ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 52, 2009-07-07 10:00

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אני מתכבד לפתוח ישיבה משותפת של הוועדה לזכויות הילד וועדת כלכלה בנושא חשוב מאוד של תאונות ילדים.

דני דנון: מגיפת האלף השלישי, קידום תוכנית לאומית לבטיחות ילדים בשיתוף ארגון בטרם.

דני דנון: נמצאים איתנו חברי כנסת של שתי הוועדות.

דני דנון: הנושא שאנחנו עוסקים בו היום הוא נושא חשוב מאוד ואנחנו נראה מצגות.

דני דנון: נמצאת איתנו גם אורחת מחו"ל ג'ואן וינסטיין שהיא מנכ"לית ארגון האירופי לבטיחות ילדים.

דני דנון: ברוכה הבאה לישיבת הוועדה שלנו.

דני דנון: לעונג לנו לארח אותך כאן.

דני דנון: אנחנו ראינו חשיבות למרות שאנחנו נמצאים בשבוע של העברת תקציב ושבוע שהוא עמוס מבחינת לוחות זמנים בכנסת כן לערוך את הדיון היום בוועדה המשותפת.

דני דנון: הנושא של בטיחות ילדים הוא נושא מהותי.

דני דנון: אנחנו בוועדה לזכויות הילד רואים פעמים רבות שאמצעי מניעה והחינוך וההדרכה חוסכים המון, גם מבחינת נזקים, גם מבחינה כלכלית, והיום אנחנו רוצים לשמוע את הדברים, לראות איך אנחנו משפרים את הפעילות גם של ארגון בטרם וגם של העוסקים בדבר.

דני דנון: יש פה נציגים של בתי חולים, נציגים של רשויות מקומיות, נציגים שעוסקים בילדים וגם נציגים של ועדת הכלכלה.

דני דנון: אנחנו מאמינים שאם נעשה את הדברים נכון נוכל להוריד את המספרים.

דני דנון: תיכף תראו, המספרים מפחידים.

דני דנון: אנחנו עוסקים רבות בנושא הטרור, בנושא של תאונות דרכים, בנושאים שבמודעות קיימים אבל כאשר אנחנו מסתכלים על המספרים של תאונות שקורות אצלנו בבית ויש פה רבים שהם הורים לילדים, אנחנו רואים שלפעמים אנחנו שוכחים שבדברים הקטנים האלו, כשאוספים עוד מקרה ועוד מקרה זה מגיע לסטטיסטיקה מפחידה.

דני דנון: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לעופר נאמן, יושב ראש בטרם וישר לעבור למצגת.

דני דנון: בבקשה.

עופר נאמן: תודה רבה, חבר הכנסת דנון, חברי הכנסת הנכבדים וכל השותפים הנכבדים שנמצאים פה.

עופר נאמן: 180 אלף ילדים מגיעים לחדר המיון כל שנה.

עופר נאמן: 500 ליום כולל שבתות וחגים.

עופר נאמן: בלי שום פרופורציה למספר ילדים למשל שנפגעים בפעולות איבה או במלחמות.

עופר נאמן: אין שום דמיון.

עופר נאמן: אין שנה אחת שבה נפגעו יותר ילדים בפעולות איבה ומלחמות לעומת תאונות ילדים.

עופר נאמן: והמדהים זה יכול להימנע.

עופר נאמן: כמעט כל התאונות האלה יכולות היו להימנע.

עופר נאמן: על ידי מי?

עופר נאמן: על ידי, על ידיכם, ועל ידי כולנו.

עופר נאמן: הילדים זו אוכלוסייה שהיא חסרת הגנה ולכן כל אחד ואחד מאיתנו הוא המבוגר האחראי שצריך לשמור על הילדים.

עופר נאמן: הבעיה שכולם אחראים.

עופר נאמן: כל משרד ממשלתי יש לו נגיעה לזה.

עופר נאמן: כל ועדה בכנסת כמעט יש לה נגיעה לזה.

עופר נאמן: וכשכולם אחראים אין אחראים.

עופר נאמן: ואף אחד לא לוקח את האחריות ואומר אני אחראי.

עופר נאמן: ואנחנו כארגון של מתנדבים קשה לנו לבד.

עופר נאמן: אנחנו לא יכולים להרים לבד משימה כל כך גדולה ולכן אנחנו כל כך מודים לכל השותפים שלנו שנמצאים פה.

עופר נאמן: אנחנו קוראים לכנסת לדחוף את הממשלה להכין תוכנית לאומית לבטיחות ילדים, לקחת את המחויבות לדבר הזה, ולגרום לזה שבעוד 10 שנים או בעוד 12 שנים הכמות הזו של הנפגעים תרד בצורה דרסטית.

עופר נאמן: צריך לזכור חברים, אין לנו ילדים spare.

עופר נאמן: תודה רבה.

דני דנון: אנחנו נעבור ישר לראות את המצגת ובעצם את הדין וחשבון, גיליון הציונים של ישראל בתחום בטיחות בדרכים.

דני דנון: תציג את זה לירי אנדי, סמנכ"לית מחקר ומדיניות.

דני דנון: יש פה נציגים של מרכז המידע?

דני דנון: אני אבקש לא עכשיו אבל לראות בישיבה הקרובה איזשהו מחקר השוואתי.

דני דנון: יש פה גם נציגה של האיחוד האירופאי.

דני דנון: לראות איפה אנחנו עומדים בהשוואה למדינות האיחוד האירופאי בנושא הזה.

דני דנון: בבקשה לירי אנדי.

לירי אנדי: תודה רבה לאדוני היושב ראש, לחברי הכנסת ולכל השותפים הנכבדים שנמצאים כאן.

לירי אנדי: אני אציג נתוני היפגעות של ילדים, נתונים יחסית חדשים שנחשפו זה מכבר עם משרד הבריאות במסיבת עיתונאים לפני כחודש.

לירי אנדי: פירמידת ההיפגעות שלנו אכן מבהילה.

לירי אנדי: בקצה הפירמידה יש לנו 150 ילדים שמתים כל שנה כתוצאה מהיפגעות.

לירי אנדי: 25 אלף ילדים מתאשפזים כל שנה וכפי שנאמר כ-180 אלף ילדים מגיעים לחדרי המיון כל שנה כתוצאה מפגיעות.

לירי אנדי: איזה פגיעות אנחנו רואים?

לירי אנדי: אנחנו רואים את כל סוגי הפגיעות.

לירי אנדי: אנחנו רואים שבסך הכול מבחינה יחסית לבעיות התחלואה בישראל זאת הבעיה מספר אחת.

לירי אנדי: בקרב הילדים בני שנה עד 17, שליש מכל מקרי המוות בישראל מיוחסים להיפגעות.

לירי אנדי: חמישית ממקרי האשפוז ו-40% מהפניות למיון כל אלה מיוחסים להיפגעות ולא למחלות אולי כפי שנדמה לחלקנו.

לירי אנדי: אז מה הן ההיפגעויות האלה?

לירי אנדי: יש לנו ברמת התמותה התפלגויות שאנחנו רואים כאן הרבה מאוד תאונות דרכים שאולי מוכרות לנו ואולי מוכרות קצת פחות.

לירי אנדי: יש לנו ילדים כהולכי רגל שנדרסים ממש ליד הבית בדריסה לאחור.

לירי אנדי: אנחנו רואים הרבה מאוד ילדים שהם בלתי חגורים ברכב, שנהרגים בהסעות ילדים, בנסיעה ברכב, אפילו בנסיעה הקצרה ביותר.

לירי אנדי: ואנחנו רואים ילדים שטובעים בים, בבריכה.

לירי אנדי: ילדים שנחנקים.

לירי אנדי: ממה הם יכולים להיחנק?

לירי אנדי: מנקניקיה למשל.

לירי אנדי: כל התאונות האלה יכולות לגרום למוות.

לירי אנדי: חלק מהמיתות האלה מתרחשות כל כך מהר שאנחנו פשוט, מה שנשאר לנו להגיד, אוי זו תאונה.

לירי אנדי: ברמת האשפוזים אנחנו רואים תמונה קצת שונה, רוב הפגיעות, רוב האשפוזים של ילדים מגיעים בסופו של דבר לאשפוזים.

לירי אנדי: אנחנו רואים הרבה מאוד ילדים למשל שנופלים.

לירי אנדי: נופלים מאיפה?

לירי אנדי: נופלים מגגות, נופלים מחלונות, נופלים משידה, נופלים ממיטה של ההורים.

לירי אנדי: אנחנו רואים מקרים מאוד קשים של כוויות.

לירי אנדי: כוויות כתוצאה מנוזלים חמים, כוויות מאש פתוחה וכדומה.

לירי אנדי: אני אציג כאן כפי שנתבקשתי אדוני היושב ראש למעשה את גיליון הציונים של מדינת ישראל.

לירי אנדי: זאת למעשה דרך שבה אנחנו מודדים מידת הבטיחות שהמדינה מספקת עבור ילדים ובני נוער.

לירי אנדי: אז אני אתן תדרוך מאוד קצר.

לירי אנדי: מה זה אומר גיליון הציונים הזה שאנחנו חושפים כאן היום?

לירי אנדי: זו למעשה סדרה של מדדים מתוקננים ומתודולוגיה השוואתית, וביקשת השוואה אירופאית, אז זה בדיוק מה שזה נותן לנו, השוואה אירופאית למידת הבטיחות שמדינה מספקת עבור ילדים ובני נוער.

לירי אנדי: וכל זה ברמה הלאומית.

לירי אנדי: גיליון הציונים מבוסס למעשה על דרכי פעולה שהוכחו במחקר ובניסיון מעשי שהן הטובות ביותר למניעת היפגעות ילדים.

לירי אנדי: כלומר, נדמה לי שזה יעזור, אני חושב שזה יקרה, כדאי לעשות את זה ואת זה, אלא מחקרים שהוכחו שמאה דרכי הפעולה האלה הן האפקטיביות ביותר שאם נעשה אותן נוכל למנוע תאונות.

לירי אנדי: חלק מהמדדים האלה הם לפי סוגי פגיעה.

לירי אנדי: למשל חנק, תאונות דרכים, תאונות לנוסעים ברכב וכדומה וחלק הם למעשה מדדים שנבחנו על ידי אותם מומחים בשביל לבדוק את התשתיות, את בניית היכולות ואת המנהיגות של מדינה ברמה הלאומית.

לירי אנדי: ההנהגה למעשה נמדדת גם בכמה היא משקיעה גם במשאבים.

לירי אנדי: רשימת המדדים האלו היא כאמור רשימה אירופאית שנעשתה שם על ידי מומחים ולכן היא גם ניתנת להשוואה בין כל מדינות אירופה שמשתתפות בפרויקט החשוב הזה שנשמע עליו יותר מהאורחת שלנו מחו"ל.

לירי אנדי: מה היא מידת הבטיחות שישראל מספקת עבור הילדים ובני הנוער?

לירי אנדי: הרשימה שאנחנו מציגים וחושפים למעשה היום פעם ראשונה, המידע שלה, או כל השאלונים שמולאו על מנת להציג את זה כאן נעשו ביולי 2008 וחלק גדול מכם היו למעשה מעורבים בתיקוף של המידע הזה.

לירי אנדי: אז המדרגים, ציוני הביצוע נעים בין בלתי מתקבל על הדעת ומצוין.

לירי אנדי: רציתי באמת לחשוף כאן וכל מי שנמצא כאן בדיון אני אזמין אותו בסוף הדיון לקבל את גיליון הציונים המלא.

לירי אנדי: מדינת ישראל קיבלה את הציון בינוני.

לירי אנדי: הציון הזה אומר הרבה.

לירי אנדי: זה למעשה מידת הבטיחות שישראל מספקת עבור ילדים ובני נוער.

לירי אנדי: זה הציון הכולל על כל התחומים ביחד.

לירי אנדי: זו פעם ראשונה שנעשה המיפוי הזה.

לירי אנדי: ישנן מדינות שעשו את המיפוי הזה בעבר ואנחנו נראה את ההשוואה מה עשתה ההתקדמות עם השנים.

לירי אנדי: איפה אנחנו מדורגים בעולם באותה קבוצה של 24 מדינות שביצעו את המיפוי הייחודי הזה?

לירי אנדי: אנחנו נמצאים במקום המאוד לא מכובד, 15 מתוך 24.

לירי אנדי: כלומר אנחנו קיבלנו 31.5 נקודות מתוך 60 האפשריות כשהמדינה הגבוהה קיבלה 48.5.

לירי אנדי: זו היא מידת הבטיחות שלנו.

לירי אנדי: יש לנו הרבה מאוד מה לעשות.

לירי אנדי: אנחנו לא נוכל כמובן לעבור על כל המדדים שנמדדו בגיליון הציונים הזה אבל כמו שאתם רואים הציונים הנמדדים כאן גם לפי סוגי הפגיעות וגם לפי אותם תחומים ייחודיים שזה למעשה בונה את תרבות הבטיחות של המדינה.

