת חירום, כשאין כסף גם להפקות, להקצות תקציב צבוע.

מוטי שקלאר: אני מבין בהחלט את הזעקה של היוצרים, ואנחנו מתים לייצר קצת דרמות ועוד דברים משמעותיים שייתנו נוכחות לערוץ 1.

מוטי שקלאר: ערוץ 1, בכסף המעט שהוא עושה, גם אם אני מתמחר את כוח-האדם, שגם הוא מייצר הפקות, אנחנו מצליחים לייצר פריים מסוים שמתחיל ב-19:30 עד 23:00.

מוטי שקלאר: לזה יש כסף היום.

מוטי שקלאר: אגב, זה נעשה לא רע, לפחות בפריים, ולא בכדי בשנתיים האחרונות יש בלימה בצניחת הרייטינג, וכדאי שתדעו את זה.

מוטי שקלאר: נכון לקחת את דמי התדרים.

מוטי שקלאר: אני מציע הצעה.

מוטי שקלאר: למה אנחנו צריכים להיות שונים מגלי צה"ל?

מוטי שקלאר: אם מדינת ישראל חשבה שיש חשיבות לשידור הציבורי, והוא כבר נעשה משום מה גם דרך גלי צה"ל, הם לא משלמים דמי תדרים.

מוטי שקלאר: למה אני צריך מדי שנה לשלם 22 או 23 מיליוני שקלים דמי תדרים?

מוטי שקלאר: למה, בשעת החירום הזאת, לא ניתן לקחת את הכסף הזה, שהאוצר יגיד שהוא מוותר על דמי תדרים, ושייתנו את זה ליצירה בחשבון בנק?

מוטי שקלאר: למה אי אפשר לעשות את זה?

מוטי שקלאר: עדיין לא הבנתי.

אופיר אקוניס: גלי צה"ל גם לא משלמים לרוב המועסקים אצלם.

רונית תירוש: איזה סכום זה?

מוטי שקלאר: 23 מיליוני שקלים מדי שנה לדמי תדרים.

מוטי שקלאר: אנחנו מקבלים את הכסף ומחזירים את זה.

מוטי שקלאר: אגב, יש הצעת חוק נוספת, שנצטרך לשלם 4-3 מיליוני שקלים עבור הפלטפורמה של YES ושל HOT, זה גם בא על חשבון התוכן, ועוד הצעה, לשלם עבור החבילה הדיגיטלית עוד כמה מיליוני שקלים.

מוטי שקלאר: תראו כמה כסף אפשר היה להכניס לתוכן, והוא נכנס להוצאות קשיחות.

מוטי שקלאר: לעצם הצעת החוק.

מוטי שקלאר: אנחנו מאוד בעד, כי אני לא רוצה מדי שנה לבוא ולהתחבט האם לקנות משדרים למשל.

מוטי שקלאר: מצד אחד, אני נלחץ על ידי ועדות שונות בכנסת למה לא קולטים בערבה ולמה לא קולטים בצפון, וחשוב שיהיה כסף צבוע לתוכן.

מוטי שקלאר: אני פרנואיד, החשש הגדול שלי, שאם לא יימצא לזה מקור תקציבי, וזה יכול להיות רק עם הרפורמה, והצעת יוחנן צנגן, אסכולת צביקה האוזר, במקרה הזה תקרום עור וגידים, שאומרים שלא צריך שידור ציבורי, מקסימום צריכה להיות חברת הפקות גדולה שנקראת "ערוץ 1", והכסף שיושקע בהפקות ילך לערוצים המסחריים וכן הלאה.

מוטי שקלאר: אני פרנואיד, יכולה להיות מציאות כזאת.

מוטי שקלאר: אם זה יהיה, אי אפשר יהיה לשדר.

מוטי שקלאר: חשוב לי שחבר הכנסת אורלב ישמע את זה, כיושב-ראש הוועדה המשותפת של ועדת החינוך והכנסת--

אופיר אקוניס: הכלכלה.

מוטי שקלאר: --אם לא יימצא מקור תקציבי צבוע- - -

לאה ורון: מר שקלאר, יושב-ראש הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך והתרבות זה חבר הכנסת אופיר אקוניס.

רני בלייר: מתי נוכל להשמיע את דברינו?

רני בלייר: אני אשמח שישמעו גם את דברינו.

אופיר אקוניס: ודאי שישמעו.

זבולון אורלב: אתה במאי או נודניק?

זבולון אורלב: כל הזמן אתה מדבר.

זבולון אורלב: כל הזמן.

זבולון אורלב: אתה רשום.

אופיר אקוניס: תדבר רני בלייר, תאמין לי שתדבר.

מוטי שקלאר: לצורך העניין, אני לוקח את התסריט הגרוע ביותר או הטוב ביותר, כל אחד מנקודת ראותו, ונצא מנקודת הנחה שהחוק עובר, הכסף הזה צבוע ויש קרן ופתרנו את בעיית החשבון, ואין לי כסף לשלם משכורות.

מוטי שקלאר: מה קורה ברשות השידור באותה תקופה?

זבולון אורלב: הוא אשר אמרתי, השר ישתמש בסמכותו לפי החוק ויגיד לך: אתה לא חייב לעשות הפקות מקור, כי לשלם משכורות זה קודם להפקות מקור.

זבולון אורלב: לכן לא עשינו כלום.

מוטי שקלאר: אני מצטרף למה שאמרו חברי הכנסת.

מוטי שקלאר: להערכתי, ופה אני אומר לחבר הכנסת חיים אורון, הפניקה שנעשתה מהקריסה, אני אומר את זה בצורה הכי אחראית, היא מוגזמת, מוקצנת ומועצמת.

מוטי שקלאר: בתקופה האחרונה יש התקדמות משמעותית מאוד בינינו לבין הוועדים, ונמצאים פה נציגי הוועדים, הם יכולים לומר זאת.

מוטי שקלאר: יש בעיה עם האוצר בחלקים מסוימים ברמת השכר – לצערי, הממונה על השכר לא נמצא כאן - זו בעיה שיצרה גם את העיצומים.

מוטי שקלאר: אפשר היה לפתור את זה בקלות רבה, אבל התעקשות בחישובים של האוצר מול ההסתדרות וההסתדרות מול האוצר, העובדים מופלים.

מוטי שקלאר: יש התקדמות, להערכתי בחודשיים הקרובים אפשר לסיים את הרפורמה ולפתור את נקודות המחלוקת שנשארו.

מוטי שקלאר: וזה הפתרון.

