ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 40, 2009-06-28 00:00

אופיר אקוניס: אני פותח את הישיבה השנייה של ועדת הכלכלה בנושא הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009, פרק ח', סעיף 27 - כביש אגרה (מנהרות הכרמל).

אופיר אקוניס: גברת ראובני, הגעתם לאיזו תובנה?

חוה ראובני: כל הבוקר אנחנו מנהלים כאן דיונים.

גבי דוד: יש עוד תיקון לגבי העירבון.

לאה ורון: אדוני היושב-ראש, יש לי הודעה מאת חבר הכנסת כרמל שמאה שמבקש להודיע שהוא מושך את בקשתו לדיון מחדש.

אופיר אקוניס: רשמנו ואפילו שמחנו.

חוה ראובני: אנחנו מושכים את ההצעה לדואר רגיל באופן כללי.

חוה ראובני: יחד עם זאת, יש מצב של חשבונות שוטפים, לא של פיצוי והחזר הוצאות.

חוה ראובני: המנויים מקבלים הודעה על החשבון שלהם והמשמעות, אם אין חזקת מסירה בלי דואר רשום, היא שכל חיוב וחיוב כזה, כל חשבון תקופתי למנוי, צריך יהיה להישלח בדואר רשום כי אחרת זכות הערר תעמוד למנוי לנצח.

חוה ראובני: נראה לי שזאת תוצאה קצת מרחיקת לכת וקצת מוגזמת.

חוה ראובני: לכן חשבנו ליצור איזשהו איזון.

אופיר אקוניס: אני מעדכן את חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: אנחנו בסעיף (7), עמוד 414.

אופיר אקוניס: התחלנו לדון בוועדות ערר וגם אמרנו למען הדיון שאנחנו יוצאים מנקודת הנחה ש-99 אחוזים מהציבור משלמים ומקיימים את מה שצריך, כשהם יודעים מראש שהם נכנסים לכביש אגרה.

גבי דוד: בניגוד לכביש 6, יש כאן אופציה לשלם בביתן.

ישראל חסון: אני מוכרח לומר לכם ששמעתי והצטערתי שלא השתתפתי בדיון.

ישראל חסון: אני מציע שוועדת הכלכלה תקבל אינפורמציה לגבי האוכלוסייה שכמות השיקים החוזרים שלה היא הגדולה ביותר ותראה שחלק לא מבוטל מהמשתמשים במנהרת הכרמל יהיו די חופפים לאוכלוסייה הזאת.

ישראל חסון: בוא נראה אותך גובה בדיר אל אסאד.

גבי דוד: 80 אחוזים הם תושבי חיפה.

גבי דוד: אלה התחזיות שלנו.

גבי דוד: יכול להיות שהתחזיות שלך הן אחרות, אבל אני מכיר את התחזיות שלנו.

אופיר אקוניס: אתה מכוון לפלח אוכלוסייה מאוד ספציפי.

ישראל חסון: כן.

אופיר אקוניס: אתה מתכוון גם לאלה שאינם משלמים אגרת טלוויזיה?

ישראל חסון: כן, גם בעיות ארנונה מדי פעם וקצת תשלומי מים.

ישראל חסון: אני אומר לך שאם לא ניתן לזכיין שם את היכולת לגבות אפקטיבית, זאת בעיה.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

אופיר אקוניס: אם כך, קלענו לדעת גדולים.

אופיר אקוניס: אנחנו באותה עמדה.

אופיר אקוניס: אני גם אמרתי בדיון הקודם שאני בטוח שזה לא יכול להיות – אגב, זה חל גם על כביש 6 וגם על מנהרות הכרמל – שאדם לא ידע שהוא נכנס לכביש אגרה.

אופיר אקוניס: הכביש הזה נבנה, הוא מתוחזק, הוא כביש טוב, הוא נותן שירות יותר טוב, אז מגיע למי שבנה אותו שגם יקבל כסף כפי שסוכם בינו לבין המדינה מתחילת ההתקשרות ביניהם.

אופיר אקוניס: לכן אני שמח לשמוע שאנחנו באותה עמדה.

אופיר אקוניס: אני אשמח לקיים דיון, אבל בהזדמנות אחרת, אחרי התקציב, על הנושא שאתה העלית כאן כי הוא באמת נושא בעייתי.

חוה ראובני: אנחנו חשבנו להציע איזשהו איזון לגבי ההודעות הספציפיות האלה.

חוה ראובני: ההצעה שלנו בנויה, אפשר לומר, משלושה מרכיבים.

חוה ראובני: כאשר מדובר בהודעה למנוי שנשלחת באופן ובכתובת שהמנוי הזה מסר בהסכם השימוש, בין אם זאת כתובת, בין אם זה אי-מייל, הכתובת ההסכמית שבין שניהם, ומדובר על הודעה על גביית חיוב שוטף, רק האגרות, וגם החיוב הזה נפרע בפועל דרך הוראת קבע בבנק, דרך כרטיס אשראי, באיזה אופן שסוכם עליו בין הצדדים, במצב כזה תהיה חזקת מסירה גם בלי דואר רשום.