לירי אנדי: הם מה שמאפשרים התקדמות.

לירי אנדי: ולכן אני באמת רק אתן דוגמאות.

לירי אנדי: אני אתן לכם למשל דוגמה על איך נראה החלק של מניעת נפילות.

לירי אנדי: אז יש כאן רשימה של מדדים, אחד הציונים הנמוכים שקיבלנו הוא בגלל שבמדינת ישראל אין חוק, אין תקנה ממלכתית שמתייחסת לזה שצריך לעשות שינוי סביבתי למניעת נפילות של ילדים מחלונות.

לירי אנדי: זה דבר שהוכח.

לירי אנדי: בבתי ספר אולי יש.

לירי אנדי: לא במדינת ישראל, לא כחוק בבתים שמשם נופלים רוב הילדים.

לירי אנדי: החוק הזה לא קיים.

לירי אנדי: אני יודעת שהוא מונח על שולחן הכנסת ושיש פעילות לקדם אותו גם ברמת משרד הפנים אבל זו למשל דוגמה למה אנחנו לא מקבלים את הציונים הגבוהים בנושא הזה.

לירי אנדי: אני לא אכנס, אני רק אתן לכם דוגמאות.

לירי אנדי: למשל בבניית התשתיות בתחום בטיחות ילדים יש לנו יחסית ציונים גבוהים.

לירי אנדי: כאן מדובר על היכולת המחקרית, על העובדה שיש לנו דוח נתונים על היפגעות שמאפשר לאנשים לראות את הנתונים ולפעול בעקבותיהם.

לירי אנדי: בנושא למשל של בניית יכולות, מי שמכיר את המושג building capacity, אני אציין שלמעשה בנושא הזה אחד הדברים שקיבלנו בו ציונים גבוהים ואנחנו לא בטוחים אם נוכל להישאר בציונים הגבוהים האלה.

לירי אנדי: העובדה שיש לנו תשתית של טיפות חלב, שאחיות טיפות חלב מדריכות בכל ביקור את הילדים במניעת היפגעות.

לירי אנדי: התשתית הזאת קיבלה ציון גבוה וזה אחד המדדים החשובים לרבות היכולת שלהם ללכת ולבקר בבתים ולעשות ביקורי בית.

לירי אנדי: איפה אנחנו חלשים יותר?

לירי אנדי: אנחנו חלשים יותר בכל מה שקשור במנהיגות בתחום הבטיחות.

לירי אנדי: בכל מה שקשור בהשקעת המשאבים.

לירי אנדי: הכול זה מין כזה קצת.

לירי אנדי: קצת פה קצת שם.

לירי אנדי: הדברים האלה הם שטורחים ביכולת לעשות שינוי ביכולת לעשות את המדיניות הברורה.

לירי אנדי: אתם תראו אחר כך שכל ההיבטים האלה של מדיניות בעצם נמדדים על סוג של מדד שמתאר איך הוא בעצם נעשה.

לירי אנדי: האם יש בכלל חוק או תקנה ואיך הוא נאכף ואיך הוא מוטמע בגלל שבשביל חוק או תקנה או פעילות של מדיניות אנחנו צריכים שיהיה פיקוח או אכיפה ותהיה הסברה נאותה וכדומה.

לירי אנדי: יש לנו כמובן את המקרים שאולי החליטו שזה חשוב, שזה נקבע בתקנות אבל זה לא נאכף בצורה מלאה.

לירי אנדי: יש כמובן את הדברים שדורשים שיפור מן היסוד שאין אותם בכלל למרות שהם כאמור מדדים שהוכחו בספרות שהם יכולים לעשות שינוי.

לירי אנדי: איפה פערי הביצוע שלנו?

לירי אנדי: בכל אחד מהתחומים אנחנו רואים דברים שיש לנו אפשרות לעשות שינוי.

לירי אנדי: בכל אחד מסוגי הפגיעות, במיוחד בתחום של הבית והפנאי.

לירי אנדי: הצורך בתמיכה ובמימון של אמצעים למניעת היפגעות.

לירי אנדי: קסדה על הראש, מנגנון למניעת נפילה מחלון וכדומה.

לירי אנדי: הגישה המשולבת שבעצם מתייחסת לכל האסטרטגיה ביחד גם הנדסה ותכנון, גם חקיקה ותקינה וגם אכיפה.

לירי אנדי: וכמובן כל הדברים האלה חייבים להיות מוסברים, מלווים בחינוך והסברה ובפעולות רבות שרק ככה אנחנו יודעים שניתן לעשות שינוי.

לירי אנדי: נדרשת השקעה של משאבים, העברת מידע, הצורך לקדם את היוזמות גם ברמה הלאומית אבל כמובן גם ברמה המקומית.

לירי אנדי: ואת הכנסת נושא הבטיחות לכל תחומי התוכניות הלאומיות בכל התחומים של בריאות הציבור.

לירי אנדי: אלא שבסופו של דבר מדובר שזה גם וגם, גם בריאות, גם איכות סביבה וגם בטיחות.

לירי אנדי: הדברים האלה לא מנוגדים אחד לשני.

לירי אנדי: מה שבעצם עולה זה שנדרשת מצד השלטון מנהיגות ברורה וחזקה בשביל לקדם תוכנית לאומית לבטיחות ילדים.

לירי אנדי: זה למעשה דורש שיהיה מהלך כולל של מחויבות ואחריות למדינה לפתח, להוביל, להטמיע תוכנית פעולה רב מערכתית שמבוססת על הוכחות, שיש לה צוות, שיש לה לוחות זמנים, ושאפשר לפעול בשביל לעקוב, אם היא מיושמת.

לירי אנדי: רק ככה נוכל לפעול לבטיחות.

לירי אנדי: עשינו הרבה בעשור האחרון.

לירי אנדי: כל מי שיושב כאן אחראי לזה שאנחנו רואים ירידה משמעותית בשיעורי התמותה של ילדים מהיפגעות.

לירי אנדי: אבל אפשר לעשות הרבה יותר.

לירי אנדי: הנה איזשהו גרף השוואתי שנותן לנו רק את האפשרות שאם היינו דומים מבחינת שיעורי ההיפגעות שלנו למדינה באירופה שקיבלה את הציונים הטובים ביותר למרות שגם היא יכולה לעשות הרבה יותר, רק בזה היינו חוסכים 90 ילדים בשנה.

לירי אנדי: אז שיהיה בהצלחה.

דני דנון: תודה רבה.

עפו אגבאריה: יש לכם פילוח לפי מגזרים?

לירי אנדי: כן.

לירי אנדי: בדוח המלא שהוציא ארגון בטרם יש למעשה נתונים שבהם אנחנו רואים את הפערים המאוד גדולים והמאוד מטרידים בין האוכלוסייה היהודית והאוכלוסייה הערבית, פערים שיכולים בגילאים מסוימים להגיע לפי 6.

לירי אנדי: זה מופיע בדוח בטרם על ההיפגעות שמציג נתוני היפגעות וגם הוא מונח על שולחנכם.

דני דנון: המספרים פה הם מפחידים.

דני דנון: לראות את הנתונים האלו, אני רק רוצה להסב את תשומת הלב של החברים לנושא לא פחות חשוב, תאונות בדרכים שהיום יש מאבק ציבורי חשוב גם והמספרים שם מדברים בסדרי גודל של 370 עד 400 הרוגים בשנה שזה גם דבר שצריך לטפל.

דני דנון: אבל המודעות הציבורית קיימת.

דני דנון: ופה אנחנו רואים שבשקט בהיחבא אפילו 150 ילדים מדי שנה נהרגים ויש דממה.

דני דנון: אני מקווה שהיום אנחנו קצת נעיר את הדממה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מהאורחת שלנו, ג'ואן וינסטיין שהיא מהאיחוד האירופאי.

דני דנון: אנחנו מברכים אותך ג'ואן.

דני דנון: לכבוד לנו שתהיי במחיצתנו.

דני דנון: נרצה לשמוע ממך כמה מילים.

ג'ואן וינסטיין: תודה רבה לכם על הזמנת

ג'ואן וינסטיין: כם הנדיבה, מכובדי יושב הראש, חברי הכנסת, נציגים ממשרדים שונים שהבנתי שמופיעים כאן ואורחים יקרים.

ג'ואן וינסטיין: לכבוד הוא לי להיות מסוגלת להראות את המחקר שהכנו שעירבה 24 מדינות וישראל היתה חלק מהן.

ג'ואן וינסטיין: אני מייצגת את ארגון הבטיחות למען ילדים האירופי ו-32 מדינות באירופה חברות בארגון הזה.

ג'ואן וינסטיין: ישראל גם היא חברה.

ג'ואן וינסטיין: אנחנו משרתים את הארגון כמומחים טכניים במניעת היפגעות ילדים לארגון הבריאות העולמי, לוועדה האירופית וכמו כן ליוניצף.

ג'ואן וינסטיין: כך שאנחנו מוכרים כגוף אשר מסוגל להביא מומחיות טכנית.

ג'ואן וינסטיין: לא רק בישראל, בכל מקום באירופה, יותר ילדים מתים מפגיעות מאשר כל מחלת ילדים.

ג'ואן וינסטיין: מטרת הארגון שלנו היא לגרום לכך שילדים יהיו יותר בטוחים באירופה ממש כמו שארגון בטרם עושה זאת בישראל.

ג'ואן וינסטיין: יש הבדלים עצומים באירופה ולא רק בשוק האירופי המשותף, אלא באירופה המונה 52 מדינות.

ג'ואן וינסטיין: יש לנו נתונים הטובים והנמוכים ביותר של פגיעות ילדים ויש לנו גם נתונים לא טובים וגבוהים לגבי פציעות ילדים.

ג'ואן וינסטיין: היתה לי הזכות להיות אחת מארבע שהגישה את הדוח האירופי וכתבתי את הסיכום הביצועי למען הדוח העולמי על פגיעות ילדים אשר התפרסם השנה.

ג'ואן וינסטיין: באירופה אנשים חושבים שפגיעות ילדים אינם עניין לענות בו.

ג'ואן וינסטיין: זה עניין גדול מאוד כאשר אנחנו בוחנים ומוצאים שיש לנו נתונים המצביעים על אחוזי פגיעה הנמוכים ביותר וגם הגבוהים ביותר.

ג'ואן וינסטיין: ועדיין זו סיבה מספר אחת לתמותה.

ג'ואן וינסטיין: באוכלוסיות עם סטטוס סוציו-אקונומי נמוך הפגיעות הן פי 5 מכרגיל.

ג'ואן וינסטיין: אין המדובר במספרים בלבד.

ג'ואן וינסטיין: יש משאבים בריאותיים המצביעים על כך שיש 5 מיליון אשפוזים בבתי חולים, 69 מיליון ביקורי חירום בחדרי מיון, ואנחנו רואים שהפגיעות האלה יכולות להוריד משפחות במצבן.

ג'ואן וינסטיין: אנחנו עדים לכך שיש פירוד בין בני זוג בעקבות הטרגדיה שקרתה לילד.

ג'ואן וינסטיין: יש אמצעים בטיחותיים שאפשר ליישם ואתם יכולים לראות בטור הימני שיש מספר דברים שאם אתה משקיע יורו אחד בהם, 69 יורו יוחזרו לך במניעת פגיעה.

ג'ואן וינסטיין: חגורות בטיחות ברכב.

ג'ואן וינסטיין: שוב, השקעה של יורו תניב 29 יורו בהשקעתך.

ג'ואן וינסטיין: ואתם יכולים לבחון את הרשימה ולהיווכח שמניעה לא רק שהיא חשובה להציל חיים כפי שהיושב ראש ציין יש לה השפעה כלכלית שיכולה להצטמצם.

ג'ואן וינסטיין: למרות שאנחנו יודעים שכל האמצעים הבטיחותיים האלה קיימים אפילו לא מדינה אחת באירופה אימצה לעצמה את האמצעים שאנחנו מכירים שפועלים ומיטיבים עם ילדים.

ג'ואן וינסטיין: ובכל זאת מארגון הבריאות העולמי וכן גם מהוועדה האירופאית אחת ההמלצות שלהם בדוחות הפוליטיים או הטכניים שלהם אשר מדינות חברות בשוק האירופי המשותף חתמו עליהם המליצו שמדינות יפתחו ויישמו תוכנית כדי למנוע פציעות מילדים שכוללים את כל הסקטורים.

ג'ואן וינסטיין: פרוש הדבר שאנחנו רוצים לחלוק באינפורמציה ואם זה עדיין סיבת התמותה מספר אחת של ילדים בכל מדינה חברה למה אין לנו תוכנית פעולה שמטרותיה היא מניעה.

ג'ואן וינסטיין: ב-6 במאי, רק לפני מספר חודשים ברמה האירופית פרסמנו דוח אירופאי שהיה סיכום על כל 24 המדינות שהשתתפו במחקר ואשר ישראל לקחה חלק בו, ולירי זה עתה הציגה את הממצאים בפניכם.

ג'ואן וינסטיין: בדוח זה ראינו שיש הבדלים עצומים בין מדינות.

