ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 60, 2009-06-22 11:30

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא: פרק כ"ד: אזורי עדיפות לאומית.

משה גפני: רבותי, הסעיף שעומד על סדר היום הוא איננו סעיף לדיון.

משה גפני: יכול להיות שהוא רק סעיף להצבעה.

משה גפני: הפרק של אזורי עדיפות לאומית נמצא בהצעת חוק רגילה שקיבלה רציפות במליאת הכנסת, ואנחנו התחלנו בדיון בהצעה זו בשבוע שעבר.

משה גפני: כשקיבלנו את חוק ההסדרים התברר שאותו חוק, להוציא איזה שינוי קטן שבוודאי יהיה אפשר להכניס אותו - הפרק הזה נמצא גם בחוק ההסדרים.

משה גפני: אני אומר לחברי הוועדה את דעתי, אבל אני שואל את חברי הוועדה איך אתם רוצים לדון בו.

חיים אורון: איך אתם רוצים להרוג אותו, פה או שם?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה שהחוק הזה יעבור.

משה גפני: אנחנו לא יכולים בלי החוק.

משה גפני: צריך לעשות אותו נכון.

משה גפני: אבל, במצב הקיים שאין חוק, המצב הוא עשרת מונים יותר גרוע.

משה גפני: יהיו ויכוחים לגבי הנושא של מרחק גיאוגראפי, המצב הסוציו-אקונומי, הנושא הביטחוני שהוא מרכיב.

משה גפני: המצב הזה של להשאיר את זה בלי חוק, זה דבר שהוא - - -

חיים אורון: אין מצב, יש חוק עכשיו.

מירי רגב: החוק לא מיושם, בדקתי את זה מול האוצר.

חיים אורון: איך מחלקים עכשיו כסף בכל הארץ?

מירי רגב: כל שר על פי - - -

חיים אורון: לא, יש חוקים - - -

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, זה לא נושא הדיון.

משה גפני: נושא הדיון הוא טכני.

חיים אורון: יש פה טענה שאין חוק, ויש כאוס טוטאלי, ועכשיו נעשה סדר.

משה גפני: לא כאוס טוטאלי, אין כאוס טוטאלי, אין חוק מסודר.

משה גפני: יש החלטת בג"ץ.

משה גפני: המציאות הזאת יוצרת אנדרלמוסיה שראינו אותה בישיבה הקודמת כלפי הרשויות השונות.

שלי יחימוביץ': החוק הזה יסדר את האנדרלמוסיה?

משה גפני: אני לא יודע, אני מקווה שכן.

שלי יחימוביץ': אני יודעת.

משה גפני: השאלה היא, מה נעשה איתו?

חיים אורון: לא מוצעת לנו הצעת חוק, לא מוגשת פה שום הצעת חוק.

חיים אורון: מוגשת פה הצעת חוק סל.

חיים אורון: אתה כל הזמן בא ואומר שצריך שיהיה לפחות חוק.

חיים אורון: אם הכנסת חושבת שהיא יכולה להעביר את כל השאלה הזאת לשיקול דעת של הרשות המבצעת בלי קריטריונים – אני אמרתי פה עמדה מאוד ברורה, אני בעד לשחרר את ועדת הכספים.

חיים אורון: יותר קיצוני ממך – בלי אישור ועדת הכספים אם יש קריטריונים כאלה שאני יודע שעל פיהם חייבים לפעול.

חיים אורון: מה שכתוב פה – אין שום קריטריון, כל ממשלה יכולה להחליט מה שהיא רוצה, איך שהיא רוצה לחלק כסף כמה שהיא רוצה על פי קריטריונים שאם תצטרף את כולם זה הכול.

משה גפני: ולכן, מה אתה מציע?

חיים אורון: קח את הסעיף הזה, ותבוא ותאמר בדיון לא קל: אני רוצה לתת משקל של 30 לחוסנו הכלכלי של האזור והיישוב ברמת השירותים.

חיים אורון: אגב, אני לא המצאתי שום דבר.

חיים אורון: היו פעם הצעות כאלה.

חיים אורון: על המשקל הגיאוגראפי אני רוצה לתת 35.

משה גפני: אני שואל, מה אתה מציע?

חיים אורון: את זה לא לקבל.

משה גפני: רגע, אני שואל מה אתה מציע?