חוה ראובני: אנחנו מדברים על חיוב שוטף, מנוי צריך לצפות שיהיו הודעות על חיובים שוטפים אחת לפרק זמן, הוא יכול במעקב דרך דפי החשבון שלו בבנק או בכרטיס האשראי לדעת שאכן היה חיוב ושולחים לכתובת שהוא בחר בה, כתובת הסכמית, לא משרד הפנים וכיוצא בזה – במצב כזה לא להטיל על הזכיין את הנטל לשלוח בדואר רשום או להסתכן בזכות ערעור שלא מוגבלת בזמן.

אופיר אקוניס: איך ניסחתם את זה?

אתי בנדלר: אולי נראה קודם את העקרונות.

חוה ראובני: העקרונות האלה מקובלים על הזכיין והם מקובלים על נציגי הממשלה.

לאה ורון: אבל זה לגבי מנוי בפועל.

חוה ראובני: אנחנו מדברים על מי שמנוי, דהיינו מישהו שקשור בהסכם שימוש, על הכתובת שנמצאת בהסכם, על הודעה על חיובים שוטפים, אגרות ולא פיצוי והחזר הוצאות, ושנפרע בפועל.

חוה ראובני: זאת אומרת שהוא יכול היה לראות שנוצר כאן חיוב ושירד בדרך כלל מחשבון הבנק.

חוה ראובני: כלומר, יש לו מקור מידע נוסף על ההודעות של הזכיין.

חוה ראובני: בהתקיים כל אלה תהיה חזקת מסירה תוך 15 ימים מיום משלוח הודעה, אלא אם כן הוכיח שהוא לא קיבל אותה.

חוה ראובני: זאת ההצעה שלנו לפתור את עניין חזקת המסירה.

מיטל בשרי: איך הוא יוכיח?

מיטל בשרי: רק בדואר רשום אפשר להוכיח אם קיבלת או לא קיבלת.

גבי דוד: זאת ההוכחה.

גבי דוד: הוא שם את זה ככתובת שלו בהסכם שימוש בינו לבין הזכיין.

גבי דוד: זאת הכתובת שהוא הצהיר עליה.

גבי דוד: הוא לא צריך להוכיח.

גבי דוד: בישיבה הקודמת אמרתי שאם נכריח אותם לתת את כל החשבונות בדואר רשום, זה ייקר מאוד את השימוש בפרוייקט ואין בזה טעם.

גבי דוד: לכן אמרנו שבהנחה שזה מנוי, מישהו שהוא מוסדר, שבאופן כללי רצים עליו חיובים, אם הוא קיבל את החיוב, אם ירד החיוב, כאילו יש חזקת מסירה.

אופיר אקוניס: שאלנו על המזדמנים.

אתי בנדלר: אמרה חוה ראובני שיש פתרון שמורכב משלושה עקרונות והיא הציגה את העיקרון הראשון.

לאה ורון: לגבי מנוי.

חוה ראובני: לא, אלה כל העקרונות.

חוה ראובני: מדובר על מנוי, על חיובים שוטפים.

לאה ורון: מי שחולק על החיוב ורואה את עצמו נפגע ופונה לוועדת הערר, זה רק מישהו שהוא מנוי?

חוה ראובני: לא.

חוה ראובני: אני בסך הכל רוצה לתת חזקת מסירה על הודעות לא בדואר רשום בהתקיים כל התנאים שמניתי.

חוה ראובני: היה והוא חולק, הוא יכול לגשת לוועדת ערר ואנחנו יודעים מאיפה לספור את המועד.

חוה ראובני: זה לא חושף את הזכיין לערערים עד אין סוף.

גבי דוד: אני מרגיש שיש כאן נקודה שאולי לא הובהרה בדיון הקודם.

גבי דוד: לקוחות מזדמנים ישלמו רק בביתן, בכניסה, ולכן אם הוא פעל שלא כשורה ונסע במסלולים שאסור לו, המסלולים החופשיים, המסלולים האוטומטיים, והוא לא מנוי, הוא עבריין לצורך העניין ועליו לא תהיה חזקת מסירה אלא בדואר רשום.

לאה ורון: והוא גם לא יכול בשום אופן לפנות לוועדת הערר.

אתי בנדלר: לכולם יש זכות לפנות לוועדת ערר.

אתי בנדלר: השאלה היא ממתי מתחילים לספור את הימים לפנייה.

אתי בנדלר: כי אתה צריך להגיש את הערר תוך 45 ימים.

לאה ורון: כאשר ה-15 ימים הם חזקת מסירה.

אתי בנדלר: ה-45 ימים, ממתי.