מוטי שקלאר: תזכרו, הרפורמה נועדה לייתר כסף לתוכן, ואז אני מקבל את הקרן הזאת בברכה, והיא לא תעמיד אותי בדילמות של משדרים מול תוכן.

מוטי שקלאר: הנקודה האחרונה.

מוטי שקלאר: רואה החשבון יצטרך יחד אתי להתווכח מה זה הפקות מקור, אז להכניס את הוועד המנהל?

מוטי שקלאר: אני מתנגד לכך, ואמרתי את זה לאוצר לאורך כל הדרך.

מוטי שקלאר: מי שמכיר את רשות השידור יודע מה הוא מייצר בסמטוחה הזאת.

מוטי שקלאר: תהיה רפורמה, ונחזור לימים שבהם כולנו מתקוטטים מה זו הפקה מקומית ומה לא.

מוטי שקלאר: הוועד המנהל נכנס בדלת האחורית לתוכן, ורואה החשבון נהנה מהתפקיד ומתחיל להרגיש שהוא מנהל תוכניות.

אופיר אקוניס: אני חושב שעל הנקודה האחרונה ודאי אין שום ויכוח, ואנחנו מתכוונים לשנות את הסעיף הזה.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, השורה התחתונה היא שהמהירות מהשטן, ומוטב שההצעה הזאת תרד מסדר-היום, תידחה עד קץ הימים, כי גם רפורמה לא תהיה בסופו של דבר כך שלא צריך להכניס לרשות השידור מפקח חיצוני כדי לנהל את תקציבי ההפקה.

נחמן שי: אני מציע לאנשי האוצר, שאני מעריך מאוד, אני אומר את זה בכנות, לחפש דרכים אחרות לעודד את התרבות בישראל.

נחמן שי: יש משרד לתרבות, ואפשר גם דרכו להקצות סכומים יותר גבוהים, אם זו באמת המטרה שלהם, שאני מאוד מכבד אותה, כי אני בעד עידוד התרבות בישראל.

נחמן שי: זה לא יעבוד, ואני לא רוצה לדבר שוב פעם בטון של הזקן התורן, אבל ראיתי, שמעתי ובגרתי עם כל הדברים שנשמעים בחדר הזה, עם כל מיני רעיונות שהטלוויזיה החינוכית או-טו-טו תעזוב את ערוץ 1, והיא תעביר את השידור וכן הלאה.

נחמן שי: זה לא יקרה, פשוט לא יקרה, וחבל להעלות את זה על סדר-היום, כשבסופו של דבר הדברים יישארו כמות שהם היתה לי הרגשה שיש קרן אור שנוגעת לרשות השידור בעניין הרפורמה.

נחמן שי: באופן מוזר משרד האוצר באמת התגייס לעניין, מה שלא היה מוכן לעשות בדורות הקודמים.

נחמן שי: אמרתי לעצמי שאולי בכל זאת יש איזו הבנה, אבל כבר ראיתי שבתקציב הקרוב הדבר הזה לא הובא בחשבון.

נחמן שי: זה לא מתוקצב, ולכן זה לא יהיה, ואז הבנתי שזה היה רגע של חסד שעבר מאיזו סיבה.

נחמן שי: חבל מאוד.

נחמן שי: אנחנו נחזור למקום שהיינו בו.

נחמן שי: האוצר פשוט קיבל רגליים קרות, כי הוא הבין שאולי הוא שופך כסף טוב על כסף רע, וזה לא יצא, פשוט לא יצא לפועל.

נחמן שי: מאחר שכל המהלך היפה הזה, במירכאות או שלא במירכאות, אני אפילו לא יודע איך להגדיר אותו, תלוי ברפורמה, הלוא הוא יוצא ממנה, אי אפשר להפעיל מרכיב אחד בלי להפעיל את המרכיבים האחרים, תיאלצו לעכב את זה, ובסופו של דבר להוריד את זה מעל סדר-היום.

נחמן שי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהדיון הזה עקר.

נחמן שי: אם נרצה פעם - אני אומר את זה גם לאוזניו של זבולון אורלב - לסייע לרשות, אולי שוב צריך לחזור להתחלה ולחשוב על מהלך יותר כולל ולא בדרך שזה מובא היום אלינו.

נחמן שי: אני לא דוחה חלילה את החשיבות של הפקות מקומיות, ואני גם מקווה שחברי מזכייני ערוץ 2 והכבלים, שנמצאים כאן, לא מתכוונים לטעון שאם מורידים מערוץ 1, אז צריך להוריד גם מהם באותו אופן.

נחמן שי: אלה שתי מערכות שמתנהלות אחרת, על-פי כללים אחרים, על-פי דרישות אחרות ושונות,והמלים "הפקה מקומית" הן לא מאותה משפחה לצורך העניין הזה, בכל מקום יש כללי משחק שונים.

נחמן שי: עוד הערה אני רוצה להשמיע לאוזניך, המנכ"ל.

נחמן שי: אני יודע שהגבייה במגזר הערבי היא איטית מאוד, ואלי כמעט לא קיימת.

נחמן שי: יש לזה שתי סיבות: האחת, שהציבור הערבי לא קשוב בכלל לשידורים שבאים גם מהטלוויזיה וגם מקול ישראל, והשנייה, שאתם לא מציעים לו שום דבר בשפה שלו.

נחמן שי: זה אחד המחדלים הכי גדולים שאני מכיר של רשות השידור ושל מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: יש תחנה שלמה בערבית.

נחמן שי: הם לא צופים ולא מאזינים, אני אומר את זה גם לאוזניו של נציגו של השר.

נחמן שי: תשב, תשב רגע, תשמע אותי.

נחמן שי: זה לא יזיק לך לשמוע.

אופיר אקוניס: אלברט סחרוביץ, תשמע את חבר הכנסת שי, הוא עשה כמה תפקידים בתחום התקשורת, ואני מוכרח להגיד לך, גם בצורה די מוצלחת.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני נלחם שנים כדי שרשות השידור ומדינת ישראל ידברו אל המגזר דובר הערבית, כי זה מחדל שיש לו השלכות שהולכות מעבר לכל דבר שדיברנו עליו הבוקר.

נחמן שי: אנחנו פשוט נותנים להם לשקוע לעולם השידורים החיצוניים בערבית, יש כ-1,000 שידורים, ואנחנו מוותרים על המגזר דובר הערבית.

נחמן שי: אני לא רואה פה את חברי, חברי הכנסת הערבים, הם אינם פה כרגע, זה גם מראה כמה עניין יש להם בזה.

נחמן שי: אנחנו הפסקנו לדבר אתם, פשוט הפסקנו לדבר אתם.