שלי יחימוביץ': להחזיר את החוק לכותביו כדי שיעשו את החוק יותר ספציפי ובר ביצוע, כי זאת לא הצעת החוק, זו הצהרת חוק.

שלי יחימוביץ': זה התגוננות מפני בג"ץ, וזה גם לא התגוננות מספקת מפני בג"ץ.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם מה לפי דעתי הסדר שצריך שיהיה.

משה גפני: הממשלה הביאה הצעת חוק, והיא חוזרת על הצעת החוק הזאת גם בחוק ההסדרים.

משה גפני: אנחנו במקום להגיד להם: קחו את זה חזרה, ותכינו הצעת חוק יותר טובה, אני סבור שאנחנו צריכים לדון בהצעת החוק, ואנחנו צריכים לעשות הצעת חוק יותר טובה.

משה גפני: אין צורך להחזיר את זה לממשלה, משום שהממשלה תחזיר לנו את זה פחות או יותר - - -

שלי יחימוביץ': אתה יכול, אבל לא בחוק ההסדרים.

משה גפני: עכשיו השאלה היא האם אנחנו עושים את זה בחוק ההסדרים, או שאנחנו עושים את זה בחקיקה הרגילה?

חיים אורון: אני רוצה לומר לך את דעתי גם כמי שהיה שותף יחד עם גדליה גל ואמנון רובינשטיין שהיה שר חינוך, בניסיון להציג הצעה אלטרנטיבית.

חיים אורון: אין לנו אפשרות כי צריך שתהיה יכולת לשבת עם כל מאגר הנתונים ולעשות הרצות.

חיים אורון: אני סתם אמרתי שהסוציו-אקונומי הוא 30.

חיים אורון: יבוא מישהו ויראה לי מצגת שב-30 סוציו-אקונומי אני זרקתי את א', ב', ג' ו-ד' החוצה.

חיים אורון: לעומת זאת, גיאוגרפיה 40% מעיף החוצה את אלה ואלה.

חיים אורון: זה לא משחק, זה דבר רציני.

חיים אורון: אם מישהו רוצה לעשות את זה סתם, אז אין בעיה.

חיים אורון: אני אשב חמש דקות, ואני אחזור אליך עם אחוזים, אבל זה לא רציני.

חיים אורון: אי אפשר לברוח מזה, זו הכרעה מאוד קשה.

חיים אורון: מה עוד שהחלטת הממשלה – אם אני זוכר נכון, תתקנו אותי – אומרת שכל המשחק בסכום אפס.

חיים אורון: 780 מיליון זה המספר.

חיים אורון: כלומר, תחלקו איך שאתם רוצים 780 מיליון שקל, אבל לא יותר.

חיים אורון: אבל, אז צריך להוריד את הרגליים, אולי בצדק, לעיר ורדים, כי צריך לתת לספסופה, וצריך להוריד לחצור הגלילית כי צריך לתת לסכנין.

חיים אורון: ואז, כולם באים וצועקים: רגע, מה אתם רוצים מאיתנו?

חיים אורון: מה שאתם עושים הוא שאתם לוקחים מעני אחד והולכים לתת לעני שני.

חיים אורון: אתה רוצה לעשות את העבודה הזאת?

משה גפני: אם אתה היית צריך לכתוב את החוק, מה היית כותב?

חיים אורון: אגב, הקריטריונים היו מאוד קשים ופוגעים.

חיים אורון: למשל, אני לא מקבל את הביטול של המקור של אזורי עדיפות לאומית שנבע משתי נקודות: מהמרחק הגיאוגראפי, ומאזורי עימות.

חיים אורון: משם התחיל הסיפור.

חיים אורון: אני לא חושב שאפשר להישאר שם, אני חושב שצריך להכניס חזק את המרכיב הסוציו-אקונומי.

חיים אורון: השאלה היא האם הוא מבטל לחלוטין את שאלת המרחק?

חיים אורון: אני אתן בכוונה דוגמה.

חיים אורון: האם מיתר ועומר הם באפס כי הם סוציו-אקונומי גבוה?

משה גפני: אפילו שהם רחוקים.

חיים אורון: ערד של פעם שהיתה יחסית עיר בסוציו-אקונומי גבוה, האם היא רחוקה?

חיים אורון: האם מעלות - אם זה נכון, אני לא בטוח שאני צודק - היא סוציו-אקונומי יותר גבוה למרות שהיא רחוקה ולמרות שהיא בקו העימות?