ג'ואן וינסטיין: החדשות הטובות הן, זו הפעם השנייה שאנחנו מגישים הערכה זו, לא ראינו אף מדינה שמגיעה לרמה הנמוכה ביותר.

ג'ואן וינסטיין: כך שמצאנו שילדים לא היו במצב של הגעה לתחתית אבל באותה מידה לא היתה אף מדינה שהשיגה את השיאים הגבוהים ביותר לגבי מניעת פגיעות בילדים.

ג'ואן וינסטיין: מה שאומר לנו שבכל מדינה יש מקום לשיפור.

ג'ואן וינסטיין: אף אחד אינו מושלם.

ג'ואן וינסטיין: אין מצב כזה שאין הזדמנות להציל עדיין חיים נוספים.

ג'ואן וינסטיין: יש כמאה אמצעי זהירות המבוססים על פעילות טובה שבה השתמשו בדוח שלנו.

ג'ואן וינסטיין: בישיבה מעין זו אין אנו יכולים לעבור על כל אחד ואחד מאמצעי הזהירות שאפשר לנקוט אבל אם מי מכם רוצה להביט באמצעי הזהירות הם רשומים כאן בדוח הזה ואפשר להשיג את האינפורמציה גם באינטרנט.

ג'ואן וינסטיין: אבל כדוגמה לכמה מהממצאים רשמנו כמה מאמצעי הזהירות שהם אמצעי מפתח.

ג'ואן וינסטיין: לתת דוגמה, אמצעי זהירות בדרכים יכולות להיות מיושמות.

ג'ואן וינסטיין: 22 מדינות מתוך 24 המדינות ובכללן ישראל הראו כי יש להם חוק המיושם לגבי אמצעי הזהירות.

ג'ואן וינסטיין: אבל אתם יכולים לראות שבאזורים מסוימים יש חוקים שדורשים גדרות בבריכות פרטיות.

ג'ואן וינסטיין: רק 3 מדינות מתוך 24 המדינות חוקקו חוק כזה.

ג'ואן וינסטיין: גם בישראל אין חוק כזה.

ג'ואן וינסטיין: שוב הסיבה שאנחנו מתמקדים על מדיניות החקיקה זאת מפני ניסיוננו שמראה שהדרכים המוצלחות ביותר להמעיט בפגיעות ילדים ותמותה הם על ידי חקיקת חוקים אשר נתמכים על ידי חינוך ומבנים הנדסיים נאותים.

ג'ואן וינסטיין: כך שזה נותן לכם תמונה היכן ראינו פרקטיקה טובה מבוצעת.

ג'ואן וינסטיין: שוב, חקיקת חוק שאוסר על מהירות מכוניות באזורי מגורים אנחנו רואים ש-18 מדינות מתוך ה-24 מדינות יש להם חוק כזה אבל בישראל החוק הזה מוגבל ונאכף רק במקרים מסוימים.

ג'ואן וינסטיין: שאלה נשאלה על ידי אחד הנוכחים בשולחן הזה איך השינוי בישראל פועל.

ג'ואן וינסטיין: לרוע המזל ישראל הגיעה והשתתפה במחקר הזה רק בשנה הזאת אבל אנחנו כבר גיבשנו הערכות בשנת 2007.

ג'ואן וינסטיין: בשנת 2009 , 14 מדינות הציעו שיערכו להם הערכות לגבי שתי השנים שחלפו.

ג'ואן וינסטיין: ונוכחנו שבכל 14 המדינות שהשתתפו בהערכות היו שיפורים ניכרים במשך השנתיים החולפות משנה לשנה.

ג'ואן וינסטיין: השיפור הגדול ביותר חל באוסטריה.

ג'ואן וינסטיין: והשיפור המועט ביותר חל בבלגיה.

ג'ואן וינסטיין: אבל בסיכומו של דבר היו שיפורים.

ג'ואן וינסטיין: שמחנו לראות שהארצות שהשתתפו הפעם במחקר היו להם ציונים בינוניים.

ג'ואן וינסטיין: אף אחד לא הגיע לשיא.

ג'ואן וינסטיין: אף אחד לא צנח לתחתית.

ג'ואן וינסטיין: בפעם הראשונה שביצענו הערכה שלוש מדינות הגיעו לתחתית.

ג'ואן וינסטיין: כך שבעצם כולם שיפרו את המערך שלהם.

ג'ואן וינסטיין: נשאלת השאלה, למה אנחנו מבצעים פרויקט כזה?

ג'ואן וינסטיין: ובעצם הפרויקט הזה לא נעשה על ידי מדינות, הפרויקט הזה בוצע במשך 6 שנים על ידי הקהילה האירופית, המימון בא מכל אחת מהמדינות שהשתתפה במחקר, וכמו כן המומחים באו מארצות שונות ומיוניצף.

ג'ואן וינסטיין: כל אחד חש שיש סיבות ותוצאות יכולות להיות מבוצעות.

ג'ואן וינסטיין: והיום אנחנו נוכחים לדעת שהוקמו רשויות בארצות השונות למניעת פגיעה בילדים.

ג'ואן וינסטיין: למשל בנורבגיה.

ג'ואן וינסטיין: בארצות אחרות ראינו התרחבות של היחסים בין הארגונים למען ילדים ומשרדי ממשלה.

ג'ואן וינסטיין: כאשר התייעצויות בדרג מדיני נעשות הן מתבצעות בכל הסקטורים.

ג'ואן וינסטיין: לא רק בסקטור הבריאות אלא תחבורה, חינוך, שירותים סוציאליים, סקטורים רבים באים לכלל מפגש.

ג'ואן וינסטיין: בארצות אחדות כמו למשל בצ'כיה מנדט חוקי ניתן לרשות מסוימת כדי להתמודד עם הבעיה.

ג'ואן וינסטיין: באותה מידה יכולנו להצביע על פערים בארצות השונות.

ג'ואן וינסטיין: כך למשל בישראל כאשר מדווחים על כך ומעריכים הערכות יכולים לראות מה הדברים החזקים ומה החולשות בארץ ומה הם הדברים הדורשים ביצוע מעבר לדוחות והערכות לתוכנית פעולה ארצית.

ג'ואן וינסטיין: בארצות רבות כאשר מביאים את הממצאים בנוגע לפגיעות בילדים הדבר נכנס לאג'נדה של אותה מדינה ובפורטוגל למשל אנחנו יודעים שדיברו על כך בלשכת ראש הממשלה הפורטוגלי.

ג'ואן וינסטיין: התקדמות בפרויקט למניעת פגיעות בילדים, מדינות רבות לקחו זאת לתשומת ליבן והן מתכננות תוכניות בעניין זה.

ג'ואן וינסטיין: תוכניות מצויות במשרדי ממשלה שונים.

ג'ואן וינסטיין: אנחנו לא מבקשים מאנשים להמציא את הגלגל מחדש, אלא ליישם ממצאים שכבר מצאנו בדוחות שלנו.

ג'ואן וינסטיין: כאשר מדינות נוקטות באותן אמצעי זהירות יש להם את היכולת להבין באיזו מידה התוכנית למניעת פגיעות בילדים מיושמת.

ג'ואן וינסטיין: יש לנו דרכים לעזור למדינות השונות בפרויקט הזה ולסייע להן להשתפר בתחום.

ג'ואן וינסטיין: אין כאן שאלה של תחרות.

ג'ואן וינסטיין: הנקודה היא להבין מה קורה במדינות השונות ואיך נחלוק את הלקחים שלמדנו כך שאם דבר מסוים פועל אין הוא לוקח זמן למדינות אחרות שאין בהם הצלחה דומה.

ג'ואן וינסטיין: כמו שהוזכר קודם ברמה האירופית יש המלצות שאנחנו ממליצים לכל המדינות החברות בשוק האירופי.

ג'ואן וינסטיין: זו לא המלצה מיוחדת במינה שאנחנו ממליצים למדינתכם כרגע.

ג'ואן וינסטיין: זו המלצה לכל המדינות.

ג'ואן וינסטיין: אנחנו חושבים שזה באמת חשוב שבטיחות ילדים תהיה בראש סדר העדיפויות הלאומי וכפי שציינתי בתחילת דברי ליושב ראש אני התרגשתי מאוד שבתקופה כזו שהפרלמנט שלכם כה עסוק הפגישה הזאת לא התבטלה.

ג'ואן וינסטיין: זה מראה שאתם מוכיחים מחויבות לנושא הזה ואני מקווה שזה ימשיך.

ג'ואן וינסטיין: הסיבה מספר אחת של תמותת ילדים יכולה להשתנות אם המנהיגות תשים לב אליה.

ג'ואן וינסטיין: הנקודה השנייה שרציתי לציין שזה מאוד חשוב לייסד ועדה ממשלתית ושהגישה תהיה כלפי כמה סקטורים.

ג'ואן וינסטיין: פגיעות לא קורות בתחום אחד בלבד.

ג'ואן וינסטיין: לעיתים קרובות אנשים מסתכלים על הנושא כנושא שנועד למשרד הבריאות.

ג'ואן וינסטיין: וזה נכון שאנשי הבריאות צריכים לטפל בפציעות של הילדים אבל אם יהיו יחסים בין הסקטורים השונים והמשרדים הממשלתיים הנוספים נראה שפחות ופחות טיפולים יצטרכו לבוא מהכיוון הרפואי.

ג'ואן וינסטיין: והדבר האחרון, אנחנו יודעים מה עובד.

ג'ואן וינסטיין: אמצעי זהירות אכן קיימים.

ג'ואן וינסטיין: עלינו לאמץ אותם, ליישם אותם ולאכוף חוקים למניעת פציעות מה שאנחנו יודעים שעובד.

ג'ואן וינסטיין: עלינו להעריך את האסטרטגיה כך שנוכל להראות לכן בתוך שנה או שנתיים או שלוש שנים מה היה אפקטיבי כך שתוכלו לתת את התמיכה שלכם ואת הבוחרים שלכם ואת הציבור להבין אנו משקיעים בתחום הזה.

ג'ואן וינסטיין: כי הוא יעשה את ההבדל.

ג'ואן וינסטיין: אם אנשים ייקחו את הזמן לעשות את ההבדל למען ילדים כי הילדים האלה לא בוחרים היכן הם גרים.

ג'ואן וינסטיין: המחויבות היא שלנו.

ג'ואן וינסטיין: לפי תקנות האום לילדים יש זכות לבטיחות.

ג'ואן וינסטיין: זו האחריות שלנו כמבוגרים להגן ולספק את הבטיחות לילדים.

ג'ואן וינסטיין: תודה רבה לכם.

דני דנון: תודה רבה לך ג'ואן.

דני דנון: אני מקווה שבשנה הבאה כאשר נארח אותך כאן תראי את ישראל במקום אחר בטבלה והדבר החשוב ביותר שמספר מועט יותר, חס וחלילה, של ילדים מתים.

דני דנון: אני רוצה לפתוח את הדיון עם שני דגשים.

דני דנון: ראשית על המהות כולנו מסכימים.

דני דנון: אין אחד פה בחדר שלא יסכים שהנושא הוא חשוב.

דני דנון: שני נושאים שעלו מהמצגת, אחד זה הנושא של הפערים במגזרים, זה דבר שצריך כן לשמוע מאנשי המקצוע התייחסות, מה שאתם עושים, אורלי אתם עושים הרבה בהסברה, טיפות חלב, קידום בריאות.

דני דנון: אם התייחסתם למגזר לסוגיה הזאת מה נעשה בנושא?

דני דנון: ובמהות לראות, בשורה תחתונה איך אנחנו בשנה הבאה שנתכנס פה איך המספרים יהיו שונים.

דני דנון: אנחנו נעשה בשיטת הריצ'רץ', ניתן לחבר כנסת ואחר כך לאורח של הוועדה.

דני דנון: אז אני אתן את רשות הדיבור לחבר כנסת זאב ביילסקי ואחרי זה לאורלי.

זאב בילסקי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

זאב בילסקי: אני מאוד מברך על היוזמה.

זאב בילסקי: התרשמתי מאוד לראות מה אתם עושים וכפי שהיושב ראש אמר נעשה הכול שביכולתנו שבשנה הבאה יהיה לכם נחת מאיתנו.

זאב בילסקי: אני גם מכיר את ארגון בטרם, מכיר ומוקיר את הפעילות הנפלאה.

זאב בילסקי: יש המון בשלטון המקומי שיכול לקרות בנושאים האלה שאנחנו מדברים עליהם.

זאב בילסקי: לכן אם אנחנו נכוון את הפעילות שלנו לראשי הרשויות כדי שידעו שהם יכולים, זה לא תמיד עניין של כסף, יש הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות אותם בלי כסף כדי לשפר את הנושא הזה בצורה דרמטית.

זאב בילסקי: לכן אני מוכן להיות השותף שלך בנושא הזה, לנסות ולהעביר את זה לרשויות המקומיות, לקחת את הדוגמאות של הרשויות המקומיות שהצליחו ועם ההנהגה המצוינת של בטרם אני בטוח שאנחנו נצליח.