נחמן שי: רשות השידור זורקת להם עצם מדי פעם - כך אני קורא לזה - בשפה הערבית, וגם ראיתי שבתוכניות שלכם מדברים עוד פעם על ערוץ יהודי, עוד פעם איזה חלום של משהו גלובלי, ערוץ לעולם היהודי.

נחמן שי: גם זה לא יצא לפועל.

אלברט סחרוביץ: זה לא בא כמענה למה שאתה אומר.

נחמן שי: זה גם לא יצא לפועל, על תדאג.

אלברט סחרוביץ: אני לא מתווכח אתך על מה שאתה אומר.

נחמן שי: הדרך לשם זרועה באנשים שכבר נכשלו.

נחמן שי: אבל זה דבר שבידינו, וזה דבר שיש לנו אחריות לגביו, הם אזרחי מדינת ישראל.

נחמן שי: חוק רשות השידור מחייב לשדר בשפה הערבית, מחייב לתת להם את השירות הזה.

נחמן שי: אם רשות השידור תיתן אותו, אז יהיה מקום במקביל לבדוק למה הם לא משלמים אגרה וכן הלאה.

נחמן שי: אבל האחד קשור בשני.

נחמן שי: אני אומר לך, אדוני המנכ"ל, אתם חוטאים שאתם לא משדרים בשפה הערבית את מנת השידורים שאתם חייבים בה.

נחמן שי: ניסיתם לגרש את השידורים למקום אחר, לפינה אחרת - לא אתה, קודמך - זה לא נכון בעיני.

אופיר אקוניס: הוקם ערוץ שלם בשביל זה.

נחמן שי: נכון, אבל הוא משדר בעברית, הוא משדר באנגלית.

נחמן שי: הוא משדר בכל מיני שפות, רק לא בערבית.

אופיר אקוניס: גם בערבית.

נחמן שי: מעט מאוד.

מוטי שקלאר: דבר אחד, יש תוספת בשעות בערבית, דבר שני, אתה יודע יותר טוב מכולם, עדיין אין לנו כסף לערוץ 1.

נחמן שי: אני מכיר, אני יודע.

נחמן שי: כאן מדינת ישראל צריכה להיות מעוניינת וצריכה לסייע לכם, משום שזה לא רק לערבים תושבי ישראל, יש לנו עוד מעגל של פלסטינים, יש לנו מעגל של העולם הערבי, וחבל מאוד שרשות השידור לא משחקת במגרש הזה.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רני בלייר: אני מבין שהיוצרים לא ידברו היום.

אופיר אקוניס: ידברו.

רני בלייר: מתי?

אופיר אקוניס: הדיון נמשך אחר כך.

לאה ורון: אדוני נרשם בערך חמישי או שישי לפי הרשימה.

לאה ורון: מה לעשות שיש כאלה שנרשמו לפניך?

אופיר אקוניס: זה לפי סדר הרישום.

נילי בן גיגי: אנחנו מברכים מאוד על הסעיפים המוצעים.

נילי בן גיגי: אנחנו לא נכנסים לפרטי המנגנון עצמו, ואני בטוחה שאפשר להגיע להבנה ולפתרון.

נילי בן גיגי: אנחנו בהחלט תומכים ומברכים.

נילי בן גיגי: המנגנון הקיים לא עובד, כספים לא מגיעים להיכן שהם אמורים להגיע, וכמו שרשמנו בנייר העמדה שהגשנו, רשות השידור אמורה להוות את הבית הטבעי של הפקות מקומיות, וזה לא המצב כיום.

נילי בן גיגי: מכאן נדרש הצורך לפתח מנגנון אחר.

נילי בן גיגי: אבל, כמו שרשמנו, זה לטעמנו רק קצה הקרחון.

נילי בן גיגי: כלומר, הבעיה שמתגלית באי יישום המחויבויות להפקה מקומית היא רק ביטוי לבעיה שורשית הרבה יותר, שזה רק אחד הביטויים שלה.

נילי בן גיגי: לא בכדי עלה פה שוב ושוב נושא הרפורמה, כי נכון שזה חלק ממכלול שלם.

נילי בן גיגי: לטעמנו, מה שחסר, בין אם זה יהיה בחוק הזה ובין אם זה יהיה ברפורמה - לא ראינו את זה - זה נושא התמחור.

נילי בן גיגי: אני חושבת שגם ברשות השידור יוכלו לאמת את דברי.

נילי בן גיגי: יש בעיה שאין כיום תמחור.

נילי בן גיגי: מנהלים לא יודעים כמה עולה להם שעת אולפן או שעת שידור, וזה הבסיס לכל ניהול.

נילי בן גיגי: אם מדברים על הבראה ועל יציאה מהמצב הקיים שרשות השידור נמצאת בו, חייבים בראש ובראשונה לטפל בנושא התמחור.

נילי בן גיגי: נושא ההפקה המקומית הוא רק חלק בתמחור.

נילי בן גיגי: לכן המנגנון המוצע הוא מנגנון מבורך מאוד, אבל הוא חייב לבוא כחלק ממנגנון ותיקון רחב הרבה יותר.

אופיר אקוניס: כלומר, כחלק מהרפורמה.

נילי בן גיגי: אני בכוונה לא נכנסת לזה, זה יכול להיות מחוץ לרפורמה, זה יכול להיות ברפורמה, אבל נושא התמחור חייב להיות מטופל, כיום הוא לא קיים, ולטעמנו זאת הסיבה שרשות השידור שבה וחוזרת לצרה שבה היא נמצאת.

נילי בן גיגי: עלה פה נושא גביית אגרת רשות השידור, ורצינו לשוב ולהעלות הצעה שאנחנו מעלים בכל פעם.

נילי בן גיגי: דיברו כאן על הגבייה הלא שווה, יש עניין עלויות הגבייה, לא הזכירו את זה.

נילי בן גיגי: אם כל הכסף של עלויות הגבייה ילך ליצירה, כבר כיסינו את הכסף הדרוש.

נילי בן גיגי: בעניין אגרת רשות השידור רצינו להציע להכניס את זה לאגרת הרדיו שהיום נגבית, וזה יותר נכון, לטעמנו, מכמה סיבות.

נילי בן גיגי: חוץ מהחיסכון של נושא עלויות הגבייה, זה יהיה הרבה יותר שוויוני וסוציאלי, כי באופן הזה, מי שיש לו יותר מרכב אחד, ישלם יותר, ומי שאין לו רכב, ישלם פחות, בניגוד לאגרה שהיא היום על מקלטים, שהיא לא שוויונית ולא סוציאלית.