אתי בנדלר: אם כן, ממתי שהוא קיבל את החיוב.

אתי בנדלר: השאלה היא האם החוק יוצר חזקה שברגע ששלחו לו דואר רגיל, כמה חזקה שהוא קיבל אותו.

אתי בנדלר: אומרים שלא נקבע חזקה כזאת לגבי דואר רגיל אלא אם כן מדובר במנוי שיש אתו הסכם, שהודעת החיוב נשלחה לכתובת המוסכמת, ושהחיוב בוצע בפועל.

אתי בנדלר: אני חושבת שזה סביר בתנאים האלה.

אתי בנדלר: זה מצמצם במידת מה את חזקת המסירה.

אופיר אקוניס: אני מציע שנקריא את הסעיף אחרי כל השינויים.

אופיר אקוניס: הקראנו כבר את סעיף (7) אבל לא הצבענו עליו.

אופיר אקוניס: עכשיו יש שינויים עם נוסח שהוא מקובל.

אופיר אקוניס: הייתי מציע לקרוא את הסעיף מהתחלה, כולל הניסוחים החדשים ואחר כך נצביע עליו.

חוה ראובני: הניסוח החדש עוד לא מגוהץ כי רשמתי אותו כאן בכניסה.

אתי בנדלר: הוועדה תאשר את העקרונות ואת הנוסח נעשה אחר כך.

אופיר אקוניס: בסדר גמור.

חוה ראובני: אני קוראת את סעיף 12(א) מתחילתו וכאן אני מוסיפה עוד נדבך שמדובר בנושא של העירבון.

גבי דוד: יש לנו גם תיקון לגבי העירבון.

חוה ראובני: זאת גם שאלה שנשארה פתוחה בעקבות הדיון הקודם והיא משליכה גם על הסעיף הזה.

אתי בנדלר: איפה הסעיף של העירבון?

חוה ראובני: עלתה השאלה האם עירבון צריך להיות חיוב.

אתי בנדלר: נכון, בהגדרה של חיוב.

חוה ראובני: בדקנו אחד לאחד את כל האזכורים של חיוב בחוק והגענו למסקנה שהדבר הנכון לטעמנו לעשות הוא להחריג את העירבון בהקשרים של סמכויות האכיפה ולהשאיר אותו בהגדרות הכלליות, שתהיה למדינה סמכות להתקשר בהסכם זיכיון עם חיוב כולל עירבון, שיהיה לזכיין את הסמכות לגבות חיוב כולל עירבון, אבל להחריג אותו מסעיף 7ה של דין חיוב לעניין סרבן תשלום ומסעיף 7ו, אי חידוש רשיון למניעת שינוי ברישום בעלות על רכב.

חוה ראובני: זה לא יחול על עירבון.

לאה ורון: מדובר על סעיפים שהם בעמוד 411 בהצעת החוק.

חוה ראובני: לעניין שני סעיפים אלה, וגם לעניין ועדות ערר, אנחנו מציעים להשמיט את העירבון מהגדרת חיוב.

חוה ראובני: אני מבקשת להזכיר שעירבון זה סכום שניתן תמורת אמצעי זיהוי.

חוה ראובני: הסיטואציה השכיחה תהיה, מעצם העובדה שיש לאדם אמצעי זיהוי ביד, זאת אומרת שניתן עירבון.

חוה ראובני: זה לאט דבר שהזכיין צריך לגבות אותו.

חוה ראובני: הזכיין לא צריך להתרוצץ כדי לגבות אותה, הוא לא צריך לפעול לגבות אותה, הוא נתן את אמצעי הזיהוי רק אחרי שניתן לו עירבון, אבל כיוון שיכול להיות מצב שעירבון ניתן לו בשיק והשיק חזר וכולי, יכולים להיות מצבים פינתיים שהוא צריך לגבות את ה-140 שקלים האלה.

חוה ראובני: זה הסכום שאני מבינה שבו מדובר.

חוה ראובני: כיון שזה מצב שאין חולק ברמה העובדתית על הצורך לשלם אותו, כי אמצעי הזיהוי נמצא בידיו של המנוי, אנחנו חושבים שאין צורך בהליך של ועדת ערר לדבר הזה.

חוה ראובני: הוא לא גורר הפעלת סמכויות, אי תשלום העירבון, לא עיכוב רשיון רכב, לא עיכוב העברת בעלות וכולי, ולכן חשבנו שאין מקומו גם בנושא של ועדות ערר.

דנה נויפלד: אני קוראת את הנוסח ואני לא בטוחה שהנוסח מספיק סגור.

דנה נויפלד: הנוסח הקודם שנמחק חילק את הסיטואציות לשתיים, לדואר רשום ולדואר רגיל.

דנה נויפלד: עכשיו ההתחלה של הניסוח של סעיף קטן (2), אני לא בטוחה שהוא מתאים.