זאב בילסקי: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אורלי בבקשה, מנכ"לית ארגון בטרם.

אורלי סילבינגר: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס יושב ראש ועדת הכלכלה על ההזדמנות הבלתי רגילה להתארח בכנסת החדשה ולהעלות את הנושא החשוב הזה על סדר היום של הכנסת.

אורלי סילבינגר: תודה לשתי הוועדות החשובות שמארחות אותנו, ועדת הכלכלה והוועדה לזכויות הילד.

אורלי סילבינגר: אני מברכת את כל חברי הכנסת ואת כל השותפים העיקריים לנושא הזה בכל הארגונים בארץ החל ממשרדי הממשלה דרך ארגונים ציבוריים, הרשות הלאומית, קופות החולים.

דני דנון: הנוכחות של כל כך הרבה חברי כנסת בוועדה היום בזמן דיוני תקציב זה אומר שיש חשיבות רבה לנושא.

דני דנון: ואני מודה לחברי הכנסת שהגיעו.

אורלי סילבינגר: אז בכלל תודה שאירחתם אותנו ביום כל כך קשה.

אורלי סילבינגר: אני רוצה לקדם בברכה את פניה של ג'ואן.

אורלי סילבינגר: תודה שאת נמצאת עימנו היום.

אורלי סילבינגר: היפגעות ילדים זאת מגיפה והעולם נרתם לטפל בה בכלל המשאבים ובהרבה מאוד גורמים וזאת אחת הסיבות שהכנסת מצאה ביום כל כך חשוב וכל כך משמעותי של דיוני תקציב להעלות את זה על סדר היום שלה.

אורלי סילבינגר: בטיחות ילדים זה מרתון ארוך להבדיל מפרויקטים חד פעמיים שלוקחים, מטפלים בהם, גומרים ובזה נגמר הסיפור.

אורלי סילבינגר: למדינת ישראל אל מול הנתונים שהוצגו פה היום יש דרך ארוכה ביותר ושותפים רבים נכונו לנושא בדרך.

אורלי סילבינגר: עבור המשפחות, אנחנו צריכים להפוך את הנושא הזה לדרך חיים ולהתנהלות יומיומית וזה לא קל.

אורלי סילבינגר: עבור אנשי המקצוע והמשרדים האחראיים זה צריך להיות תנאי סף להתנהלות יומיומית.

אורלי סילבינגר: הבעיה היא אתם יודעים שהמספרים הגדולים שהוצגו פה בחדר לפעמים מבלבלים.

אורלי סילבינגר: למה מבלבלים?

אורלי סילבינגר: כי כשמדברים על 180 אלף ילדים איך אפשר לראות את הילד הבודד שהגיע לחדר מיון עם הוריו?

אורלי סילבינגר: איך אפשר לראות את הילדים שנפגעו בשבוע האחרון ואם נסתכל רק במהלך ה-8 ימים אחרונים.

אורלי סילבינגר: אתמול ילדה בת שנתיים בדואית מהדרום, נפלה עליה טלוויזיה והיא מאושפזת בטיפול נמרץ בבית חולים סורוקה.

אורלי סילבינגר: ההורים יושבים ליד מיטתה ומתפללים.

אורלי סילבינגר: ביום שבת ילד ננשך על ידי שלושה כלבים.

אורלי סילבינגר: שלושה ילדים מתו רק בשבוע האחרון מטביעה, בת שלוש, עשר ושבע עשרה במהלך פעילות מאוד מאוד פשוטה ובנאלית.

אורלי סילבינגר: ילד נחנק מחבל נדנדה ומת.

אורלי סילבינגר: המקרים האלה הם בלתי נסבלים.

אורלי סילבינגר: אני רוצה להגיד לכם, תמונה אחת עומדת לי מול העיניים, תמונה של הורים, אבא רופא ואימא עובדת סוציאלית שיושבים בטיפול נמרץ באחד מבתי החולים בארץ ונפרדים מהילדה שלהם בת השלוש שטבעה באמבטיה כי רק רגע אחד הם ענו לטלפון.

אורלי סילבינגר: זה לא נחלתם של אנשים רק בשכבות האוכלוסייה הנמוכות.

אורלי סילבינגר: זה נחלתה של כלל האוכלוסייה ולכן כל הילדים במדינת ישראל הם בסיכון.

אורלי סילבינגר: רק שתדעו אנחנו בפתיחתה של עונת הקיץ, מאה אלף ילדים במדינת ישראל נמצאים כרגע בסיכוי להיפגעות.

אורלי סילבינגר: אני לא חושבת שיש עוד דבר שמאיים כל כך על חייהם של הילדים בזמן זה.

אורלי סילבינגר: הילדים נפגעים פי 3 בעונת הקיץ ולכן חובה עלינו לעשות משהו.

אורלי סילבינגר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים נרתמה וכבר החלה בתכנון תוכנית לאומית לבטיחות ילדים בדרכים.

אורלי סילבינגר: אני רוצה להזכיר לכולנו, בטיחות ילדים לא יכולה להישען על רצון טוב.

אורלי סילבינגר: אנחנו צריכים לעבוד בצורה שיטתית.

אורלי סילבינגר: לשאלתך חבר הכנסת דני דנון אנחנו מאוד מודעים לפערים בהיפגעות של ילדים בחברה הערבית והיהודית ולכן ארגון בטרם מעבר ליעד שהוא שם ואומץ על ידי משרד הבריאות ליעדי 2020 הורדת היפגעות הילדים ב-50% ואגב כלל הגורמים בחדר שותפים למהלך, שמנו יעד נוסף של צמצום הפערים בין החברה הערבית לחברה היהודית ב-25% ואנחנו נרתמים החל מהתאמה תרבותית בתוכניות שלנו, ממשיך בחומרי הסברה מותאמים לחברה הערבית ואנחנו עובדים עם הגורמים השונים בתוך החברה הערבית כדי להטמיע את הנושא.

אורלי סילבינגר: המון תודה על זה שהעליתם את זה על הסדר יום ואני מודה לכם שאתם עוקבים אחרי הנושא כל כך הרבה זמן.

דני דנון: חבר הכנסת אורי אורבך ואחריו עפו אגבאריה.

אורי אורבך: אני רוצה להודות קודם כל לאנשי בטרם.

אורי אורבך: לעצמנו לא נודה.

אורי אורבך: על זה שאתם מלווים את הנושא, לא רק מלווים אלא ממציאים את הנושא הזה בעצם ואת החשיבות שלו כל כך הרבה שנים.

אורי אורבך: יש לי הצעה פרקטית ומחשבה.

אורי אורבך: הצעה פרקטית שהנושא הזה בשבוע שעבר יושב ראש הוועדה זימן את הוועדות לשלום הילד בכל הרשויות המקומיות.

אורי אורבך: אני מניח שבטרם כבר עושים את זה והם צריכים להתחבר גם לוועדות לזכויות הילד ברשויות המקומיות כדי שהפעולות יהיו נקודתיות כי אנחנו רואים בטבלאות שלכם הבדלים בין מועצה למועצה.

אורי אורבך: יש ודאי הבדלים בין יהודים וערבים אבל אני מניח שזה שונה בגלל סגנון חיים, בין חרדים לחילונים.

אורי אורבך: יש ימים אולי יותר מועדים לפורענות, אולי שבת יותר מאשר יום חול בגלל שהילדים יותר בבית ועוד שורה שלמה של הבדלים.

אורי אורבך: השינוי מתחיל לא מהבית אלא מרשות מקומית.

אורי אורבך: דבר נוסף ההצלחה היא לא רק במניעה של היפגעות ילדים ברמה הזאת שילדים מגיעים למיון או חמור מזה לבתי חולים ולמוות, אלא כל הצלחה כזאת מונעת פגיעות של ילדים שלא מגיעות לבית חולים.

אורי אורבך: אין הורה שלא נתקל בילד שלו שנפל, שחטף כוויה, גם לא ברמה של הגעה חלילה למיון ולמעלה מזה.

אורי אורבך: הרגעים האלה של הפחד, של החרדה, של הכאב של הילד, אם נצליח למנוע מוות ופגיעות חמורות של ילדים במכפלה הרבה יותר גדולה נצליח למנוע בכלל היפגעות של ילדים גם לא ברמה של אשפוז ויותר מזה אלא ברמה של הכאב, של הצער, של החרדה והפחד.

אורי אורבך: לכן זה חשוב הרבה יותר מאשר כל המספרים כי כל מה שאני מדבר עליו לא נמצא בשום חוברת ובשום סטטיסטיקה ואולי אפילו לא מדברים על זה כי ההוריה מרגיש שהוא כושל בתפקידו כל פעם שקורה משהו לילד שלו והוא נפגע.

אורי אורבך: לכן הפעולה שלכם הרבה יותר חשובה יותר מאשר אתם אי פעם תפרסמו באיזושהי חוברת ומכל מה שהוא מדיד.

אורי אורבך: אז בהצלחה.

דני דנון: תודה ואני בהחלט חושב שאנחנו, חלקכם הייתם פה, דיון עם ראשי ועדות מקומיות והגיעו המון אנשים מחויבים, חברי מועצות עיר והם חיפשו כלים.

דני דנון: אנחנו נתנו להם מספר כלים.

דני דנון: אני חושב שארגון בטרם חשוב שאולי נארגן ביחד יום עיון לראשי ועדות המקומיות שבאמת מחכים לקשר הזה ולכלים.

דני דנון: חבר הכנסת חמד עאמר בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לברך אותך על קיום הדיון של הוועדה המשותפת ועדת הכלכלה והוועדה לזכויות הילד.

חמד עמאר: יש חשיבות רבה בנושא, נושא בטיחות הילד.

חמד עמאר: במיוחד אני כיושב ראש ומייסד תנועת הנוער הדרוזית אני מכיר מקרוב את הנושא של הבטיחות לילדים ואני מתעסק בזה יום יום.

חמד עמאר: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהגיד שהיום המועצות הדרוזיות נמצאות בשביתה.

חמד עמאר: אין שום פעילות לילדים.

חמד עמאר: אני מדבר על כמעט 60 אלף ילדים שנמצאים בחופשת הקיץ החופש הגדול שאין להם שום פעילות, אין להם קייטנות, אין להם מחנות, אין שום מתנ"סים שפועלים עכשיו במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: זו הזדמנות לקרוא לראש הממשלה להתערב בנושא, לגמור את הנושא, למצוא מסגרת לילדים האלה שיוכלו להעביר את חופשת הקיץ בבטיחות ושלא יהיו לנו עוד נפגעים.

חמד עמאר: כי לפי הנתונים שקיבלתי כאן 60% מהנפגעים בתאונות דרכים הם בקרב בני מיעוטים.

חמד עמאר: זה רק מעיד על התשתית שנמצאת בישובים.

חמד עמאר: אם יש לנו 60 אלף ילדים שאין להם שום מסגרת זה יכול לגרום לפגיעה בילדים.

חמד עמאר: נושא שני שקראתי כאן בחוברת שיש מעל 16 אלף ילדים שנפגעים במוסדות חינוך.

חמד עמאר: כוועדת כלכלה אנחנו צריכים לשבת עם משרד החינוך ולזמן את האחראים במשרד החינוך ולראות איך אנחנו יכולים למנוע את התאונות במוסדות של בתי הספר.

חמד עמאר: עניין של הסברה והשקעה בתשתיות ימנע הרבה תאונות וישמור לנו על הילדים שלנו.

חמד עמאר: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת עפו אגבאריה בבקשה.

עפו אגבאריה: כן.

עפו אגבאריה: שלום לכולם.

עפו אגבאריה: קודם כל אני רוצה לציין שמשום מה רוב חברי הכנסת הנוכחים הם החדשים שזו הקדנציה הראשונה שלהם.

עפו אגבאריה: כנראה הם עדיין מאמינים שאפשר לעשות משהו ולשנות משהו.

עפו אגבאריה: אז אני מקווה שהתקוות שלהם יתממשו.

עפו אגבאריה: לגבי התאונות יש הרבה מה ללמוד מהעניין הזה.

עפו אגבאריה: אני בא מתחום שטיפל בעניינים האלה.

עפו אגבאריה: אני רופא כירורג במקצוע שלי ועבדתי הרבה שנים בבתי חולים וראיתי טראומות מכל הסוגים, מכל הכיוונים ומכל המגזרים ובכל הגילאים.

עפו אגבאריה: יש סוגים של טראומה שאנחנו רואים אותן בעונות מסוימות.

עפו אגבאריה: בחורף משהו אחד, בקיץ משהו אחר, בחגים משהו.

עפו אגבאריה: למשל בל"ג בעומר יותר כוויות.

עפו אגבאריה: בכיפור יותר שברים.

עפו אגבאריה: כנ"ל במגזר הערבי שזה משתנה מעונה לעונה ומחג לחג.

עפו אגבאריה: אבל יש את הדברים היותר מאפיינים.