אורלי לוי אבקסיס: כפר תבור שהיא עיירה די חזקה, נמצאת היום במצב קודם למשל לעפולה ולמקומות אחרים באזור שלנו.

משה גפני: כפר תבור בפנים, ועפולה בחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: מגדל העמק - יותר גרוע.

חיים אורון: שלא תהיה טעות – אני חושב שלא כפר תבור, ולא מגדל העמק על פי ההבנה שלי.

חיים אורון: אבל, זה כבר חלק מהוויכוח.

אורלי לוי אבקסיס: - - - של מיעוטים בעיקר.

חיים אורון: לא, לא.

חיים אורון: למשל, בית שאן - כן.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מדברים על אזורים, אז במגדל העמק יש אזורים חלשים.

חיים אורון: גם בתל-אביב.

אורלי לוי אבקסיס: אז בסדר, חלק מהשכונות בתל-אביב כמו כפר שלם אני כן - - -

חיים אורון: אז זה חוק אחר.

חיים אורון: אם זה נקודתי אז זה חוק אחר.

משה גפני: חבר הכנסת בן-סימון, בבקשה.

דניאל בן-סימון: החוק הקודם חוק ערי הפיתוח למרות שמו הבעייתי, הוא מייצג יותר את הצורך לעזור לאזורים האלה.

דניאל בן-סימון: בעיניי, סעיף 5 הוא מספר 1, הצורך בצמצום פערים.

דניאל בן-סימון: ערד של לפני עשרים שנה היתה מחוץ לסיפור, וערד של היום היא תת עיר פיתוח.

דניאל בן-סימון: עומר היא עוד יותר רחוקה והיא באשכול העליון כמעט בכל קנה מידה.

משה גפני: לא, היא לא יותר רחוקה פיזית.

דניאל בן-סימון: במרחק מתל-אביב, למשל.

דניאל בן-סימון: העניין הגיאוגראפי לא משקף את יצירת הפערים שנוצרו גם בתוך מרכז הארץ בין שכונה עשירה לשכונה אחרת.

דניאל בן-סימון: גם העניין הביטחוני – יישוב ביטחוני.

דניאל בן-סימון: אם דוחפים התנחלויות בתוך הסיפור הזה כך שהם יסתננו לתוך מה שנחשב פעם כחוק עיר פיתוח – זה בעיניי לקוי מאוד.

דניאל בן-סימון: סיפור ההתנחלויות הוא סיפור פוליטי שדורש פתרון פוליטי.

דניאל בן-סימון: מר סלומינסקי, סליחה אתה עוד לא בכנסת, ולכן אני מרשה לעצמי לומר מה שאני חושב על זה.

דניאל בן-סימון: כשאתה תהיה בכנסת אני אנקוט בשפה יותר עדינה, למרות חברי שיושב פה משמאלי.

דניאל בן-סימון: אני רק אומר שהגיאוגרפיה הפסיקה לשקף את הבעייתיות, אלא זה יותר המרחקים הכלכליים שנוצרו בין יישובים לפעמים במרכז הארץ כאשר זה עולם ראשון ועולם שלישי.

דניאל בן-סימון: הצורך בצמצום הפערים הוא בעיניי מייד אחרי חוסנו הכלכלי והחברתי של היישוב.

דניאל בן-סימון: זה משקף יותר את המצב של ישראל 2009.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: קודם כל, אני מסכימה עם דעתך שלא צריך להוציא את החוק הזה מחוק ההסדרים.

משה גפני: לא להוציא?

מירי רגב: לא להוציא.

משה גפני: דעתי כן להוציא.

משה גפני: למה לדעתי היא כן להוציא?

משה גפני: הוויכוח פה הוא ויכוח גדול.

משה גפני: אנחנו נצטרך לשבת פה על ויכוח אמיתי שבחלק גדול מחוק ההסדרים הוא לא יהיה ויכוח אמיתי, הוא יהיה ויכוח פוליטי.

מירי רגב: השאלה היא גם מהו הדד-ליין, מתי אתה מתכוון לסיים?

משה גפני: נקיים את הדיון.

משה גפני: הרי אנחנו יכולים להיכשל גם העניין הזה.

משה גפני: אם אנחנו נעשה את זה בחופזה, אנחנו יכולים אחרי זה לאכול את הכובע.

מירי רגב: אני למדתי את נושא חוק הפריפריה מול האוצר - ערן פולק.