נילי בן גיגי: זו, לטעמנו, גבייה הוגנת יותר, יעילה יותר והיא יכולה לפתור את הבעיה של ההפקה המקומית.

נילי בן גיגי: דבר אחרון זה נושא הנדל"ן.

נילי בן גיגי: אני יודעת שזה הוזכר ברפורמה, אנחנו מבקשים לשוב ולהזכיר את הנושא הזה.

נילי בן גיגי: אם אנחנו מדברים על התייעלות כלכלית, שזו כותרתו של החוק, נושא נכסי הנדל"ן שבידי רשות השידור, יכלו מזמן להוות פתרון לפחות לחלק מהכספים האחרים.

אופיר אקוניס: זה דיון אחר.

נילי בן גיגי: נכון, אני רק מזכירה את זה.

אופיר אקוניס: זה חלק מהרפורמה בממ"י, כי הקרקעות שלהם הן של ממ"י, הן לא של הרשות, כבר בדקתי את זה.

נילי בן גיגי: אנחנו תומכים בהצעה ומבקשים לשוב ולחדד, לא לוותר על נושא התמחור, בין אם בחוק הזה ובין אם ברפורמה, כדי שהתיקון יהיה אמיתי ושורשי, ולא רק כיבוי שריפה מקומית שנקראת "הפקה מקומית".

נילי בן גיגי: תודה.

חיים אורון: אני לא רוצה לדבר על 100 נושאים שאפשר לדון בהם סביב עניין רשות השידור, מהטלוויזיה החינוכית, איך מוזילים, דרך תמחור ונדל"ן וכן הלאה.

חיים אורון: אני מציע לוועדה הזאת להיצמד לרפורמה כמו פצצות לקרן לייזר - סליחה על הדימוי המטורף שעלה לי פתאום בראש - לא כי היא הכי טובה בעולם, לא כי אי אפשר לשנות בה שום דבר, אלא מכיוון שנוצרה נקודת הסכמה בין כמה גורמים שלא ייצרו אותה מחדש.

חיים אורון: מי שירצה לברוא אותה היום מחדש, פשוט לא יברא אותה מחדש.

חיים אורון: כרגע יש מתווה.

חיים אורון: אני קצת פחות אופטימי ממוטי שקלאר לגבי השלב שבו הוא נמצא.

חיים אורון: אני שומע יום-יום, כולל היום, פרטנרים ברפורמה הזאת שאומרים שלא מדברים אתם, וגם אמרו את זה פה, שהעניין תקוע ושהם לא בטוחים אם בסוף הם יהיו, ואם הם יהיו, הם רוצים להבטיח את מעמדם - אני מתכוון גם לאוצר לפני כן - ושלא להתחייב בהתחייבויות שלא יצליחו לעמוד בהם וכן הלאה.

חיים אורון: אני מיצר על כך שהשר לא נמצא כאן.

חיים אורון: השר לא מצא לנכון במשך שלושה שבועות להיפגש עם הלובי שהתנדב בכנסת לפעול למען השידור הציבורי.

חיים אורון: אני מבין, יש דברים יותר חשובים.

אופיר אקוניס: ביקשתי ממנו לבוא לדיון ב-13:30.

חיים אורון: פה לא מדובר ב-30 מיליוני שקלים ולא ב-60 מיליוני שקלים, פה מדובר במיליארד שקלים, ובלי הכסף הזה לא תהיה רפורמה, ובלי רפורמה אין קולב לתלות עליו את כל הסיפור של היום.

חיים אורון: אני נשאר צמוד לקו הזה.

חיים אורון: אני מתנגד לסעיף מהסוג הזה בחוק ההסדרים, גם מנימוקים עקרוניים של מבנה חוק ההסדרים, וגם בגלל לוח-הזמנים שבו הוא נתון.

חיים אורון: באופן בסיסי יצירת קרן היא מהלך נכון.

חיים אורון: כבר אמרו את זה בכל הכיוונים האפשריים, שהיא חלק מהרפורמה.

חיים אורון: כל הניסיון שמופיע בחוק, שמעבר לקיומה של הקרן למצוא מנגנונים שבהם גופים שהם מעבר לרשות השידור אחראים על הקרן הזאת, אסור שיתרחשו.

חיים אורון: אני יודע שאני עומד לומר משפט בעייתי מאוד, אם אנחנו לא סומכים על רשות השידור, תפטרו אותה, ויש אפשרות לפטר אותה גם בגלל הסיבה הזאת.

חיים אורון: לאט-לאט ליצור מנגנונים שחשב ילך לזה, ואם לא זה, הוא ילך לרשות- - -

דב חנין: ועוד לקרוא לזה התייעלות.

דב חנין: ..

אופיר אקוניס: כבר הודענו, חבר הכנסת חנין, שנשנה את הסעיף הזה.

חיים אורון: היות ואני שומע את הדיבורים על אורכן של אצבעות מסוימות לכל מיני מקומות, גם היום, זו תהיה כניסה על-פי חוק לתוכן.

חיים אורון: ואם זה קיים, אני לא רוצה קרן.

חיים אורון: אני חושב שאפשר ליצור קרן כזאת ברשות.

חיים אורון: נכון, מדובר בכספי ציבור, ולכן יש הצדקה מלאה לתבוע מהרשות, כחלק מהתנהלותה, הקצאה בסכום מסוים ליצירה המקורית.

חיים אורון: היות שנוצר פה לינקייג' בין הקרן הזאת ובין כניסתה של הרפורמה, כפי שהולך ומסתמן, אני מציע הצעה הרבה פחות טובה, אבל כרגע היא אולי האפשרות היחידה, שהוועדה תבקש מרשות השידור עד ההתכנסות בצהריים, להתחייב על סכום בשלב המעבר, לא בגודל שמופיע כאן, וגם לא בגודל של מה שלא היה בשנים האחרונות, אני סתם אומר, לדוגמה, 30 מיליוני שקלים, גם לתקופת המעבר שאין בה רפורמה.

חיים אורון: לא דיברתי עם אף אחד מכם, פשוט לא יצא.

חיים אורון: אני מבין את החשש שקיים כאן, שתיווצר פה תלות שעלולה להיגרר לתקופה ארוכה מאוד שבה לא יקרה כלום.

חיים אורון: אני אפילו מבין פה את תנועת הראש של איש האוצר.

חיים אורון: עכשיו יגידו לי: מה שווה ההתחייבות?

חיים אורון: הם לא יעמדו בה.

חיים אורון: אני חושב שהרשות מבינה היום עד כמה התחייבות לבית הזה חשובה.