עפו אגבאריה: למשל כשראיתי את ההשוואה בין המגזר היהודי למגזר הערבי זה לא רק מה שההסברה או התודעה, יש גם דברים אובייקטיביים שלא רק קשורים לעמותה הזאת בטרם או לוועדה שהם גם כן קשורים בכלל למערכת הבריאות.

עפו אגבאריה: למשל זמינות הטיפול ודחיפותו במגזר הערבי.

עפו אגבאריה: זה לא נבדק.

עפו אגבאריה: זו אחת הבעיות.

עפו אגבאריה: הדחיפות של מתן הטיפול הרפואי בזמן הקריטי זה יכול להוריד גם את התמותה.

עפו אגבאריה: על משרד הבריאות ואולי גם משרד האוצר שיקחו את זה בחשבון, כשבאים עכשיו אפילו לפטר את האחיות ואין אחיות בבתי הספר במגזר הערבי, ואין לך את בית החולים, ואין לך את חדר המיון שעל ידו.

עפו אגבאריה: בקושי בכפרים מסוימים יש איזושהי מרפאה שאולי אחרי הצהריים היא גם לא פתוחה.

עפו אגבאריה: היא פתוחה בשעות הקונבנציונאליות.

עפו אגבאריה: אז בשביל להגיע עם הילד שטבע או נחנק בשביל להגיע לבית חולים הוא צריך לנסוע 20 או 30 קילומטר עד שהוא מגיע לבית חולים וזה הזמן הקריטי ביותר שמאבדים אותו ובגלל זה, זה נתון מסוים, זה לא רק זה, אבל זה חלק מהעניין שבאמת מעלה את התמותה.

עפו אגבאריה: לכן חשוב מאוד לשקול את הדברים וגם להעלות אותם בפני הגורמים השייכים לזה.

עפו אגבאריה: במקומות מסוימים איפה שאין טיפול רפואי ואין עזרה רפואית זמינה בזמן הקריטי שבאמת יהיה.

עפו אגבאריה: דבר שני דיברו פה על התשתיות.

עפו אגבאריה: התשתיות כמובן כולכם רואים, הם על הפנים.

עפו אגבאריה: אתם עוברים במקום מסוים אז אתם רואים את הווילות אולי של כמה ווילות בכל כפר אז אתם חושבים שזה גן עדן.

עפו אגבאריה: אבל למען האמת התשתיות הן על הפנים.

עפו אגבאריה: אין מדרכות, אין מגרשים, אין מתנ"סים, לילדים אין לאן ללכת.

עפו אגבאריה: בגלל זה הנפגעים שמתים מתאונות מפגיעת כלי רכב ממונע בהולכי רגל היא גבוהה.

עפו אגבאריה: והדבר השלישי זה האיכות של המתקנים.

עפו אגבאריה: המתקנים שנמצאים גם בגני הילדים וגם בבתי הספר הם גם על הפנים.

עפו אגבאריה: אז קודם כל העיריות וראשי העיריות חייבים לטפל בזה.

עפו אגבאריה: זה לא פוטר אותם מהאחריות.

עפו אגבאריה: אבל כשעירייה אין לה גם את התקציבים לדברים העיקריים, למים ודברים כאלה אז נראה לי שקשה לה, אבל זה לא פוטר אותה מהבעיה.

עפו אגבאריה: גם בעניין הזה צריך לפעול.

עפו אגבאריה: תודה.

דני דנון: אני רוצה לפני חברי כנסת נוספים את ד"ר חזי לוי ראש מנהל רפואה במשרד הבריאות.

חזי לוי: ראשית אני מברך על הדיון.

חזי לוי: אני חושב שזה חשוב מאוד ואני רוצה לברך גם את ארגון בטרם על העבודה העצומה שהוא עושה ועל כך שהוא מהווה גם מנוע ורוח גבית בגבו של משרד הבריאות שעוסק ממילא בכך לעסוק ביתר שאת בשיתוף פעולה איתם.

חזי לוי: תרשה לי רק הערה קטנה לגבי הסיפא של דבריו של חבר הכנסת.

חזי לוי: הוא מעלה כאן בעיה חשובה של מתן שירותי רפואה ונגישות לשירותי רפואה באזורים שונים בארץ ובפריפריה.

חזי לוי: מוטב שהדיון הזה יעסוק במה אנחנו עושים לבטיחות הילד ומניעת תאונות והנושא הנכבד הזה הוא חשוב מאוד והוא נדון בפורומים רבים כולל בוועדת הבריאות, העבודה והרווחה, וראוי לעסוק בו ואני מציע שהדיון הזה יעסוק באמת כיצד אנחנו מונעים תאונות ופגיעה בילדים.

חזי לוי: אני סמוך ובטוח שהטיפול הרפואי במדינת ישראל למי שכבר נפגע חלילה, הוא טוב.

חזי לוי: ועכשיו לעצם העניין.

חזי לוי: אני מדבר גם על דעתו של כבוד סגן השר ומנכ"ל משרד הבריאות.

חזי לוי: אנחנו עוסקים ומגבשים כעת תוכנית שאמורה להיות תוכנית רב משרדית ממשלתית שתעסוק בצורה מסונכרנת כל משרד במה שנוגע לו בבטיחות הילד.

דני דנון: יש זמנים לתוכנית הזאת בעקבות ההמלצה של האיחוד האירופאי?

חזי לוי: אני כבר עונה.

חזי לוי: גם בדבריה של האורחת המכובדת מאירופה ואני חוזר לשקף האחרון בדבריה שהיא אומרת שיש חשיבות למניעת היפגעות, נושא בעל עדיפות לאומית בהובלת משרד ממשלתי מתאם.

חזי לוי: זה נכון מאוד וזה כיוון הפעולה ואנחנו רוצים מכבודך ומשתי הוועדות שנמצאות כאן בדיון לדחוף להצעה ממשלתית או להחלטה ממשלתית שמשרדי ממשלה ואני אפרט, ייקחו חלק במאמץ מסונכרן בוקטור אחוד למנוע היפגעות ילדים.

חזי לוי: אנחנו יודעים שמניעה היא התרופה הבדוקה למנוע פגיעות גם כמובן בהיבט הבריאותי שכל כך חשוב והרגשי והערכי עבור ילדים, וכמובן גם וזה לא פחות חשוב אם כי זה יותר שולי, גם בהיבט הכלכלי.

חזי לוי: משום שלעולם הוצאות הטיפול בילדים והוצאות הטיפול בהם שהם הופכים חלילה לנכים הם לעולם הוצאות יקרות יותר למשק הממשלתי, כמובן מעבר להיבט הערכי, הרפואי, רגשי שהוא חשוב לאין ערוך, לעולם זה יקר יותר מאשר טיפולי מניעה.

דני דנון: אני רוצה אבל התייחסות שלך לתוכנית.

דני דנון: תוך כמה זמן נקבל אנחנו בוועדה תוכנית כזאת שנוכל לסייע לקדם אותה?

חזי לוי: אנחנו כרגע גיבשנו את הנתיב לביצוע התוכנית ואת המשרדים שיטלו חלק.

חזי לוי: אנחנו כרגע בשלב פניה גם למנכ"ל רוה"מ ודרך השר לממשלה לקבלת החלטה ואימוץ תוכנית מסוג זה.

חזי לוי: אני חושב שצריך את ההתגייסות ובוודאי גם צריך תקציבים.

חזי לוי: לכן אנחנו רואים חשיבות שהממשלה תיקח את הדבר הזה בעדיפות ותדחוף לכך, ואנחנו כרגע בשלב ניסוח הפניה למנכ"לים במשרדים הרלוונטיים ויש מספר משרדים שאני לא אפרט כאן, משרדים רבים נוגעים בעניין, החל מקמפיין והמשך בנגיעה בכל דבר, אם זה משרד התחבורה, משרד החינוך, משרד לביטחון פנים, ועוד כהנה וכהנה משרדים שעוסקים בפעילות ילדים בחיי היום יום וכמובן משרד הבריאות שאמון על בריאות הציבור בכלל זה אמון על בריאות על הילדים ורואה את עצמו כמוביל של התוכנית הזאת יחד ובאמצעות משרד רוה"מ שאותו אנחנו רואים כאינטגרטור של משרדי הממשלה.

חזי לוי: אנחנו כרגע בשלב הפניה דרך כבוד סגן השר אל הממשלה ודרכנו דרך המנכ"ל של משרדנו אל מנכ"לי המשרדים העמיתים.

חזי לוי: אנחנו רוצים שלקראת הקיץ הזה כבר נצליח לגייס את המשרדים וליצור מעין ועדת היגוי שתתחיל את פעולתה.

חזי לוי: אנחנו רוצים לאפשר את התוכנית הזאת, לאור הדרכים שראינו ולאור הפגרות שבדרך אנחנו מאמינים שעד סוף שנת 2009 אנחנו רוצים להיות עם תוכנית שהיא מקובלת וכבר לצאת לדרך בראשית שנת 2010.

חזי לוי: כמובן עם קביעת נתיב, מדדים להצלחה או כישלון, מעקב וגיוס המשרדים האלו.

חזי לוי: זה חשוב מאוד כי זו הדרך היחידה.

חזי לוי: יש פעילות רבה, אנחנו גם ראינו שיש סך הכול ירידה במהלך השנים בהיפגעות ילדים אבל זאת ירידה שאינה מספקת.

חזי לוי: אסור לנו לנוח על זרי הדפנה.

חזי לוי: אנחנו צריכים לפיכך תוכנית אינטגרטיבית כזאת בברכת הממשלה כדי לעשות את הדברים מסונכרנים.

חזי לוי: כי יש פעילות.

חזי לוי: יש פעילות ברוכה.

חזי לוי: אבל זו פעילות שנעשית על ידי גופים שונים באחריותם.

חזי לוי: כשהדבר הזה יתאחד לוקטור אחד מתואם אני מאמין שהירידה תהיה טובה יותר וברוכה יותר לבריאות הילדים שלנו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מחברת הכנסת אורלי לוי ואחריה חבר הכנסת חנין זועבי.

אורלי לוי: אני רוצה לברך את חבר הכנסת דני דנון ואת יושב ראש ועדת הכלכלה אופיר אקוניס על היוזמה הזו.

אורלי לוי: חברים תעריכו את זה.

אורלי לוי: אנחנו באמת רצים פה בין ועדות ואתם רואים חברי כנסת יוצאים ונכנסים.

אורלי לוי: זה לא בגלל שהנושא לא מעניין.

אורלי לוי: הוא בהחלט מעניין.

אורלי לוי: הנקודה שצריך לשים לב אליה ואני פה חוזרת על הדברים שאתה אמרת, כל שקל שנחסוך פה אנחנו נוכל לנתב אותו בצורה אחרת יעילה לשיפור היכולות של הילדים.

אורלי לוי: אני מתעסקת בנושא של ילדים בסיכון ושם אנחנו מגלים עיוותים ודברים שאנחנו מנסים לתקן באמצעות חקיקה, וכל דבר אומרים לנו עולה כסף.

אורלי לוי: גם 3 מיליון להצעת חוק מחפשים מאיפה לגייס.

אורלי לוי: אז האשפוזים, ההיפגעויות, הטיפול לאחר מכן וחלילה וחס אם ישנה איזושהי נכות שמצריכה טיפולים כאלה ואחרים עולים למדינה המון כסף.

אורלי לוי: אז באמת יש את הנושא הזה גם של חיסכון ואנחנו מדברים פה על חקיקה.

אורלי לוי: חברים ישנה חקיקה לא מעטה בנושא הזה.

אורלי לוי: הבעיה היא בלאכוף.

אורלי לוי: כשאנחנו מדברים על הסעות ועל אוטובוסים שמסיעים ילדים ועכשיו בעיקר בתקופת הקייטנות, אנחנו יודעים שיש חובה לחגור ילדים אבל החגורות שמה לא באמת קיימות באוטובוסים.

אורלי לוי: או שחברת ההסעות מקבלת איזשהו אישור להסיע ילדים בתנאים כאלה ואחרים ישנו בפועל הנהג הוא לא בדיוק בעל אותם היתרים, הוא לא עומד במנגנוני הסינון הראשונים של מי שמותר לו או אסור לו.

אורלי לוי: אנחנו לא מצליחים לאכוף את זה.

אורלי לוי: אנחנו לא יכולים לעקוב אחרי זה.

אורלי לוי: צריכים לשפר את המודעות.

אורלי לוי: אין פה שום דבר שהוא מגמתי.

אורלי לוי: אין פה משהו במזיד בניגוד לנושאים האחרים שאני עוסקת בהם.

אורלי לוי: אנחנו מדברים על התעללויות באמת במזיד, אז פה יש את הרשלנות.

אורלי לוי: והרשלנות היא לא פחות חמורה מאשר פעולות זדוניות.

אורלי לוי: ואיפה שאנחנו נצטרך ונוכל, למשל כל מה שקשור פה, השבוע באמת ואת לא הזכרת את זה, על הילדה שנפלה מקומה השלישית שזה מזעזע.