מירי רגב: יש את החוק, ויש את המפה.

משה גפני: הוא במילואים.

מירי רגב: יפה, תורם למדינה.

מירי רגב: בנושא החוק אני חושבת שצריך להכניס שני נושאים.

מירי רגב: האחד זה הקריטריונים, המשקולות.

מירי רגב: הדבר השני, קביעת המפה חייבת להיות בסמכות ועדת כספים, בהתייעצות ועדת כספים.

מירי רגב: לא יכול להיות שמפה תהיה בהחלטת ממשלה בלבד, היא חייבת להיות בהתייעצות עם ועדת כספים – זה לגבי החוק עצמו.

מירי רגב: לגבי המפה עצמה - כרגע המפה מבוססת על גיאוגראפי בלבד, וצריך לעשות פה שילוב של גיאוגראפי עם סוציו-אקונומי.

מירי רגב: נכון שאי אפשר ללכת רק על המרכיב הסוציו-אקונומי, כי אז יש לנו את לוד, יש לנו שכונות בתוך תל-אביב, ושכונות בתוך ירושלים.

מירי רגב: ואז אין לך פריפריה, ואז אתה לא מביא אנשים לירוחם ולבית-שאן.

מירי רגב: מישהו פה נפגע.

מירי רגב: אתה כן צריך לחזק את הגליל ואת הנגב, אתה כן צריך למשוך אוכלוסייה טובה לגליל ולנגב.

מירי רגב: ולכן, למרכיב הגיאוגראפי יש כן משמעות גדולה וחשובה בקביעת המפה.

מירי רגב: אבל, לא רק.

מירי רגב: לכן, צריך להיות פה מרכיב משולב בין המרכיב הגיאוגראפי, ובין המרכיב הסוציו-אקונומי.

מירי רגב: אריאל ואיו"ש הם כן חלק מהעניין הזה.

מירי רגב: אני כן חושבת שהם חלק מהעניין הזה.

מירי רגב: אבל, לא נדבר על זה כרגע.

מירי רגב: מפת העדיפות הלאומית צריכה להיות בהתייעצות עם ועדת כספים.

מירי רגב: לגבי החוק עצמו – קודם כל, צריך להכניס קריטריונים לכל משקל, לכל קריטריון.

מירי רגב: שנית, בתוך החוק שזה יהיה בהתייעצות של ועדת כספים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה - חבר הכנסת אורי אורבך.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני באמת מתקשה לראות את עצמנו מעבירים את החוק הזה בחוק ההסדרים כפי שהוא, כיוון שמדובר לא בהצעת חוק אלא בהצהרת חוק, ואני מתנצלת על כך שאני חוזרת על עצמי.

שלי יחימוביץ': אין לה שום משמעות מעשית, במיוחד כשאין לה תקציב תוספתי.

שלי יחימוביץ': זוהי הצעת חוק שלא מתוקצבת, וכל עוד היא לא מתוקצבת אין לה שום משמעות.

שלי יחימוביץ': היא מועברת במקביל.

שלי יחימוביץ': אם יש איזשהם סעיפים בתקציב בחוק ההסדרים שפוגעים אנושות באיזשהו מגזר - ואני כבר מסתייגת מהמילה מגזר כי לא מדובר במגזר, אלא בתושבי מדינת ישראל – זה בשלטון המקומי.

שלי יחימוביץ': מצד אחד, אנחנו פוגעים בהם אנושות בתקציבים.

שלי יחימוביץ': מצד שני, אנחנו מעבירים את הצהרת החוק חסרת התוכן הזאת שאין לה שום משמעות.

שלי יחימוביץ': יתרה מזאת, לא רק שהיא לא מסדרת את הסיטואציה, ולא מתקינה אותה לכדי תקנות, אלא היא יוצרת כאוס.

שלי יחימוביץ': כיוון שהיא יוצרת מצב שבו יש חופש פעולה מוחלט לראש הממשלה לחלק כסף לכל יישוב, ולכל אזור שבו הוא יחפוץ – זה כתוב במפורש: ראש הממשלה.

מירי רגב: אז תגבילי את זה בהתייעצות עם ועדת כספים.

שלי יחימוביץ': כרגע החוק במתכונתו הנוכחית הוא חוק שלא פותר שום כאוס ושום בעיה, אלא הוא יוצר כאוס ויוצר בעיה.