אתי בנדלר: הוכיח בעל הזיכיון כי שלח את ההודעה על החיוב בדואר רשום.

דנה נויפלד: כן.

דנה נויפלד: אם הוא הוכיח כי שלח בדואר הרגיל, כך וכך החזקה.

דנה נויפלד: אם הוא הוכיח שהוא עשה את זה בדואר רשום, כך וכך החזקה.

דנה נויפלד: בגלל השינוי של הנוסח, יכול להיות שנצטרך לשנות שם את הרישא.

אתי בנדלר: מה הרבותה?

אתי בנדלר: מאז ומתמיד אני מכינה את הנוסח ובסופו של דבר זה אחד מתפקידי הייעוץ המשפטי לוועדה.

אתי בנדלר: זה ברור.

אתי בנדלר: בכל מקרה נוסח עובר שינויים.

אתי בנדלר: צריך להצביע קודם כל על התוספת.

אתי בנדלר: בסעיף (1), אני מזכירה, הייתה הגדרה של חיוב שכלל גם עירבון.

אתי בנדלר: שאלנו שם מספר שאלות ועכשיו מציעים נציגי הממשלה לקבוע כי עירבון לא ייחשב כחיוב לעניין סעיפים 7ה, 7ו ו-12(א).

חוה ראובני: אנחנו מציעים להכניס את השינויים בתוך הסעיפים המהותיים ולא בהגדרה.

אתי בנדלר: יכול להיות.

אתי בנדלר: קודם כל, כיוון שהוועדה אישרה כבר את סעיפים 7ה ו-7ו, צריך להצביע על הנושא הזה.

אתי בנדלר: אני מבקשת שאדוני יעמיד להצבעה את השינוי שהתבקש עכשיו.

אתי בנדלר: השאלה נשאלה אגב הדיון בפסקה (1), הגדרת חיוב.

אתי בנדלר: ההגדרה חיוב כללה, או בהפקדת עירבון, ושם שאלנו מדוע צריכים להכליל עירבון בהגדרת חיוב שהרי זה לא רלוונטי לגבי כל הנושאים בהם דן החוק.

אתי בנדלר: ואכן, לאחר בדיקה שנעשתה, מודיעים נציגי הממשלה שהם מבקשים שלעניין סעיפים 7ה, 7ו ו-12(א).

חוה ראובני: סליחה, עוד תיקון.

חוה ראובני: 12(א) לא.

חוה ראובני: אנחנו ניסינו כל היום להגיע לאיזשהו נוסח מוסכם.

לאה ורון: הדיון הקודם היה ב-22 ביוני.

אתי בנדלר: אם כן, רק לעניין סעיפים 7ה ו-7ו, עירבון לא ייחשב כחיוב.

אתי בנדלר: האם אדוני מוכן להעמיד את העיקרון הזה להצבעה?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אנחנו מעמידים להצבעה את הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה אושר פה אחד

אתי בנדלר: לעניין סעיף 12(א), אני חוזרת שוב על העיקרון.

אתי בנדלר: בפסקה (1) תהיה חזקת מסירה לגבי הודעת חיוב שנשלחה בדואר רגיל רק אם הודעת החיוב הזאת נשלחה למנוי, לכתובת שהוא מסר בהסכם והחיוב הכלול באותה הודעת חיוב נפרע.

אתי בנדלר: דייקתי?

חוה ראובני: כן, אבל אין הכוונה בהכרח לדואר רגיל במובן הרגיל של דואר.

חוה ראובני: אנחנו רוצים לאפשר גם שימושים בטכנולוגיות כגון דואר אלקטרוני וכולי.

אתי בנדלר: כאן את מרחיבה את זה לנושא שלא נדון.

אתי בנדלר: אני חושבת שאין בחקיקה בשום מקום חזקת מסירה לגבי דואר שנשלח באי-מייל או ב-SMS.

אתי בנדלר: אגב דיון כזה להכניס את זה, זה לא.

חוה ראובני: אנחנו הצענו לפי הכתובת והאופן שנכתב בהסכם.

אופיר אקוניס: לא.

אתי בנדלר: קחו מהחייב גם כתובת למשלוח הודעות כמו בכתובת רגילה.

חוה ראובני: אם זה כך, כל חודש את צריכה לשלוח לו כאילו לשתי כתובות.

אופיר אקוניס: לא העלית את זה.

אופיר אקוניס: פעם ראשונה שאני שומע את הדבר הזה על הדואר האלקטרוני.

חוה ראובני: יוצא מזה ששולחים לו פעמיים.

אתי בנדלר: לא, לא רק זה.

אתי בנדלר: למיטב ידיעתי אין חזקת מסירה לגבי דואר אלקטרוני.

גבי דוד: אחרי שדיברתם, הלכנו הביתה ועשינו חושבים.