אורלי לוי: אם היה את החוק של מעקות חובה במרחב הציבורי ובמרחב הפרטי אולי זה היה נמנע.

אורלי לוי: אולי לא לתת אישור להיכנס לבית לחברת החשמל או הגז, באותה מידה לא לתת אישור עד שלא בא מהנדס עירוני או שבודקים שישנם את המעקות שם.

אורלי לוי: ביהדות אני יודעת שישנה חובה של כל אבא היא ללמד את הילד לשחות ולעשות מעקה בבית.

אורלי לוי: לא נכנסים לבית ללא מעקה.

אורלי לוי: אז הלוואי וזה היה נחלת הכלל וכולם היו מקיימים את זה.

אורלי לוי: אז היינו מונעים הרבה תאונות.

אורלי לוי: אבל אם אני יכולה בנקודה אחת הקיץ הגיע, בטרם הציפו אותנו, זה לא פעם ראשונה.

אורלי לוי: עשינו פעולה נרחבת גם כשהייתי ברדיו שנתיים שלמות, היינו מנסים לעורר את זה בבית חולים העמק בעפולה, זו אולי מקום ומעבדה שמצליח להביא לתודעה ולפרסם את הדברים.

אורלי לוי: אבל ישנה עליה דרסטית בחופש הגדול בתאונות.

אורלי לוי: אני לא מחדשת פה לאף אחד.

אורלי לוי: אנחנו בתור הורים צריכים לפקוח עין.

אורלי לוי: אני יודעת אני מגיעה הביתה אני בודקת ששום דלי לא מלא חלילה, שלא שכחו לרוקן את הדליים, שהבריכה שמילאו בצהריים והשגחנו על הילדים ששיחקו שם אנחנו הולכים להכניס אותם להתקלח וקודם כל מרוקנים את הבריכה.

אורלי לוי: וישנם עוד דברים אחרים.

אורלי לוי: מוצרי ניקוי וכדומה.

אורלי לוי: אז לפקוח עיניים כי הדברים קורים בסביבה הביתית שלנו והשגרה משתנית.

אורלי לוי: אנחנו צריכים לראות אצל מי הילדים שלנו, אם הם מספיק אחראים כמונו, ופה אני אגיד לכם להתראות.

דני דנון: תודה חברת הכנסת לוי.

דני דנון: אני אבקש משאר הדוברים לצמצם כי אנחנו ב-11 וחצי צריכים להתכנס ולסכם.

דני דנון: יש הרבה דוברים.

דני דנון: בבקשה חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: בוקר טוב לכולם.

חנין זועבי: ואני שוב מדגישה את חשיבות הנושא ומסכימה מאוד.

חנין זועבי: אנחנו פה דנים בחיים, לא באיכות חיים.

חנין זועבי: בחיים עצמם.

חנין זועבי: בנושא של חיים ומוות.

חנין זועבי: האמת גם הנתונים מזעזעים וגם הפער בין אחוזי התמותה והנפגעים בקרב הערבים ובין היהודים הם גם כן מזעזעים.

חנין זועבי: כלומר להגיד שזה פער של פי 6 ופי 5 ולהגיד שבזמן שאני משלמת מיסים כמו כל הורה יהודי אחר אז הסיכוי של הילד שלי למות הוא פי 6 ופי 5 זה באמת מזעזע.

חנין זועבי: מה שנעשה בעשור האחרון למרות ההישג של 34% ירידה הפער גדל.

חנין זועבי: כלומר אנחנו יכולים ללמוד מהסטטיסטיקה שגם בזמן תוכנית פעולה של עשר שנים הפער בין היהודים ובין הערבים לא הצטמצם ולא ירד אלא להיפך, הוא גדל.

חנין זועבי: לכן אני רוצה להיות פרקטית ולהגיד.

חנין זועבי: יש שוני איכותי בין לדבר, זה לא רק כמותי, זה לא רק שיש פער של 6% ו-7% פעמים יותר בקרב האוכלוסייה הערבית אלא אנחנו מדברים על חוסר תשתית כבישים.

חנין זועבי: תשתית הכבישים כל כך גרועה בישובים הערביים.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על יותר ממחצית מגני הילדים בישובים הערבים שלא ניתן להם אישור בטיחות.

חנין זועבי: אנחנו מדברים על מחסור במגרשים למשחקי ילדים.

חנין זועבי: האם זה מחייב אתכם, את בטרם, השאלה ספציפית, לגבש תוכנית פעולה שונה בקרב הישובים הערביים לתוכנית הפעולה שאתם מגבשים לישובים היהודים כאשר אנחנו מדברים על תשתית שהיא כל כך שונה בישובים הערביים, והאם זה מחייב אתכם במיוחד כאשר אתם, ואני פה גם כן מברכת שיש לכם המלצה קונקרטית של צמצום של 25% בפער של שיעורי תמותת ילדים באוכלוסייה הערבית.

חנין זועבי: כלומר יש לכם יעד ספציפי לגבי האוכלוסייה הערבית.

חנין זועבי: אני מברכת על זה.

חנין זועבי: אני חושבת שזה צעד בכיוון הנכון.

חנין זועבי: האם זה גם כן מחייב אתכם לגבש תוכנית פעולה מיוחדת גם מול משרד הפנים, גם מול משרד התשתיות, זו השאלה.

חנין זועבי: כלומר אני רוצה דיון בשאלה הספציפית הזאת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני חושב שגם הנושא חברת הכנסת זועבי חוץ מהתשתית זה גם הסברה.

דני דנון: מדובר שהולכים לעשות קמפיין ותוכנית הסברה למגזר הערבי בשפה הערבית עם המסרים האלה.

חנין זועבי: תאמין לי אתה לא יכול להסביר לילד לא לשחק.

חנין זועבי: גם אין מגרש משחקים שום הסבר לא יועיל לילד.

חנין זועבי: אז הוא יוצא לכביש והוא רוצה לשחק בכביש.

חנין זועבי: הוא רוצה לשחק.

חנין זועבי: שום הסברה לא יכולה למנוע.

חנין זועבי: אין מגרשי משחקים בכלל בכפרים הערביים.

דני דנון: אני חולק על עמדתך.

דני דנון: אני חושב שהעלית נקודה חשובה.

דני דנון: אני חולק על עמדתך.

דני דנון: אני חושב שיש מקום להסברה ומקום לתשתיות.

דני דנון: אבל אי אפשר לזלזל במהות של להסביר להורים ולמחנכים למודעות.

דני דנון: זה שילוב של הדברים.

דני דנון: אני מבקש מחבר הכנסת אבי דיכטר לומר את דברו.

דני דנון: בבקשה.

אבי דיכטר: האמת היא שזה קצת מפתיע כמה משפטים שנאמרו כאן על ידי חברי כנסת שיצאו, משפטים ספרותיים אני מרשה לעצמי לומר אבל בהתעלם ובמנותק מנתונים שהוצגו כאן.

אבי דיכטר: אבל מזלנו שהוצגו נתונים גם על ידי האורחת ג'ואן, גם על ידי לירי, וגם על ידי אורלי.

אבי דיכטר: והדיון מתנהל כאילו הנתונים מצביעים אל איזושהי מדינה בקצה העולם ולא קשורים בנו.

אבי דיכטר: ואני ברשות

אבי דיכטר: כם רוצה רגע להסתכל על הנתונים.

אבי דיכטר: כולנו יודעים ומכירים את כלל הברזל של עשרים, שמונים.

אבי דיכטר: ואני מניח שג'ואן היתה יודעת לומר לנו מה הם ה-20% אשר מכריחים 80% של הקרבנות.

אבי דיכטר: ופה נראה איפה אפשר להתרכז.

אבי דיכטר: ולירי ממש נותנת את הנתונים האלה.

אבי דיכטר: הם מופיעים בחוברת.

אבי דיכטר: 63% מהילדים שנהרגו נהרגו בתאונות דרכים.

אבי דיכטר: נוריד מזה 3% שהם רוכבי אופניים שהם רוכבים על האופניים ושולטים בעצם בכלי, 60% זה אנחנו גרמנו, המבוגרים.

אבי דיכטר: 60% מהילדים שלנו, איך אמרת אין לנו ילדים spare, אבל זה אנחנו המבוגרים גרמנו לזה.

אבי דיכטר: אגב אני ראיתי בנתונים שהנתונים שג'ואן הציגה הם מגיל אפס עד 14.

אבי דיכטר: בעוד שהנתונים שלנו זה מגיל אפס עד 17.

אבי דיכטר: אז אני מקווה שבאיזשהו מקום עושים את ההתאמה ואנחנו לא מוצאים את עצמנו בבעיה בגלל סטטיסטיקה לא נכונה.

אבי דיכטר: אני אומר בסוף צריך שפה משותפת בוודאי כשאנחנו מתחילים.

אבי דיכטר: או שאתה נוסע בצד ימין או שאתה נוסע בצד שמאל.

אבי דיכטר: אי אפשר לאמץ נהיגה בצד שמאל ולהגיד שלב ראשון רק משאיות.

אבי דיכטר: זה לא יעבוד.

אבי דיכטר: וכשאתה מנתח את הנתון הזה של 63% תוסיף לו עוד 7% מקרי טביעה.

אבי דיכטר: הייתי אומר אלה האירועים שקורים מחוץ לבית ו-70% מהמקרים שבאמת יודעים על מה מדברים.

אבי דיכטר: לכן כשאתה ממפה את הנושא הזה בשביל לרדת דרמטית בתאונות והיפגעות של ילדים בתאונות דרכים בואו נבדוק את הסיבות.

אבי דיכטר: וכאן אתה יכול להגיע בקפיצות מדרגה מאוד משמעותיות, החל מחגורות בטיחות וצוינו כאן התייחסויות שונות.

אבי דיכטר: בינינו כל אחד מבין שהסיכוי שכנסת, ממשלה או גורמים ממלכתיים או אפילו עמותות ידידותיות הסיכוי שלהם לטפל במשפחה שלא מיקמה את הטלוויזיה נכון באיזשהו מבנה הוא לא סיכוי גבוה.

אבי דיכטר: גם אי אפשר להשקיע בזה את המשאבים.

אבי דיכטר: אבל הסיכוי להוריד או לצמצם מ-63% בירידה דרמטית זה אנחנו יודעים לומר.

אבי דיכטר: זה מאמץ גם של משרדים שונים, גם של עמותות, ולשמחתי יש למכביר כאלה בארץ.

אבי דיכטר: וכאן הייתי אומר אדוני היושב ראש, לדעתי כאן שווה להשקיע מאמץ כי ראשית הוא משתלב במאמץ הכללי של הורדת מספר ההרוגים בתאונות דרכים.

אבי דיכטר: ואף ילד לא נוהג.

אבי דיכטר: למעט מספר זעום של ילדים רוכבי אופניים, אני מניח טרקטורונים או טוסטוסים או דברים אחרים שזה בשוליים.

אבי דיכטר: אבל המסה העיקרית של 60% אנחנו משפיעים.

אבי דיכטר: ואם אנחנו אומרים שילד לא חגור לא דינו כמבוגר לא חגור.

אבי דיכטר: מבחינת הקנסות מבחינת הטיפול.

אבי דיכטר: אגב ראיתי בסקירה של ג'ואן, יש שם ילדים עד גיל 13 שיושבים במושב האחורי.

אבי דיכטר: בישראל ישנה גישה, אני לא יודע בדיוק איך היא נוצרה, אבל אתה רואה שאנשים מעדיפים לשים את התינוק במושב הקדמי בגלל שהחגורות במושב הקדמי הן יותר אפקטיביות.

אבי דיכטר: אני לא יודע אם הגישה הישראלית נכונה, הגישה האירופאית, אבל בטוח רק גישה אחת נכונה וכשאתה מודד את זה ואמר חבר הכנסת אורבך עזבו אותי ממספרים.

אבי דיכטר: אני לא יודע מה זה עזבו אותי ממספרים.

אבי דיכטר: עזבו אותי ממספרים זה לא לבדוק.

אבי דיכטר: ומי שמתכוון לעסוק בתופעה בלי לבדוק ובלי למדוד חבל על הזמן.

אבי דיכטר: זה סיפורים.

אבי דיכטר: אתה רוצה לעסוק בתופעה תמדוד אותה.

אבי דיכטר: אתה תדע היטב ואני שמח שהנתונים גם שהוצגו כאן וגם באירופה נותנים איזושהי נקודת התייחסות שאפשר לחיות על פיו.

אבי דיכטר: ולכן גם כשאתה מגיע לנתונים האלה ואומרים שבמדינות שההכנסה שלהם היא נמוכה או בינונית אז הילדים נפגעים פי 5 מאשר מדינות בעלות הכנסה גבוהה.

אבי דיכטר: אז מה שנכון למדינות נכון לקהילות.

אבי דיכטר: מה שנכון למדינות נכון לישובים.

אבי דיכטר: אז אתה יכול גם בזה לתמרן בצורה שונה.

אבי דיכטר: ודיברה חברת הכנסת חנין זועבי על המגזר הערבי.