שלי יחימוביץ': יתרה מזה, הוא עשוי ליצור איזה מצג שווא כאילו בחוק הזה אנחנו יוצאים ידי חובתנו כלפי השלטון המקומי.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא יוצאים ידי חובתנו כלפי השלטון המקומי, אנחנו לא עושים דבר למען השלטון המקומי באמצעות החוק הזה.

שלי יחימוביץ': אני גם רוצה להזכיר - הרי החוק הזה הורתו ולידתו במענה לפסיקת בג"ץ, ואני חושבת שעידו יוכל להראות לנו כאן במפורש את הסעיפים בפסיקה.

שלי יחימוביץ': פסיקת בג"ץ לא דיברה על כלי כזה ריק מתוכן, היא דיברה גם על קריטריונים במפורש.

שלי יחימוביץ': החוק הזה בלי קריטריונים אין לו שום משמעות.

משה גפני: אגב, התברר שהנושא המשפטי הוא לא מדע מדויק.

שלי יחימוביץ': זה נכון, וגם הנושא הפוליטי לא, וגם הנושא הכלכלי הוא לא מדע מדויק.

שלי יחימוביץ': אני כן חושבת שאנחנו יכולים לקחת על עצמנו את האתגר ולצקת בחוק הזה תוכן – זה אפשרי.

שלי יחימוביץ': אבל, זה בלתי אפשרי בסד של חוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': אנחנו כן צריכים להתייחס להצהרה הזאת ברצינות, אבל לקחת על עצמנו תהליך חקיקה יסודי עם כל הגורמים שנוגעים בדבר – להחדיר אליו קריטריונים, להתווכח על קריטריונים, להגיע לנוסחה מוסכמת.

שלי יחימוביץ': בנוסף לקריטריונים, להנהיג גם פיקוח של ועדת הכספים.

שלי יחימוביץ': ואז, נוכל להוציא מתחת ידנו חוק רציני ויסודי, ולא את הדבר החפיפניקי והפרטאצ'י הזה שמונח עכשיו לפנינו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אורי אורבך, ואחריו - חבר הכנסת אמנון כהן.

משה גפני: אני רק רוצה להזכיר לחברים שנושא הדיון הוא למעשה, האם אנחנו מוצאים את זה מחוק ההסדרים, או לא מוציאים את זה.

שלי יחימוביץ': אגב, מה עמדתך, אדוני היושב ראש?

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: קודם כל, יש פה צחוק מהכנסת.

משה גפני: אני בא בטרוניה גדולה לממשלה בעניין הזה.

משה גפני: כנראה היא לא סומכת עלינו.

משה גפני: יש פה חוק על שולחן הוועדה שהממשלה ביקשה על זה רציפות, ואנחנו התחלנו לדון בו, ומבחינתי ברצינות.

משה גפני: אני חושב שצריך חוק.

משה גפני: במקביל, מגיע לפה ביום חמישי בלילה בשבוע שעבר, אחרי שגמרו לשיר, עוד חוק של הממשלה שהוא אותו הדבר.

משה גפני: אני לא מקבל את זה.

משה גפני: אני חושב שצריך להצביע לפצל את זה מחוק ההסדרים.

משה גפני: אם האוצר יבוא אליי ויגיד שמוכרחים לגמור את זה עד התקציב, אף על פי שאני לא יודע למה, אני יכול לגמור את זה עם החוק המקביל שנמצא על שולחן הוועדה.

משה גפני: אני לא חושב שזה דבר תקין, ולכן אני רוצה לפצל את זה.

משה גפני: אני חושב שאי אפשר לסיים את חקיקת החוק הזה עם העומס שיש על ועדת הכספים, בפרק זמן כל כך קצר – זה הכול.

דניאל בן-סימון: אז תביא את זה להצבעה.

משה גפני: לפצל.

דניאל בן-סימון: כן.

משה גפני: תיכף היועץ המשפטי יגיד לנו מה צריך לעשות אם החברים יהיו בדעה כזאת.

משה גפני: יש פה שני חוקים, אותם חוקים.

משה גפני: אם הממשלה סבורה שצריך לסיים את זה עד ה-15 ביולי, אז בסדר – נדון בחוק הזה שנמצא פה, ונביא אותו.

משה גפני: אני לא חושב שיש אפשרות כזאת, וגם אין לזה השפעה על תקציב המדינה.

משה גפני: חבר הכנסת אורבך, בבקשה.