גבי דוד: אמרנו שבסופו של דבר אנחנו יכולים להשאיר את שתי הברירות, אבל אמרנו שאנחנו הרי רוצים להוריד את הסיפור של דואר ולעבור לדואר כחלק ממגמה ירוקה.

גבי דוד: עכשיו אנחנו אומרים שגם בדואר וגם באי-מייל, דבר שמייתר את האי-מייל כי לא צריך את זה אלא נשלח רק לדואר הרגיל.

גבי דוד: אנחנו רצינו להקל.

גבי דוד: אנחנו חשבנו שלאפשר למנוי במסגרת הסכם השימוש, ההסכם בינינו לבין הזכיין, לקבוע האם הוא רוצה לקבל את זה בדואר רגיל או בדואר אינטרנטי.

אתי בנדלר: ההצעה מפתה.

אתי בנדלר: אני חושבת שאגב דיון במשלוח הודעות חיוב לוועדות ערר של מנוי, להכניס לחקיקה פעם ראשונה חזקת קבלה באי-מיילים או ב-SMS, כי אתה מדבר על דואר אלקטרוני, אני חושבת שזאת דרך מסובכת מאוד.

אלכס מילר: אני חושב שאם יש איזושהי הסתייגות שהממשלה רוצה להגיש, היא מוזמנת להגיש, ואם יש חברי כנסת שרוצים להסתייג, יגישו גם הם הסתייגויות.

אופיר אקוניס: זאת הממשלה לצורך העניין.

אופיר אקוניס: אלה לא הסתייגויות אלא הערות.

אופיר אקוניס: אני אומר לנציגי הממשלה שעם כל הכבוד, אנחנו לא יכולים להוסיף את זה.

חוה ראובני: אני יכולה לנסות לשכנע.

אופיר אקוניס: אין ויכוח לגבי הדואר האלקטרוני.

אופיר אקוניס: זה לא יהיה עכשיו.

גבי דוד: אמרנו הכתובת שהוא מסר בהסכם השימוש.

גבי דוד: אמרנו שהכתובת הזאת יכולה להיות או כתובת רגילה או כתובת אינטרנט.

גבי דוד: אם אתה רוצה, נוריד את דואר אלקטרוני.

גבי דוד: אנחנו אמרנו שזאת הכתובת שהוא מסר.

גבי דוד: אם אני כלקוח ביקשתי שהכתובת שלי תהיה לצורך העניין כתובת דואר אלקטרוני, זה מקובל עליכם?

דנה נויפלד: לא.

דנה נויפלד: ואם בן אדם שינה את הדואר האלקטרוני שלו?

אופיר אקוניס: קורה כאן דבר שאני די נדהם ממנו.

אופיר אקוניס: אם אתם רוצים, דואר אלקטרוני יהיה בגדר אפשרות אבל השירות בדואר רגיל יהיה חובה.

לאה ורון: השירות למנוי.

אתי בנדלר: ללא חזקת מסירה.

אתי בנדלר: אתם יכולים לשלוח איך שאתם רוצים, אבל חזקת מסירה תהיה לגבי דואר רגיל, אם זאת דואר מוסכמת.

מיטל בשרי: הסעיף שונה רק לגבי מנויים.

מיטל בשרי: לא כל אדם יוכל לטעון שהוא היה שם בלי לדעת על כך מראש.

מיטל בשרי: דיברנו על כך שמכתבים לא מגיעים, אז שלפחות יהיו שני מכתבים רגילים כי מכתב בדואר כמותי עולה חצי שקל, כך שלפחות יהיו שני מכתבים רגילים שיישלחו לאותו אדם.

חוה ראובני: לכן הוספנו את הנדבך שירד לו בחשבון.

אופיר אקוניס: מדובר הרי על ועדת ערר.

אתי בנדלר: אני מציעה להצביע על כל סעיף קטן (א) עם השינויים שאישרה הוועדה.

אופיר אקוניס: אנחנו מעמידים להצבעה את סעיף 7, סעיף 122(א).

אופיר אקוניס: אושר פה אחד

חוה ראובני: (ב) ועדות ערר יהיו של שלשוה חברים כל אחת והם: (1) מי שכשיר להתמנות לשופט של בית משפט שלום, שמינה שר המשפטים, והוא יהיה היושב ראש.

חוה ראובני: (2) עובד משרד התחבורה והבטיחות בדרכים שמינה השר.

חוה ראובני: (3) נציג ציבור שמינו השר ושר האוצר.

אופיר אקוניס: יש הערות להרכב ועדת הערר?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה אושר

ישראל חסון: אני העברתי רשימת הסתייגויות.

אתי בנדלר: אתם מציעים למשל בסעיף 12א(א), במקום 45 ימים, יבוא 60.

ישראל חסון: כי את לא יודעת מאיפה את סופרת.

אתי בנדלר: אחר כך אתם מציעים את כל פסקה (1) למחוק אבל פסקה (1) בנוסחה הנוכחי לא אושרה אלא אושר נוסח אחר.