חיים אורון: היא מונחת פה בסכומים ענקיים.

חיים אורון: אין לי שום כוח ואין לי שום יכולת לאיים עליהם בשום דבר, וגם לא למנוע שום דבר, אבל האמירה היום של הרשות, למרות המצב הקשה- - -

זבולון אורלב: אתה אדם רציני, השאלה אם אתה יודע שהרשות במצבה הנוכחי יכולה לוותר על דברים X, Y ו-Z, ולהקצות 30 מיליוני שקלים להפקות מקור.

זבולון אורלב: אז זה דבר רציני.

מטי גרינברג: האם היא יכולה לוותר על שכר העובדים?

גדי בן-יצחק: שהאוצר ייתן אותם.

זבולון אורלב: שאלתי את אחד מחברי הכנסת הכי רציניים בכנסת, שמבין בתקציב.

חיים אורון: חברים יקרים, אני מציע לעובדי הרשות רגע אחד לעצור.

חיים אורון: אם בכל חודשיים אנחנו מתבקשים ללכת לאוצר ולבקש 60 מיליון ועוד 60 מיליון שקלים, ואני לא מי שמתווכח אתכם, אני חושב שאנחנו יכולים להגיד, חברים יקרים, מוכרחים לאזן פה בין הצרכים.

חיים אורון: נוצר פה מתח, כי זה גם השכר של העובדים וגם מקום העבודה של היוצרים, ואין להם דרך אחרת להגיע לזה.

מוטי שקלאר: בכלים שלובים, אם מותר לי להיות פרקטי, אם האוצר יוותר על חלק מדמי התדרים, ומצד שני אתם מפסיקים את הורדת האגרה, אפשר להגדיל את הסכום.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורלב, נמשיך את הדיון הזה עד 11:40, ואנחנו מתכנסים פה מחדש ב-13:30.

אופיר אקוניס: אתה ביקשת מרשות השידור לחזור עם התשובה עד 13:30, ואני מבקש מהמנכ"ל, מסמנכ"ל הכספים של הרשות ומהיועצת המשפטית לחזור עם תשובה לרעיון של חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: תעשו לנו טובה, אל תדחקו אותנו לפינה הזאת של אוי לי מיוצרי ואוי לי מיצרי.

חיים אורון: פה כולם נואמים על החשיבות של היצירה המקורית, ובסוף זה נגמר באפס.

חיים אורון: כולם נואמים על הרצון שרשות שידור ציבורית תתקיים.

חיים אורון: אתם מוכרחים למצוא איזו נקודת מפגש, לא ב-160 מיליוני שקלים, לא ב-150 מיליוני שקלים, כפי שמופיעים פה, בסדר גודל שונה.

חיים אורון: זרקתי סתם מספר, אני מודה, אין לי שום אינדיקציה, אבל אני חושב שהוא לא מנותק מכל הדברים, ואני שמח שמוטי שקלאר לא אמר לי: לך תחפש אותי, אלא אמר, תן לבדוק, ונראה.

מטי גרינברג: אני רוצה להביא לידיעת

מטי גרינברג: כם, שהעובדים ברשות השידור לא מקבלים את דמי ההבראה, לא מקבלים את התוספות שיש בשירות הציבורי.

מטי גרינברג: אי אפשר להתעלם מזה.

מטי גרינברג: אנחנו צריכים בד בבד למצוא פתרון גם ליוצרים, אבל גם לא להלין את שכרם של העובדים.

מטי גרינברג: נתנו את הסכמתנו לפיטורים של 700 עובדים, אנחנו בעד רפורמה, והמנכ"ל יודע את זה, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.

מטי גרינברג: אבל לא ייתכן שהאוצר באופן חד-צדדי יודיע באמצעותה השר שמפסיקים את המשא-ומתן.

מטי גרינברג: לא ייתכן.

אורי ישראלי: זה לא מה שהאוצר אמר.

אופיר אקוניס: הוא לא הודיע את זה, הוא הודיע קצת אחרת.

יורם מוקדי: תודה רבה שהוזמנתי ותודה רבה על זכות הדיבור.

יורם מוקדי: אנחנו באים בידיים הכי נקיות, אני אומר את זה גם כרגולטור מרושע שבעבר כפה על HOT ועל YES חובה של הפקות מקור, ולא ויתר להם על שקל, והיום, גם בתור נציג של HOT, של חברה שעומדת במלוא המחויבויות שלה בנושא הפקות מקור, לרבות הפקות שהיא לא בהכרח רוצה לעשות, וזה כולל הפקות בתחום תעודה ובתחומים אחרים, שהם הרבה יותר קשים להפקה, הם פחות פופולריים, אנחנו בעידן תחרותי מאוד.

יורם מוקדי: אני אומר את כל הדברים האלה לא כי באתי לוועדה לבקש הקלות, אני מבקש שתעמוד לזכותנו העובדה שאנחנו עומדים בחובות שלנו כשנבוא לוועדה הזאת בנושאים אחרים, אבל אנחנו מרגישים יותר ויותר שהנטל עלינו הולך וגדל, אנחנו נדרשים לשדר הרבה מאוד שעות בספורט ישראלי וספורט אחר בחינם לציבור, אנחנו עושים שידור קהילתי.

יורם מוקדי: רשימת המטלות הציבוריות הולכות וגדלות כשמנגד השידור הציבורי מאין מוסכמה, שהוא לא חייב או לא יכול לעמוד במחויבויות שלו בהפקות מקור.

יורם מוקדי: תוך כדי הדיון פה מזכירים הצעת חוק, שאנחנו נעביר רשימות של המנויים שלנו בשביל הגבייה.

יורם מוקדי: במאמר מוסגר אני אגיד ששוב מחפשים מתחת לפנס ולא היכן שצריך, כי הלקוחות שלנו הם בדרך כלל אלה שמשלמים את האגרה, הם הלקוחות הקונפורמיסטיים.

גדי בן-יצחק: איך אתה יודע?

יורם מוקדי: לא עכשיו צריך למצוא את הפתרונות, ותוך כדי הדיון כבר יש הצעה של חבר כנסת שאמה, שאני מקווה שנאמרה בבדיחות הדעת, הצעה שאנחנו גם נגבה.

יורם מוקדי: אני מוכן ללכת עם ההצעה הזאת עד הסוף, אנחנו נגבה וגם נפיק, ואני אספר לכם מה אפשר להפיק ב-700 מיליוני שקלים או ב-500 מיליוני שקלים.

יורם מוקדי: כל תקציב התוכן של חברת HOT עומד על 700 מיליוני שקלים.