אורי אורבך: נראה לי שהעיקר חסר מהספר.

אורי אורבך: אם בהתייחס לכותרת החוק הזה - עדיפות לאומית זה תוכנית העבודה והעדיפויות של המדינה.

אורי אורבך: זה לא איזה עוד חוק קטנטן.

אורי אורבך: גם אי אפשר לקבוע אותו רק על מרכיב גיאוגראפי, או סוציו-אקונומי.

אורי אורבך: קביעת אזורי עדיפות לאומית היא החלטה שהיא קודם כל פוליטית שאומרת מה חשוב למדינה, ומהי העדיפות הלאומית - האם לגור ביישוב ספר, האם לשלוח אנשים לשכונות עוני במרכז הארץ, או לגור בירושלים.

אורי אורבך: זו המשמעות של עדיפות.

אורי אורבך: ולכן, אי אפשר לקבוע את זה רק על פי מרכיב אחד, אלא המרכיב המרכזי הוא מה חשוב לממשלה, ובאישור הכנסת, מבחינה לאומית לשנים הקרובים.

אורי אורבך: לאן רוצים שאנשים יגיעו?

אורי אורבך: היכן רוצים שאנשים יישארו?

אורי אורבך: יכול להיות שעדיפות לאומית היא גם שאנשים יעזבו אזורים מסוימים.

אורי אורבך: גם זו יכולה להיות עדיפות לאומית.

אורי אורבך: מי אמר שבכל מקום יש עניין שאוכלוסייה מסוימת תישאר.

אורי אורבך: ולכן, להכניס חוק כל כך משמעותי גם עקרונית, וגם בסוף כספית, ולהשאיר אותו על הדרך עם עוד איזה מאתיים אלף חוקים שאף אחד פה לא מצליח לקרוא את כולם וגם להבין, זה עוול.

אורי אורבך: זה חוק נפרד גם בגלל המשמעות התקציבית שלו בסוף, וגם בגלל המשמעות האידיאולוגית הפוליטית שלו.

אורי אורבך: לכן, הוא לא צריך להיות בחוק ההסדרים.

אורי אורבך: הוא חוק שצריך לעבוד עליו בנפרד, ולהתווכח פוליטית מהי העדיפות הלאומית של מדינת ישראל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן.

משה גפני: אחריו – חבר הכנסת ציון פיניאן.

חיים אורון: אתה הולך להצביע היום?

משה גפני: כן, אני הולך להצביע על זה.

משה גפני: מה יעשו לי?

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת גפני, אתה תצביע על לפצל?

משה גפני: לא, אני אצביע נגד החוק הזה.

משה גפני: זאת אומרת, לא לשלב את זה.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני חושב שהממשלה רצתה לבדוק אותנו פה האם אנחנו ערניים.

אמנון כהן: אז פעם אחת היא הביאה את החוק באופן רגיל, ובפעם השנייה היא אמרה שבמידה והחוק לא יעבור באופן רגיל, אז יכניסו את זה בחוק ההסדרים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אם אנחנו מעכבים את זה?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה אומר שבאיזשהו אופן יש פה אזורים שהם פשוט - - -

משה גפני: אני תיכף אסביר.

משה גפני: יש פה עוד שלושה חברי כנסת שהם מדברים, ואני אשמור על זכות הדיבור שלהם.

משה גפני: אני אחרי זה אסביר לאיזה כיוון אנחנו הולכים.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני חושב שהחוק הזה צריך להגיע מוכן ובשל מהממשלה, וזאת לאחר שיושבים עם כל הגופים המקצועיים ולאחר שבודקים את כל הפרמטרים.

אמנון כהן: אני לא חושב שאנחנו כוועדה צריכים להכין את החוק, אלא אם כן יהיו לנו הערות לחוק שיכינו בממשלה, ואנחנו נוכל להתווכח על פרמטר כזה או אחר.

אמנון כהן: אולי נסתייע ב-מ.מ.מ שיכין לנו את כל הפרמטרים שעליהם נחליט.

אמנון כהן: אבל בגדול, החוק צריך לבוא מוכן.

אמנון כהן: הוא בא כשלד, ונוח להם שזה יבוא כשלד כי הם ירצו להכניס את מה שהם רוצים, את הקריטריונים שהם רוצים.

אמנון כהן: הם רוצים להחליט על הכול לבד.