אתי בנדלר: האם אתם רוצים הסתייגויות גם לנוסח החדש שאושר?

ישראל חסון: תשאירי רק את ההסתייגות הראשונה.

אתי בנדלר: אחר כך יש עוד הסתייגות לפסקה (2).

אתי בנדלר: במקום הסיפא המתחילה במלים "חזקה", יבוא "יראו את קבלת ההודעה ברגע מסירת הדואר הרשום".

אתי בנדלר: אם יש הוכחה לגבי מסירת דואר רשום, לא צריכים חזקה.

אתי בנדלר: כל החזקה היא שנשלחה אליו הודעה בדואר רשום וגם אם הוא לא נטל את הדואר הרשום, רואים אותו כמי שקיבל.

ישראל חסון: אולי במקום תהיה חזקה שתהיה הודעה, יבוא שיראו את קבלת ההודעה ברגע מסירת הודעה.

אתי בנדלר: אז אין משמעות לכל הפסקה הזאת.

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: שינינו את זה.

אופיר אקוניס: אתם כתבתם את ההסתייגות לפני כן.

אתי בנדלר: פסקה (2) כתוב שהוכיח כי שלח את ההודעה על החיוב בדואר רשום לכתובת שלו, חזקה כי ההודעה התקבלה בידי החייב בתום 15 ימים מהיום שנשלחה אלא אם כן הוכיח החייב שלא קיבל את ההודעה מסיבות שאינן תלויות בו ולא עקב הימנעותו מלקבלה.

אתי בנדלר: זה אומר שאם נשלחה הודעת חיוב בדואר רשום, רואים את החייב שהוא כאילו קיבל את ההודעה גם אם הוא לא קיבל אותה בפועל, כי אחרת אנשים הולכים לדואר, רואים מי שלח להם את ההודעה ולא לוקחים אותה, ועל ידי כך מסכלים את קבלת הודעת החיוב.

אתי בנדלר: לכן החוק כתב במספר מקומות שחזקה על קבלת הודעת דואר רשום גם אם הנמען סירב לקחת את הדואר הרשום.

אתי בנדלר: אם הוא אכן נטל את הדואר הרשום, אני לא צריכה חזקה כי יש לי אישור מסירה.

אתי בנדלר: אם כן, אתם יורדים מההסתייגות?

ישראל חסון: כן.

לאה ורון: עכשיו לגבי ועדות הערר.

אופיר אקוניס: הוא ירד בוועדות הערר.

אתי בנדלר: עכשיו יש לנו את סעיף קטן (ג) שעדיין לא קראנו אבל היו עוד הסתייגויות לפני כן.

חוה ראובני: (ג) הוראות בתי דין מינהליים, התשנ"ב-1992 יחולו על ועדת הערר, בשינויים המחויבים מחוק זה, ואולם החלטה סופית של ועדת הערר ניתנת לערעור לפני בית המשפט המחוזי אם ניתנה רשות לכך מאת בית המשפט המחוזי, בתוך המועד שיקבע השר.

חוה ראובני: למעשה רואים את ועדת הערר, זה בית מינהלי, יש לנו סדרי דין, יש לנו תהליך עבודה כפוף לערעור ברשות לבית משפט מחוזי על ועדת הערר.

מיטל בשרי: אני חושבת שגם היועצת המשפטית לוועדה הסכימה אתי.

מיטל בשרי: אנחנו מבקשים לעשות תיקון של התוספת של חוק בתי דין מינהליים, זה תיקון עקיף וזה עניין טכני, כדי שמי שפותח את חוק בתי הדין המינהליים ידע שזה חל.

אתי בנדלר: זה עניין של נוסח.

אתי בנדלר: אין שום בעיה.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על סעיף (ג).

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה הסעיף אושר

אתי בנדלר: רשמתי את ההסתייגויות ואני רוצה לשאול האם לא היה ראוי לא להשאיר את מועד קביעת המועד לשר ולקבוע כבר 45 ימים כפי שקבוע בחוק בתי דין מינהליים.

אתי בנדלר: לשם מה צריך להותיר את קביעת המועד לתקנות?

חוה ראובני: זה לא נורא מהותי, אבל 45 ימים נראים לי ארוכים מאוד לערעור ברשות על ועדת ערר ולכן חשבנו על מועדים קצרים בהרבה.

אתי בנדלר: את יודעת שבחוק בתי דין מינהליים קבועים 45 ימים ובאחד מהחוקים מחוקי האגרות יש 30 ימים.

אתי בנדלר: אין אחידות בעניין הזה.

אתי בנדלר: השאלה מדוע להשאיר את זה לקביעת השר, מה גם שקביעת השר בנושא הזה איננה טעונה אישור ועדה.

חוה ראובני: זה לא מהותי בעינינו.

אתי בנדלר: אז אני מציעה שבסעיף קטן (ג) יהיה 45 ימים.