יורם מוקדי: אתם יכולים רק לדמיין לעצמכם מה היה קורה אם מישהו היה מקבל את התקציב הזה, והיו אומרים לו קח כל מה שמממן היום את הספורט, את תוכניות הילדים, את הפקות המקור שלנו: סרטים, סדרות, הכול, שימו בערוץ אחד ציבורי.

יורם מוקדי: ברור לגמרי שברגע שיבינו מה אפשר לעשות בדבר הזה ומה אפשר להפיק בסכומים האלה, הדרישה לשידור הציבורי תהיה הרבה יותר לגיטימית.

יורם מוקדי: השידור המסחרי הוכיח מה אפשר לעשות בכספים האלה, ועכשיו לגיטימי לגמרי שנבוא לשידור הציבורי ונגיד לו: תעשו אתם.

יורם מוקדי: כפי שהיטיבה לבטא היועצת המשפטית לוועדה, אנחנו מצפים שהמדינה, כמו שהיא יודעת לדרוש ולאכוף עלינו, תדע גם לבצע בעצמה באמצעות השידור הציבורי.

יורם מוקדי: זה דבר אחד.

יורם מוקדי: אם כבר הולכים לרפורמה, ואם כבר הולכים להפקות מקור, הרי זה כסף ציבורי שיממן הפקות מקור.

יורם מוקדי: הערוץ הציבורי, הערוץ הראשון, צריך לצאת מהתפיסה המוטעית שלו, שמה שהוא מפיק חייב להיות משודר אצלו בערוץ, וזהו.

יורם מוקדי: ההפך, זה כסף ציבורי, וכל תוכנית שמופקת בהפקות מקור תשודר אצל כל מי שרוצה לשדר אותה, וכמובן, בחינם.

יורם מוקדי: אם ערוץ 2 או ערוץ 10, או חברת HOT או חברת YES, רוצים לשדר משהו שמומן בכסף הציבורי, זה יקבל יותר במה, זה יקבל יותר ביטוי.

יורם מוקדי: זה כסף ציבורי, וצריך לראות אותו ככזה.

מוטי שקלאר: יש בעוד מקום בעולם, שחומרים של הערוץ הציבורי לא משודרים בערוץ שלו, אלא בערוצים אחרים?

יורם מוקדי: תשדר בערוץ שלך כמה שאתה רוצה.

יורם מוקדי: אם גם אני רוצה לשדר דברים ששודרו אצלך, זה אינטרס שלך- - -

מוטי שקלאר: נעשה גם הפוך.

מוטי שקלאר: החובה הציבורית שלך- - -

גדי בן-יצחק: אתה תשלם משכורות על זה?

יורם מוקדי: אני עומד בחובות שלי, אתם לא.

אופיר אקוניס: גדי בן-יצחק מציע שאתה תשלם את המשכורות, גם דמי הבראה והכול.

אופיר אקוניס: הוא קנה את העסקה.

אופיר אקוניס: פה קונים את העסקאות מהר.

אופיר אקוניס: אתה משדר את ההפקות שלו, ואתה משלם לו משכורת.

אופיר אקוניס: אתה מוכן לזה?

מוטי שקלאר: אני מוכן לקבל את העסקה שהחומרים שמופקים מהמחויבויות הציבוריות של YES ושל HOT ישודרו גם בערוץ 1 בשידור שני.

יורם מוקדי: התבלבלת, מוטי שקלאר, זה כסף פרטי.

יורם מוקדי: התהפכו פה היוצרות לגמרי.

יורם מוקדי: כסף פרטי עכשיו צריך לממן את זה.

זבולון אורלב: זה אותו כסף של משלמי האגרה, אלה אותם אזרחים.

זבולון אורלב: אלה משלמים ברצון, אלה משלמים בחובה.

אופיר אקוניס: אני ממש בבעיה, כי אני משלם גם לכבלים, גם ל-HOT וגם משלמם אגרה.

יורם מוקדי: כבוד יושב-ראש הוועדה, לפני 19 שנה התחתנתי, התחלתי לשלם אגרה, גם עם אשתי, שתהיה בריאה, יום אחד תחליט שהיא רוצה לסיים את הברית בינינו, עדיין נשלם אגרה עד יום פקודתנו, וזה ההבדל.

יורם מוקדי: אם אתה רוצה להיות מנוי של HOT או של YES, אתה צריך לבחור- - -

אופיר אקוניס: מה המסקנה?

אופיר אקוניס: הוא התחתן עם רשות השידור.

אופיר אקוניס: ..

יורם מוקדי: התחתנת לעד, ואתה לא יכול להיפרד מהחתונה הזאת, להבדיל מכל מנוי אחר לעיתון, לחברת טלוויזיה.

יורם מוקדי: אני יכול להחליט שאני לא רואה ערוץ 2.

גדי בן-יצחק: ניסית פעם להפסיק מנוי ל-YES או ל-HOT?

יורם מוקדי: תפסיק עם הדמגוגיה הזאת.

יורם מוקדי: תעמדו במחויבויות שלכם, ואחרי זה תדברו.

ישראל חסון: אני שומע פה רפורמה-רפורמה, וסיפרתי קודם לזבולון אורלב סיפור, שיש איזה גוף שרוכש בתים בירושלים- - -

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים את הגוף.

ישראל חסון: הגוף הזה היה במשא-ומתן עם נטורי קרתא ההונגרים לרכוש 14 חנויות בדרך שיוצאת מהכותל.

ישראל חסון: המשא-ומתן נמשך 16 שנים, ואחרי 16 שנים, כשהם הגיעו להסכמה, הם התייצבו לחתום, ואז נטורי קרטא ההונגרים הודיעו שהם מוכנים לחתום בתנאי שיוכנס סעיף, שכשיבוא המשיח, הנכס חוזר אליהם.

ישראל חסון: הסכימו.

ישראל חסון: אבל אז היו הבעיות שהחבר'ה, כמו דנה נויפלד וכמו אתי בנדלר מייצרים לנו, איך מגדירים בא המשיח.

ישראל חסון: הם דנו על זה שלוש שנים, בסוף הגיעו להסכמה.

אופיר אקוניס: חמור לבן.

זבולון אורלב: אמרתי לו שאין בעיה - חמור לבן.

ישראל חסון: אני לא יכול להאשים את זבולון אורלב, אבל רואים שאתה לא מסתובב בעיר העתיקה, יש שם המון.

אופיר אקוניס: אני מסתובב שם דווקא, הם אפורים.