אבי דיכטר: ודאי.

אבי דיכטר: תופעת הילדים שנפגעים כהולכי רגל היא גבוהה מאוד.

אבי דיכטר: תופעה לצערי ידועה.

אבי דיכטר: זה לא רק עניין של תשתיות.

אבי דיכטר: זה עניין גם של תרבות נהיגה.

אבי דיכטר: כשבודקים נתונים אז הסיפורים נשארים בצד כי נתונים מראים דברים הרבה יותר גרועים, הרבה יותר משמעותיים ולכן כדאי להסתכל על הנתונים.

אבי דיכטר: אני ממליץ לנו כוועדה ואני ממליץ לך כיושב ראש הוועדה וכמובן למי שעוסק בזה תעסקו לא על פי אינטואיציה אלא על פי קוגניציה.

אבי דיכטר: תיקחו את הנתונים ואיפה שאתה יכול להשקיע כדי להוריד דרמטית מ-63% תשקיע.

אבי דיכטר: 7% טביעה זה שליש מכל המקרים האחרים.

אבי דיכטר: 7% זה כל הפגיעות האחרות.

אבי דיכטר: שליש.

אבי דיכטר: אז אתה מרכז מאמץ בנושא הטביעה.

אבי דיכטר: זה כבר ברשות הרבים.

אבי דיכטר: זה כבר דבר שאתה יכול לדבר עליו עם רשויות מקומיות, עם רשויות אזוריות.

אבי דיכטר: זה כבר דבר אחר לגמרי.

אבי דיכטר: לכן אני מציע את המאמץ ואת הקשב ובעיקר את המשאבים.

אבי דיכטר: הרי בסוף זה יגיע למשאבים.

אבי דיכטר: ולא חשוב אם זה משאבים של בטרם או משאבים של ממשלת ישראל.

אבי דיכטר: בסוף זה משאבים.

אבי דיכטר: על המשאבים האלה מתחרים וצריך שהמשאבים האלה יהיו במקומות הנכונים בהיקף הנכון כדי להוריד את העקומה מטה ואני שמח שהעקומה יורדת רק מעצם העיסוק בנושא.

אבי דיכטר: שוו בנפשכם איך העקומה תיראה כשיתחילו גם להשקיע אבל השקעה נכונה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה אבי.

דני דנון: אני כל שנה מתכנסים.

דני דנון: הסוגיה שלנו היא לראות את הצוות הזה, התוכנית הזאת כמה.

דני דנון: אנחנו דוחפים ומסייעים ואז פעם בשנה לבוא ולראות באמת איך אנחנו עומדים במדדים עולמיים וגם את המספרים בארץ.

דני דנון: זה לדעתי דבר שהוא מובנה, אבל התוכנית הזאת היא המהות.

דני דנון: אם אנחנו נשב פה שנה הבאה ויש לי חשש שזה עלול לקרות ונשמע הסברים מדוע התוכנית לא יצאה לפועל אז זה יהיה רע מאוד ולכן אני בהודעת הסיכום אכניס את זה אבל פה אני אומר לנוגעים בדבר התוכנית הזאת היא חשובה וגם במשרד ראש הממשלה יש היענות לנושא.

דני דנון: וגם פה יש היענות מצד כל הגורמים גם למגזר הערבי גם למגזר היהודי, יש היענות, התוכנית היא חשובה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מד"ר יצחק ברלוביץ מנהל בית חולים וולפסון.

דני דנון: יש לך גם תפקיד במשרד הבריאות, אחראי על הבטיחות בבקשה.

יצחק ברלוביץ: כמה דברים.

יצחק ברלוביץ: קודם כל רק לשבר את האוזן אנחנו מדברים פה לא רק על תמותה אלא על אובדן שנות חיים פוטנציאליים.

יצחק ברלוביץ: כשמדברים על נכות ילדים בין השנים מגיל שנה עד גיל 17 אובדן שנות חיים פוטנציאליים כתוצאה מהיפגעות הוא מספר אחד במדינת ישראל.

יצחק ברלוביץ: זה יותר אובדן שנות חיים מהתקפי לב ומסרטן.

יצחק ברלוביץ: נפגעים הולכים לאיבוד כתוצאה מהיפגעות וזה בעצם נותן לנו כמובן את המשמעות היותר דרמטית על החברה הישראלית.

יצחק ברלוביץ: זה נושא אחד.

יצחק ברלוביץ: נושא שני שאני חושב שהפעילות של בטרם היא דוגמה יפה מאוד לשיתוף פעולה בין הממסד, בין ממשלת ישראל לבין גוף וולונטרי.

יצחק ברלוביץ: יש פה בעצם מיזם משותף שד"ר חזי לוי עומד בראשו.

יצחק ברלוביץ: זה מיזם משותף של משרד הבריאות, משרד האוצר ומשרדי ממשלה אחרים יחד עם בטרם כולל גם בנושא של המשאבים.

יצחק ברלוביץ: כלומר יש פה matching, יש פה השתתפות כספית של ממשלת ישראל יחד עם תרומה של הסקטור העסקי אשר ביחד בעצם ממנפים את הכסף הפרטי והממשלתי כך שאפשר יהיה ליצור תוכנית לאומית והפעילות של בטרם היא דוגמה מאוד יפה לסוג כזה של מיזם משותף והלוואי והיו לנו רבים כאלה.

יצחק ברלוביץ: הדבר הבא שרציתי פה לציין זה אחד הדברים היפים שאנחנו גם רואים בתקופה האחרונה שסוף סוף יש פה באמת הובלה.

יצחק ברלוביץ: במשך הרבה מאוד שנים הנושא של היפגעות במיוחד בית ופנאי נפל בין הכיסאות ולמעשה לא היה אף שר ואף משרד ממשלתי שהיה מוכן לקחת על עצמו את ההובלה, ובאמת בשנים האחרונות משרד הבריאות הרים את הכפפה ולקח על עצמו את ההובלה ואלה הפירות שאנחנו רואים היום, משרד הבריאות לוקח על עצמו את החובה ליצור תוכנית לאומית.

דני דנון: האם משרד הבריאות הוא האבא של הנושא?

יצחק ברלוביץ: אני הייתי במשרד הבריאות עד לפני שלוש שנים הייתי משנה למנכ"ל, ראש מנהל הרפואה וראיתי את עצמי אחראי על הנושא.

יצחק ברלוביץ: כרגע הנושא הזה ממשיך להיות מובל במשרד הבריאות על ידי ד"ר חזי לוי ועל ידי ד"ר בועז לב.

דני דנון: למי אנחנו צריכים לפנות בבעיות?

יצחק ברלוביץ: אני מוכן להיות הכתובת לנושא.

יצחק ברלוביץ: בפרוש אנחנו רואים את עצמנו מחויבים לנושא.

יצחק ברלוביץ: עכשיו דבר נוסף.

יצחק ברלוביץ: בעקבות פניה מכנסת ישראל במסגרת המועצה לבטיחות בבית ופנאי הוקמה ועדה מיוחדת לטיפול בנושא של היפגעות במגזר הערבי.

יצחק ברלוביץ: זאת ועדה חדשה שקמה לפני כחודשיים, לקחה על עצמה באמת את החובה לבנות תוכנית מיוחדת.

יצחק ברלוביץ: לא לדבר ברמת סיסמאות אלא באמת לבדוק באופן שיטתי ויסודי מה הם באמת הגורמים לכך שהפער בפגיעות בסקטור הערבי הוא כל כך יותר גדול מאשר בסקטור היהודי ולכן באמת להיכנס הן לנושא התשתיות והן לנושא ההסברה, גם הנושא של המנטליות דווקא הועלה על ידי נציגי הסקטור שדיברו אכן על בעיות של תפיסת עולם, על בעיות של תרבות, על גישה פטליסטית, הדברים האלה עלו במסגרת הדיונים של המועצה הלאומית לבטיחות בית ופנאי.

יצחק ברלוביץ: אני לא קובע כרגע מה הם הגורמים העיקריים.

יצחק ברלוביץ: הוועדה הזאת תעשה עבודה אני בטוח, עבודה טובה מאוד ואנחנו נשמח להגיש את זה בפני הכנסת את התוצאות של הוועדה שלכם.

יצחק ברלוביץ: תודה לכם.

יצחק ברלוביץ: במהלך חצי השנה הקרובה נדע תוצאות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבקש מהדוברים הבאים להצטמצם ולגעת ממש בנקודות.

דני דנון: רינה בודנקין מביטוח לאומי בבקשה.

רינה בודנקין: אנחנו כמובן נושאים בחלק מההוצאות עבור הפגיעות בילדים.

רינה בודנקין: אם הילד נשאר נכה אז כמובן המוסד לביטוח לאומי נושא בהוצאות במסגרת גמלת נכה.

רינה בודנקין: אבל אני רוצה לדבר על פעילות מניעה של המוסד לביטוח לאומי.

רינה בודנקין: במסגרת אגף הקרנות אנחנו יכולים לתרום לנושא המניעה בכלל ובנושא הזה היינו שותפים במימון של מספר פרויקטים של בטרם.

רינה בודנקין: גם בנושא של הסברה להורים שילדים שלהם מגיעים לבתי חולים בגלל תאונה, גם בנושא של הקמת מרכז מידע.

רינה בודנקין: אנחנו גם מימנו הקמה של אתר בטיחות לנוער עם לומדות ומשחקים באתר אינטרנט נגיש לכול.

דני דנון: אתם שותפים עם משרד הבריאות?

רינה בודנקין: לא.

רינה בודנקין: זה ביטוח לאומי.

דני דנון: אני רואה חשיבות רבה כי יש פה גופים חשובים.

דני דנון: תיכף גם משרד החינוך יציג אבל להיות רב מערכתי.

דני דנון: מה שאתם עושים זה חשוב אבל לראות שיהיה לכם נציג בצוות הזה שיוקם.

דני דנון: אני מניח שבתוכנית תהיה לכל משרד נציגות בוועדת ההיגוי.

רינה בודנקין: אז אנחנו נשמח להיות שותפים.

רינה בודנקין: היו פעילויות שלא היו מתואמות.

רינה בודנקין: אנחנו בעיקר נענינו לפניות גם של גופים כמו בטרם וגם גופים אחרים שדואגים לבטיחות הנוער.

רינה בודנקין: בכל אופן רציתי לספר לנוכחים פה שהשקענו כ-4 מיליון שקל בשנים האחרונות בנושא חשוב זה.

רינה בודנקין: בשלוש ארבע השנים האחרונות.

רינה בודנקין: ויש לנו עוד מספר פרויקטים.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: יונת מרטון סמנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יונת מרטון: שלום ליושב ראש הוועדה וחברי הכנסת.

יונת מרטון: אני חושבת שהנושא הזה הוא מאוד חשוב.

יונת מרטון: מדובר כאן על אחוז הנפגעים מבין ילדים אם בכלל בתאונות דרכים.

יונת מרטון: ובכן לצערנו זו סיבה מובילה לרע להיפגעות ילדים ובתמותה של ילדים.

יונת מרטון: אנחנו ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים נחשפנו דרך עבודה עם ארגון בטרם לעבודה החשובה של ארגון של הארגון האירופאי לבטיחות ילדים ואכן העבודה הזאת היא חשובה ומה שמאוד חזק בעבודה הזאת זה שאנחנו לא מדברים יותר על פעילויות אלא אנחנו מדברים על פרקטיקות שכל מה שנדרש זה לאמץ אותן.

יונת מרטון: זאת אומרת אנחנו לא צריכים לחשוב על מה עובד ומה יכול לעבוד, אנחנו יודעים.

דני דנון: לאמץ בחקיקה?

דני דנון: בהסברה?

דני דנון: מה זה לאמץ?

יונת מרטון: בהכול.

יונת מרטון: אם מסתכלים בדוח הזה.

יונת מרטון: הדוח הזה מתאר פרקטיקות שונות, חלקן בתחום של הרגולציה וחלקן לא רק, גם ברמה של מדיניות ובוודאי לבנות תוכנית לאומית.

יונת מרטון: יש את זה לארגון בטרם.

יונת מרטון: זו עבודה שמתארת ואומרת מה הן הפרקטיקות הטובות שצריך לאמץ כדי להגדיל את הבטיחות של הילדים.

יונת מרטון: בטיחות ילדים בכלל ובטיחות ילדים בדרכים בין היתר.

יונת מרטון: חשוב לי להגיד כמה דברים.

יונת מרטון: אחד, מבחינת ההיפגעות בתאונות דרכים אנחנו עדים לעשרות ילדים שנהרגים בתאונות דרכים אם כהולכי רכב, אם כרוכבים על אופניים ואם כנוסעים ברכב.

יונת מרטון: חלקם נהרגים בתאונות ממש בחצר הבית.

יונת מרטון: רק לשבר את האוזן במגזר הבדואי בדרום בשנת 2008 נהרגו 10 ילדים בחצר הבית שלהם בנסיעה לאחור של הרכב שזה באמת נושא שאי אפשר לא לפעול בו ולא לעשות בו וניתן לעשות וניתן לשפר.