יפתח נאור: העניין הוא שיכולות להיות כאן סיטואציות שאנחנו כן צריכים לעשות את זה בזמן קצר.

אופיר אקוניס: איזה סיטואציות?

יפתח נאור: של חובות של ועדות ערר.

אתי בנדלר: זה ערעור לבית משפט מחוזי.

אופיר אקוניס: זה לא משהו שיפיל את החברה.

חוה ראובני: מדברים על מי שמערער על החלטת ועדת ערר.

חוה ראובני: הוא צריך רשות מבית משפט מחוזי להגיש את זה ו-45 ימים נראה לי מאוד מאוד ארוך.

אתי בנדלר: בחוק בתי דין מינהליים מופיע 45 ימים.

אופיר אקוניס: נעשה את זה אותו הדבר.

אתי בנדלר: שם זה אמנם ערעור בזכות.

חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים על מצב קצת אחר.

חוה ראובני: שם זאת אמירה רוחבית על מגוון רחב.

אופיר אקוניס: אתם מציעים 30 ימים?

חוה ראובני: לכל היותר.

אופיר אקוניס: בסדר, 30 ימים.

אתי בנדלר: אני חוזרת מההערה שלי.

אתי בנדלר: אני מציעה שזה יישאר למועד שיקבע השר.

אופיר אקוניס: לא, 30 יום.

אתי בנדלר: אני מציעה שהשר יקבע ויבחן את כל הנסיבות ויחליט אם זה צריך להיות 30 או 45 ימים.

אופיר אקוניס: מבחינתי זה גם יכול להישאר בהתחלה.

אופיר אקוניס: אתם רוצים להגדיל את זה ל-30, בסדר.

אתי בנדלר: לא, הם רצו להשאיר את זה לשר ואני חשבתי שכדאי ללכת לפי בתי דין מינהליים.

אתי בנדלר: הם חושבים שראוי שיהיה מועד קצר יותר, אז אני אומרת שישאירו לשר שיבחן את זה ויקבע את זה.

חוה ראובני: היועצת המשפטית העלתה את השאלה הזאת.

חוה ראובני: לי אישית אין התנגדות.

אופיר אקוניס: בסדר, השר יקבע.

אופיר אקוניס: בלי 45 ימים ובלי 30 ימים אלא בתוך המועד שיקבע השר.

אופיר אקוניס: כל הדיון התחיל לאחר ההצבעה, לאחר שהודעתי שהסעיף אושר.

אופיר אקוניס: אם כן, אישרנו את זה.

אתי בנדלר: סיעת קדימה מציעה כאן הסתייגות: אם ניתנה לכך רשות מבית המשפט המחוזי – המלים האלה יימחקו.

אתי בנדלר: זאת אומרת, הם רוצים ערעור בזכות ולא ברשות.

אתי בנדלר: נרשום את זה כהסתייגות.

אופיר אקוניס: אני מניח שבמהלך הדיון תוותרו על חלק מההסתייגויות.

אופיר אקוניס: מה אתם מתכננים?

ישראל חסון: אני לא יודע.

ישראל חסון: הכל אפשרי.

חוה ראובני: (ד) העורר לוועדת ערר לפי הוראות סעיף קטן (א), או המערער לבית המשפט המחוזי לפי הוראות סעיף קטן (ג), ימציא עותק מהערר או מהערעור, לפי העניין, לרשות הממונה.

חוה ראובני: ראתה הרשות הממונה שעניין ציבורי שהוא בתחום תפקידיה או סמכויותיה לפי חוק זה או לפי חוזה הזיכיון עלול להיות מושפע או כרוך בהליך של ערר או ערעור לפי סעיף זה, רשאית היא להתייצב באותו הליך ולהשמיע את עמדתה.

אופיר אקוניס: הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה הסעיף אושר פה אחד

חוה ראובני: גם בסעיף 12ב יש שינויים לאור ההערות.

חוה ראובני: 12ב.

חוה ראובני: רשומה אלקטרונית – ראיה קבילה.

חוה ראובני: (א) בסעיף זה - "פלט" – כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ"ה-1995.

חוה ראובני: "רשומה אלקטרונית" – כל אחד מאלה: (1) צילום שנעשה במצלמה או במסרטה המופעלות באופן אלקטרוני או באופן אחר.

חוה ראובני: (2) מידע שנקלט או שנשמר באמצעים אלקטרוניים, דיגיטליים או אופטיים, כשהוא נראה, נקרא או מאוחזר באמצעים כאמור, לרבות פלט.

חוה ראובני: (ב) רשימה אלקטרונית שנערכה והוגשה בדרך שנקבעה בתקנות לפי סעיף קטן (ג)(19 ו-(2) תהיה ראיה קבילה בכל הליך משפטי ובכל הליך לפי הוראות חוק זה, לגבי - (1) אמצעי הזיהוי, או מספר הרישום של הרכב המופיעים בלוחית הזיהוי שלו, כפי שנקלטו ברשומה האלקטרונית.