ישראל חסון: אין לי שום ספק שהשמירה על הנושא של היצירה המקורית היא דבר חשוב וחיוני, אין לי שום ספק שהרעיון של לעשות את זה בכספי הציבור במנגנון שמחייב הוא נכון, וגם אין לי שום ספק שאנשי האוצר, שאני באמת באמת מעריך את יכולתם האינטלקטואלית, יודעים לזהות ולעשות הערכת מה מצבה של רשות השידור.

ישראל חסון: ולפיכך, כשהם בכל זאת מניחים סוג כזה של הצעה, דווקא בתחום הפיננסי שלה, אני מתחיל לחשוד.

ישראל חסון: לא יכול להיות שמה שברור לי לא ברור להם.

ישראל חסון: אני אומר לך, שלפי דעתי אנחנו, כוועדת הכלכלה, צריכים לעשות שני דברים.

ישראל חסון: אני מקבל את ההצעה של חבר הכנסת אורון ומוטי שקלאר.

ישראל חסון: אם תמצאו לזה פתרון בין הדיונים, זה יכול להיות נפלא.

ישראל חסון: דרך אגב, אם הם לא ימצאו לזה פתרון משום שהאוצר לא מוכן לדלל קצת את הגבייה או להעביר חלק מהגבייה לתדרים, כדאי שהוועדה הזאת תגיד את שלה.

ישראל חסון: אופיר אקוניס, אני אתך בעניין הזה, אני רוצה שהוועדה תגיד את שלה, שהאוצר יקצה חלק מהסכום של התדרים.

ישראל חסון: אנחנו צריכים לקחת את הסעיף הזה כמות שהוא.

ישראל חסון: דרך אגב, לא לאשר אותו היום בשום פנים ואופן, למסור הצהרה, שהמנגנון הזה יידון ברפורמה.

ישראל חסון: אסור לנו להצהיר משהו ולהלביש אותו אחרי זה על משהו שאנחנו לא יודעים מה הוא יהיה.

ישראל חסון: אנחנו לא יודעים מהיום להגיד מתי המשיח יבוא ואיזו צורה הוא ילבש כשהוא יגיע, אז אנחנו צריכים לשבת ולהגיד מה אנחנו עושים עם הפקות המקור וכן הלאה.

ישראל חסון: אני מציע לעשות את הדבר הזה.

ישראל חסון: אני חייב הסבר לאלברט סחרוביץ.

ישראל חסון: אני אומר לך, ואני אומר את זה לאופיר אקוניס, את הדיון הזה הייתי חותך אחרי רבע שעה.

ישראל חסון: פה ישב השר, ואם לא השר הזה, אז השר שממונה על הפקות המקור והתרבות, כי הוועדה הזאת משקיעה בזה לא דיון פופוליסטי, אלא דיון אמיתי.

ישראל חסון: אם אנחנו עושים את זה בשיטת השליחים, גם אני יכול לשלוח לפה את העוזר הפרלמנטרי, שיעביר לך את ההתנגדויות.

ישראל חסון: אפשר להעביר את זה בנייר.

ישראל חסון: הגיע הזמן שיתייחסו לוועדה הזאת כמו שהוועדה מתייחסת לנושא.

ישראל חסון: הייתי חותך את הדיון הזה רבע שעה אחרי שהוא החליט.

ישראל חסון: תודה.

יוחנן צנגן: אין לי דעה בעניין הזה, אני כן רוצה לפנות אליכם, חברי הכנסת, דווקא אל החלק שלכם שהוא הבית העליון - אין לנו הפרדה בין בית עליון לבית תחתון, אבל אתם יודעים לעשות את ההפרדה הזאת - ואני רוצה לדבר אתכם דווקא בכיוון הזה.

יוחנן צנגן: אפשר לעשות תוכן ציבורי במדינת ישראל בכמות ובאיכות גדולים בהרבה אם נדאג לכך שרוב המימון ילך ליצירה וליוצרים ולא לארגון ולתקורותיו.

יוחנן צנגן: זה מה שקורה.

יוחנן צנגן: היום בערך 10% מהכסף שאנחנו גובים מאזרחי מדינת ישראל, או שהמדינה גובה מאזרחיה, הולכים אל המסך, כל היתר נועד לכסות כל מיני התחייבויות שהוזכרו פה קודם כקודמות להפקה, אבל יש פה איזה עיוות מאוד-מאוד בסיסי.

יוחנן צנגן: אנחנו, ערוץ 2, מוכיחים כל הזמן שאפשר לעשות שידור ציבורי, ואנחנו עושים את השידור הציבורי הזה.

יוחנן צנגן: אני רק אתן קצת מספרים.

יוחנן צנגן: בשלוש השנים האחרונות ערוץ 2 הפיק יותר מ-25 סדרות דרמה מקוריות ושידר סדרות דרמה מקוריות ישראליות, בסדר גודל כולל של כ-400 שעות שידור.

יוחנן צנגן: באותה תקופה רשות השידור הפיקה חמש סדרות דרמה בסדר גודל כולל של 25 שעות שידור, זה בין 5% ל-8% ממה שערוץ 2 עושה.

יוחנן צנגן: בערוץ 1, בטלוויזיה הישראלית, מועסקים כפול עובדים מאשר בערוץ 2--

זבולון אורלב: אתה מדבר גם על הרדיו?

יוחנן צנגן: לא, רק על הטלוויזיה.

יוחנן צנגן: --בשביל לתת הרבה פחות יצירה ממה שערוץ 2 נותן היום.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על שתי הזכייניות?

יוחנן צנגן: שתי הזכייניות.

גדי בן-יצחק: ההפקות שהזכרת לא נעשו בבית, על ידי העובדים שהזכרת, אלא בחוץ.

גדי בן-יצחק: כמה עובדים יש בחוץ?

גדי בן-יצחק: אתה קנית, לא הפקת את זה בבית.

רני בלייר: גם אתה צריך לקנות.

גדי בן-יצחק: במוסך שלי יש חמישה עובדים, אני מתקן את המכוניות במוסכים של השכנים, תראה כמה אני יעיל.

יוחנן צנגן: יש הבדל גדול מאוד, כי לך, שיש לך רק חמישה עובדים, אתה לא צריך לדאוג ל-1,500 עובדים, שקודם צריך לשלם להם משכורות לפני שבכלל מדברים על איזו הפקה.

מטי גרינברג: נכון, כי העובדים לא מאורגנים אצלכם.

יוחנן צנגן: יכול להיות, זאת הבעיה.

מוש דנון: נכון, גם אצלכם עובדים חמש שעות ביום ולא 12 שעות.

רני בלייר: או 14.