יונת מרטון: אנחנו ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים התקבלה פניה של ארגון בטרם ומשרד הבריאות ואנחנו מובילים את הפורום הלאומי לבניית תוכנית לאומית לבטיחות ילדים בדרכים.

יונת מרטון: אנחנו כבר עשינו את המיפויים הנדרשים, החומרים הנדרשים, ואנחנו כבר ממש לקראת השקת הפורום הזה ותחילת עבודה.

יונת מרטון: אנחנו מקווים שנוכל להגיש כאן לכנסת ולממשלה תוכנית לאומית סדורה מבוססת על הפרקטיקה הטובה שאנחנו לומדים אותה כדי שאפשר יהיה לאמץ אותה.

יונת מרטון: חשוב לי להגיד שבמגזר הלא יהודי נעשית עבודה וצריך עוד הרבה מאוד לעשות.

יונת מרטון: אנחנו סיימנו עכשיו בשיתוף עם ארגון בטרם תוכנית חירום למגזר הלא יהודי במסגרתה התקיימו הדרכות להורים, אנשי מקצוע ומיצגים שהוצגו בטיפות חלב, הרבה מאוד עבודה, גם בתחום התשתיתי אגב והיום אנחנו עושים עבודה מבית לבית במגזר הבדואי.

יונת מרטון: אנחנו נכנסים לבתים, נכנסים למעלים, מתיישבים עם המשפחה ומסבירים איך למנוע את אותן תאונות חצר.

יונת מרטון: וזה עדיין טיפה בים.

יונת מרטון: דיברת על פעם בשנה כבוד היושב ראש.

יונת מרטון: פעם בשנה איזשהו דיון שיראה את ההתקדמות של הדברים.

יונת מרטון: אני קוראת אפילו לתדירות גבוהה יותר כדי לראות.

יונת מרטון: נזרקו כאן כל מיני תאריכים.

יונת מרטון: חשוב מאוד לוודא שכל מה שנאמר כאן יוצא אכן לפועל.

יונת מרטון: תודה רבה.

יונת מרטון: נשאר רק לאמץ את העבודה החשובה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנדרי אטיאס, המוסד לבטיחות וגהות בקצרה כולם.

דני דנון: תהיה עוד ישיבה.

דני דנון: אני כבר אומר לאנשי בטרם עם נציגים של השלטון המקומי.

דני דנון: זה יהיה בטווח של עד חצי שנה.

דני דנון: שם נוכל לראות התקדמות בתוכנית וגם לשמוע מהרשויות המקומיות איך הן מתחברות כל אחת לנושא.

דני דנון: בבקשה אנדריי.

אנדריי אטיאס: אמנם המוסד לבטיחות וגהות הוא המוסד הציבורי שעוסק במניעת תאונות עבודה בישראל אבל יש לנו, בעצם עסקנו בפעילות למניעת תאונות ילדים במסגרת מערכת החינוך עוד לפני שארגון בטרם קם.

אנדריי אטיאס: אני עוסק בתחום הזה כבר 35 שנים.

אנדריי אטיאס: אני חושב שצברתי ניסיון מסוים.

אנדריי אטיאס: אני רוצה פשוט לחזק את המשמעות של כ-150 ילדים הרוגים בשנה.

אנדריי אטיאס: זאת אומרת כל יומיים נהרג ילד.

אנדריי אטיאס: ואם כ-60% בתאונות דרכים זאת אומרת שכ-80 ילדים נהרגו בתאונות דרכים.

אנדריי אטיאס: יחד עם זאת תוכנית לאומית כזאת של מניעת היפגעויות של ילדים צריכה לכלול שלושה שלבים או שלושה מרכיבים.

אנדריי אטיאס: מרכיב אחד זה הטיפול במידע, ידע ומודעות של כלל הציבור, זאת אומרת הורים, מורים, גננות, כחלק מתהליך ההכשרה שלהם.

אנדריי אטיאס: המרכיב השני צריך להבטיח אבטחת בטיחות הסביבה שבה הילדים חיים ופועלים.

אנדריי אטיאס: זאת אומרת תוכניות פעולה לסטנדרטיזציה בטיחותית למעונות, למוסדות חינוך, לבתים, למבנים, לחצרות וכך הלאה, למתקני משחק, שכאן יש תקן לשמחתי והוא תקן רשמי וחובה כמו לצעצועים.

אנדריי אטיאס: ופעילות מתמדת בנושא של חקיקה תקינה לכל תחומי החיים והפעילות שילדים חיים ופועלים בהם.

אנדריי אטיאס: וכמובן שהדברים האלה זקוקים לשיתוף פעולה בינמשרדי בין גופים שונים ציבוריים ופרטיים ואת הקצאת המשאבים הדרושים.

אנדריי אטיאס: אנחנו במוסד לבטיחות וגהות יש לנו צוות מומחים בתחומי בטיחות, גהות, כלומר בריאות ותחומי בטיחות שונים שעוסקים בעיקר בתחומים המקצועיים של מניעת תאונות עבודה.

אנדריי אטיאס: אבל אין שום ספק שפעילות מניעתית היא פעילות מניעתית והסברה גם במקומות עבודה למניעת תאונות ילדים בבית היא חשובה.

אנדריי אטיאס: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: רותם, בבקשה.

רותם זהבי: יש מנהיגות בישראל.

רותם זהבי: יושבים לפניך פה רוב האנשים שעוסקים בזה ועוד אנשים רבים.

רותם זהבי: אני ממליץ לאמץ את ההמלצות שעלו כאן, לקדם בברכה את התוכנית של משרד הבריאות בנושא של תוכנית לאומית.

רותם זהבי: אנחנו נשתף פעולה עם הוועדה הזאת ובהחלט מברך להמשיך ולקדם את הנושא הזה.

רותם זהבי: תודה לג'ואן על ההרצאה שלה.

דני דנון: תודה רותם, עמדת בדקה.

דני דנון: משרד החינוך מקפידים על הזמנים.

דני דנון: אורי בוסיקלה ממלא מקום ראש עירית בת ים.

דני דנון: דקה אורי.

אורי בוסקילה: מה שאני רוצה לומר זה בנושא של שלטון מקומי.

אורי בוסקילה: בת ים כעיר שמובילה פרויקטים ומיזמים.

אורי בוסקילה: בת ים כבר שנה שנייה מקיימת עיר בטוחה כאשר גם בוועדה הזאת נמצא מנכ"ל העירייה.

אורי בוסקילה: הדבר לדעתי החשוב ביותר שקורה בנושא הזה והשלטון המקומי לעניות דעתי הוא שחקן מרכזי בתחום הזה כי מה שהצלחנו לעשות, זה לא תמיד תקציבים.

אורי בוסקילה: אומרים לפעמים תקציבים.

אורי בוסקילה: מה שהצלחנו לעשות זה לייצר בשולחן אחד עגול לחבר את כל הגורמים הרלוונטיים.

אורי בוסקילה: נמצא פה ד"ר ברלוביץ מבית חולים וולפסון, כל מנהלי המחלקות שלנו מייצרות שיח כי אין מקום שמטפל בילדים שלא עוסק בבטיחות בילדים.

אורי בוסקילה: אבל החיבור הזה מתקיים סביב שולחן אחד עגול.

אורי בוסקילה: ואם נקיים את הדבר הזה ואם אתה כיושב ראש הוועדה, ואני גם מברך על קיום הוועדה הזאת, אם ניצור את המודעות הזאת ואני אומר שוב אם העיר תתגייס כי בת ים היא עיר בטוחה אם נתגייס לדבר הזה ונחבר את כולם לשולחן אחד שראש עיר מוביל מהלך כזה אני משוכנע שהעקומה שחבר הכנסת דיכטר דיבר עליה תרד.

דני דנון: פיני קבלו שלטון מקומי.

פיני קבלו: אני מצטרף לסיומת של חברי מבת ים.

פיני קבלו: בתוכנית הזאת השלטון המקומי יכול להוות מרכז של כל הוועדה הזאת וליישם.

פיני קבלו: השלטון המקומי רוצה להיכנס לזה.

דני דנון: יש לכם שלושה חודשים להכין את הנושא הזה.

פיני קבלו: אנחנו מעוניינים להוביל מול הקשיים שאני לא אכנס אליהם.

פיני קבלו: חברת הכנסת התייחסה.

פיני קבלו: אחת הבעיות גם במגזר הערבי וגם בפריפריה שיש בנייה גדולה של מתקני משחקים ושל מתנ"סים ומפעל הפיס נותן.

פיני קבלו: לצערנו הבעיה היא לתחזק את אותם מתקני משחקים.

פיני קבלו: צר לי לומר שבשנים הקרובות לא נראה פריצת דרך גדולה מאוד בעניין הזה כי מצבן של הרשויות המקומיות, ואנחנו רואים את זה גם בתקציב שהולכים להצביע עליו השבוע הולך להיות מאוד מאוד חמור וקשה.

פיני קבלו: לכן יהיה מאוד קשה לתחזק את אותם מתקנים.

פיני קבלו: אבל בכל זאת למרות כל המצב אנחנו לנושא החשוב הזה אנחנו מוכנים לשיתוף פעולה.

פיני קבלו: אדוני היושב הראש בשבוע שעבר היה לנו כינוס של ועדות לזכויות הילד בכל רשות ורשות.

פיני קבלו: את הוועדות האלה צריך להפעיל, צריך לתת להם תכנים, לתת להן משימות.

פיני קבלו: אנחנו מוכנים לרכז את כל הגופים אם נצטרך במקומות מסוימים.

פיני קבלו: אנחנו נורה לראש העיר שהוא יעמוד בראש הוועדה הזאת והוא יוביל את התהליך הזה של בטיחות בילדים.

דני דנון: אורלי משפט.

אורלי סילבינגר: משפט אחד ששכחתי להגיד בתחילת הדרך.

אורלי סילבינגר: אני קודם כל מאוד מברכת את משרד הבריאות על ההובלה.

אורלי סילבינגר: זה לא דבר טריוויאלי שמשרד ממשלתי לוקח נושא שהוא לא רק באג'נדה שלו ומשרד הבריאות מוביל את הנושא הזה שנים רבות.

אורלי סילבינגר: לפני שהתחיל ארגון בטרם וסייע לבטרם להתחיל את צעדיו ולעשות את הדרך ותודה.

אורלי סילבינגר: נמצאים איתנו נציגים של הרבה רשויות מקומיות.

אורלי סילבינגר: החל מהנציגים של עיריית בת ים, סגן ראש העיר ומנכ"ל העירייה וצוות בכיר ונציגים משפרעם ונתניה והוד השרון ואשדוד שבאמת לקחו על עצמם להוביל מהלך עירוני.

אורלי סילבינגר: יש פה את המהלך הלאומי של הכנסת, יש את המהלך העירוני כי בן אדם בסופו של דבר קודם גר בביתו, אחר כך בשכונתו ובעירו.

אורלי סילבינגר: לרשויות יש את היכולת והאחריות לקחת את הנושא הזה על אחריותן.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

דני דנון: תודה קודם כל לג'ואן, ג'ואן מאיפה את?

דני דנון: אמרת אירופה, מאיזו מדינה את?

ג'ואן ויינסטיין: אני קנדית.

ג'ואן ויינסטיין: אני אורחת בהרבה מדינות.

ג'ואן ויינסטיין: אני באמת אירופאית.

דני דנון: אז אפילו הנציגה האירופאית היא מקנדה.

דני דנון: אנחנו רוצים להודות לך שבאת לוועדה.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם.

דני דנון: יש לנו הודעת סיכום שהוועדה רואה שהאדישות וההתעלמות של מבוגרים מובילה למוות מיותר של ילדים.

דני דנון: הוועדה מברכת את ארגון בטרם ואת כל העושים במלאכה.

דני דנון: נחשפו כאן נתוני המדיניות הבטיחות של מדינת ישראל.

דני דנון: הבטיחות שישראל מספקת לילדים ולנוער קיבלה ציון בינוני ועל כן עלינו להתגייס לעשות שינוי בנושא.

דני דנון: נדרשת עבודה רב מערכתית.

דני דנון: הוועדה קוראת לממשלת ישראל ולמשרד הבריאות להקים במהירות את הוועדה ולגבש מסקנות להכנת תוכנית לאומית כוללת לבטיחות ילדים.

דני דנון: הוועדה לזכויות הילד וועדת הכלכלה יעקבו אחרי החלטות הממשלה, יעקבו אחר פעילות הוועדה לרבות הכנת התוכנית ויישומה.

דני דנון: הוועדה מפנה את תשומת הלב של הנוגעים בדבר לנושא המגזר הלא יהודי והוועדה קוראת לארגון בטרם והנוגעים בדבר לקיים כנס בשיתוף השלטון המקומי וראשי הוועדות המקומיות.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם על השתתפותם בכנס חשוב זה.

דני דנון: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי נושא זה.

דני דנון: תודה רבה.