חוה ראובני: (2) מקום הימצא אמצעי הזיהוי או הרכב בעת קליטת הנתונים לגביהם ברשומה האלקטרונית.

חוה ראובני: (3) זמן הימצא אמצעי הזיהוי או הרכב שלגביהם נקלטו נתונים ברשומה האלקטרונית במקום האמור בפסקה (2), כפי שצוין ברשומה האלקטרונית.

חוה ראובני: (ג) שר המשפטים יקבע - (1) כללים לעניין אופן הפקת רשומה אלקטרונית.

חוה ראובני: (2) כללים לפיקוח ולבקרה על המכשירים המפיקים את הרשומות האלקטרוניות ועל הרשומות האלקטרוניות המוגשות כראיות והטיפול בהם.

חוה ראובני: (4) אופן הגשת רשומות אלקטרוניות שנעשו לפי סעיף זה.

חוה ראובני: (5) כללים להגשתם של ראיות או מסמכים נוספים\

חוה ראובני: [ אם יידרשו, לעניין חוב בשל אי תשלום אגרה.

חוה ראובני: (ד) לעניין סעיף זה, לא ייחשב פלט שהוא רשומה אלקטרונית כהעתק אלא כמקור.

חוה ראובני: הסעיף הזה קיים בכל חוקי האגרה שיש לנו עד היום.

חוה ראובני: אגב, יש דומה לו, אם כי מיושן יותר, בדיני התעבורה.

חוה ראובני: כיוון שהשימוש באמצעי זיהוי, זיהוי הרכב שנוסע הוא מבוסס על אמצעי זיהוי אלקטרוניים, קוראים אלקטרוניים שמזהים כלי רכב, המידע שנאגר ואחר כך מופק בפלט, הוא ההוכחה לעניין זה שהרכב הזה נסע במנהרות הכרמל, מתי, באיזה קטע וכולי.

חוה ראובני: אנחנו רוצים שהגשתם תהיה מותרת, בניגוד לכלל הראיה הטובה, כחריג מדיני הראיות הכלליים של הגשת צילומים שהם יהיו תקפים כראיה, קבילים לעניין הוכחת תוכנם, ובלבד שהם מטופלים, מתוחזקים, מנוהלים וכולי בסטנדרטים שקבע שר המשפטים.

יפתח נאור: אני מצטער על שאני חוזר אחורה, אבל יש לי משהו לגבי הסעיף הקודם.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

יפתח נאור: אני יודע, אבל לגבי הנושא של הדואר האלקטרוני.

יפתח נאור: אני מאוד חושש שייווצר מצב שאנחנו נאלץ לשלוח ללקוחות גם דואר רגיל וגם דואר אלקטרוני, שזה לא מה שהלקוח רוצה.

יפתח נאור: גם בכביש 6 זה קיים.

יפתח נאור: בכביש 6 יש לקוחות שמקבלים הודעות בדואר אלקטרוני ואז זה שונה במנהרות הכרמל.

יפתח נאור: אני חושש שאנשים יבואו אלינו בתלונות ולכן שווה כן לעשות את זה כמו בכביש 6 ולאפשר דואר אלקטרוני.

דנה נויפלד: הסעיף הזה לא מונע דואר אלקטרוני.

אופיר אקוניס: אני הצעתי גם וגם.

דנה נויפלד: הסעיף הזה לא מונע משלוח דואר אלקטרוני.

לאה ורון: ובלבד שאתם שולחים גם בדואר רגיל.

אתי בנדלר: לא ובלבד.

אתי בנדלר: חזקת המסירה תהיה רק בדואר רגיל.

קריאה: גם בנוסח שהממשלה הגישה וגם בנוסח שהיה מוסכם אתכם, הייתה שם שאלה של חזקה בדואר רגיל, מסירה בדואר רגיל.

קריאה: למעשה מצבכם היה אותו הדבר לעניין הדואר האלקטרוני אבל ההערה הזאת לא נשמעה.

קריאה: מה שאתם מבקשים הוא שינוי מאוד מהותי בדיני הראיות.

אופיר אקוניס: אני מעמיד את סעיף 12ב להצבעה.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה סעיף 12ב – אושר פה אחד

חוה ראובני: (8) סעיף 13 – בטל.

חוה ראובני: סעיף 13 נתן כלי אכיפה פליליים להפרות של חוק מנהרות הכרמל.

חוה ראובני: כמו שהיה בכביש 6, בהתחלה התחילו סנקציות פליליות והוחלט שהאכיפה צריכה להיות אזרחית.

חוה ראובני: נתנו כאן כלי אכיפה משמעותיים ברמה האזרחית ואנחנו לא רוצים כלי אכיפה פליליים.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה סעיף (8) – אושר פה אחד