רני בלייר: אצלנו בחוץ עובדים 14 שעות ביום.

זבולון אורלב: מה התקציב של הערוץ השני?

יוחנן צנגן: אני לא יודע מה המספרים המדויקים של הזכיינים האחרים.

יוחנן צנגן: התקציב לפעולות הוא סדר גודל של 700-600 מיליוני שקלים.

זבולון אורלב: לא לפעולות.

יוחנן צנגן: התקציב הכולל.

יוחנן צנגן: מתוך זה התקורות אנחנו מוציאים לא יותר מ-10%.

יוחנן צנגן: יושב פה נציג האוצר, והוא יודע את הנתונים.

יוחנן צנגן: לא יותר מ-10% הולכים על תקורות בערוץ 2, ואפשר ללמוד מהדוגמה הזאת, אפשר ליישם אותה, וחובה עליכם, לדעתי, לעשות את זה, ולא להתעסק ברפורמה.

יוחנן צנגן: הרפורמה הזאת שמציגים לכם פה, תסלחו לי, אני אומר את הדברים אולי בצורה קצת חריפה, אבל אני אומר את זה עם הרבה ניסיון גם ברשות השידור וגם בשוק הציבורי - הרפורמה הזאת היא מקסם שווא, היא לא תהיה לעולם, היא לא תקרה לעולם, היא איזו דרך לסחוב עוד כמה שנים.

יוחנן צנגן: בשנים האלה אזרחי מדינת שיראל ימשיכו לשלם מיליארדי שקלים לשידור ציבורי, ולקבל את השידור הציבורי בחלקו מערוץ 2.

זבולון אורלב: מה אתה מציע?

יוחנן צנגן: יש לי משנה סדורה לגבי איך צריך להתנהל השידור הציבורי במדינת ישראל.

יוחנן צנגן: אני לא בטוח שזה הדיון להיום.

יוחנן צנגן: אני אשמח לבוא ולהציג אותה.

ישראל חסון: אתה אמרת: הרפורמה, כפי שהוצגה לנו פה.

ישראל חסון: אני ישבתי פה, אני לא זוכר שהוצגה לי פה רפורמה.

ישראל חסון: אני חושב שהמשנה שאתה מציע והעובדה שגוף פרטי הוא יותר יעיל מגוף קצת ישן יותר עם מחויבויות אחרות, זה בסדר.

ישראל חסון: בדיון על הרפורמה חשוב מאוד לשמוע את המשנה.

ישראל חסון: בדיון הזה, הספציפי, הקטן, האם אתה באמת סבור שבתמונת המצב הקיימת הפתרון שמציעים הוא פתרון?

ישראל חסון: על זה הדיון.

ישראל חסון: הדיון הוא לא על השקפת עולם ועל תוכנית ההתייעלות.

ישראל חסון: הדיון כרגע הוא אם בתמונת המצב כיום נכון לבצע את המהלך הזה בצורה שמוצעת, ובזה ליצור מנוף לדברים אחרים לחלוטין.

יוחנן צנגן: אני לא יכול להתייחס לדיון הספציפי.

יוחנן צנגן: כבוד חבר הכנסת חסון, אין לי הרבה הזדמנויות לבוא בפני הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת החינוך ולהביע את עמדתי בנושאים האלה.

יוחנן צנגן: מאחר שהנושא הזה על סדר-היום, ועתידה של רשות השידור על סדר-היום, מצאתי לנכון לבוא ולהגיד מה שיש לי לומר.

יוחנן צנגן: לגבי הנושא הספציפי שעלה, אני לא יודע, אפשר כך, אפשר אחרת, ממילא כבר שמעתי שהשר מוסמך לתת הקלה מוחטת, לתת גרייס מוחלט.

יוחנן צנגן: יש לו זכות בחוק לתת הקלה מוחלטת.

אתי בנדלר: רק עד סוף 2009.

יוחנן צנגן: אף אחד לא שמע אם הוא עשה את זה, הוא לא צריך לדווח לאף אחד אם הוא ניצל את הזכות הזאת, בכמה הוא ניצל את הזכות הזאת.

יוחנן צנגן: יש פיקוח, אין פיקוח.

יוחנן צנגן: ככל שהדברים נוגעים למדינה, הרגולציה שלה על עצמה הרבה יותר חלשה מהרגולציה שלה על גופים פרטיים.

יוחנן צנגן: בעניינים האלה צריך לבוא שיפור.

יוחנן צנגן: לגופו של עניין, אני מבקש מיושבי-ראש הוועדות המכובדות לקיים דיון אמיתי בשאלה האם כשאנחנו מדברים על שידור ציבורי כוונתנו היא לארגון ציבורי שאולי גם משדר, או כוונתנו היא למה שהצופה בבית מקבל על המסך.

יוחנן צנגן: על זה אני אשמח מאוד לקיים דיון ולפרוס בפניכם את מה שאני חושב.

יעקב לוי: אני רוצה לדבר על הרפורמה מהצד השני.

יעקב לוי: יש התקדמות רבה, ומי שאומר שזה מקסם שווא, זה לא נכון.

יעקב לוי: ויתרנו על 42% מהעובדים שהולכים הביתה.

יעקב לוי: הסכמנו על זה.

יעקב לוי: יש לנו ויתור על 30% מהשכר שלנו.

יעקב לוי: 30% מהשכר מדורג, זה עד 18% אמיתי שיורד.

יעקב לוי: ברפורמה אנחנו מסכימים לשינוי מהותי בהסדרי העבודה שלנו.

יעקב לוי: אנחנו מסכימים.

יעקב לוי: אנחנו יושבים על המבנה, וגם שם יש התקדמות רבה.

יעקב לוי: אף על פי שהיתה התקדמות רבה, האוצר נתן מסמך שהוא מפסיק את הדיון ברפורמה.

יעקב לוי: לגבי עצם ההצעה לקחת 30 מיליון.

יעקב לוי: כרגע נחתם במשק 5% תוספות שכר.

יעקב לוי: כל המשק קיבל 3%, אנחנו לא קיבלנו את התוספות האלה, כי אין כסף ברשות.

יעקב לוי: תיקחו לנו עוד 30 מיליון שקל?

יעקב לוי: אנחנו לא עושים כלום, לא השבתות, ולא בתי משפט, כי אנחנו מבינים את המצב.

אופיר אקוניס: לבקשתו של חבר הכנסת אורלב אנחנו ממשיכים את הדיון הזה ב-13:30 ולא ב-13:15.

אופיר אקוניס: נקיים אותו עד שנגיע למיצויו.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חמש דקות הפסקה.