אמנון כהן: אבל, אם אנחנו רוצים להיכנס לעובי הקורה, חייבים לפצל את החוק הזה, ולחבר את החוק הזה עם החוק הקודם בתוך חוק ההסדרים ביחד, ולעשות חשיבה.

אמנון כהן: ייתכן שהממשלה תביא את החוק באופן מסודר עם כל הקריטריונים, ואז נתווכח על פרמטר כזה או אחר.

אמנון כהן: בכל מקרה, בוא נצביע עליו, נפצל.

אמנון כהן: אם יהיה צורך ויגידו לנו דחוף, אז באותו תאריך אפשר יהיה גם לסיים אותו.

אמנון כהן: קודם כל, בואו נפצל כי זה תהליך.

אמנון כהן: זה צריך לבוא למליאה לאישור על פיצול, וכל הסיפור הזה.

אמנון כהן: לכן, אני מציע שנצביע על פיצול החוק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן, ואחר כך חברת הכנסת אורלי לוי.

ציון פיניאן: החוק הזה הוא מעין חוק של הצהרת כוונות של הממשלה לחזק יישובים שהם חלשים או נחשלים.

ציון פיניאן: גם בשבוע שעבר דיברנו על זה.

ציון פיניאן: חייב לעבור איזשהו תיקון בחוק הזה.

ציון פיניאן: למשל, הקריטריונים - זה לא מקיף את הכול.

ציון פיניאן: כי יש פה יישובים כמו היישובים של מגדל העמק שהיו בחוק ערי הפיתוח, ועכשיו הם בכלל לא נמצאים שם.

ציון פיניאן: או קריית גת, אשקלון, קריית מלאכי.

ציון פיניאן: מישהו הזכיר פה את הנושא של כפר תבור.

ציון פיניאן: אני עובר כמעט כל יום ליד כפר תבור, ואני יודע.

ציון פיניאן: אם אני אשווה את כפר תבור לטבריה אז זה המבדיל בין קודש לחול.

ציון פיניאן: טבריה זה הקודש.

משה גפני: המבדיל בין עשירות לעניות.

ציון פיניאן: כן, זה נכון.

ציון פיניאן: קודם כל, צריך אולי לבדוק את נושא מצב האבטלה ביישוב, צריך לבדוק את נושא קליטת העלייה - איזה יישוב קולט עלייה, צריך לבדוק את הנושא של עיר שהוכרזה בעבר כעיר פיתוח, ועכשיו היא כבר יציבה כשהיא לא יציבה.

ציון פיניאן: הנושא שמפריע הוא הסמכות האבסולוטית שנתונה בידי הממשלה את מי היא רוצה להכליל בפנים.

ציון פיניאן: יש לה גם הכוח והעוצמה להחליט מתי להוציא אותם.

ציון פיניאן: זה מביא לכך שראשי הערים נמצאים באי ודאות.

ציון פיניאן: הם לא יודעים מתי הם בפנים, מתי הם בחוץ, וכמה שנים.

ציון פיניאן: כלומר, זה צריך לעבור תיקונים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על הנושא הזה אנחנו צריכים לקחת בחשבון שאולי החוק הזה לא שם לב ולא נכנס לעובי הקורה בכל מה שקשור לפריפריה חברתית מול פריפריה גיאוגראפית.

אורלי לוי אבקסיס: בזמנו היה פרויקט שיקום שכונות שבא כדי באמת לצמצם קצת פערים ולתקן עיוותים.

אורלי לוי אבקסיס: היו ערים שלמות כמו עיירות פיתוח שנחשבו כשכונות.

ציון פיניאן: אגב, זה חוק שיקום שכונות משופר.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אולי כדאי להשאיר איזשהו פתח לממשלה כשהיא מחליטה שלאזורים כאלה ואחרים יש עדיפות כי יש איזשהו אינטרס לשמר את האוכלוסייה שם.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינתי, יש שאלה עקרונית.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שאנחנו אומרים שאנחנו רוצים לפצל, אנחנו תוקעים את החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, מה קורה בזמן הזה?

אורלי לוי אבקסיס: האם האזורים נפגעים?

אורלי לוי אבקסיס: האזורים שנחשבים טעוני טיפוח יצטרכו לשבת ולחכות, והם לא ידעו איך לבנות את התקציב הבא שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה מהתקציב המקומי נבנה בהתאם למכסות שהאוצר נותן.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי שמחה שתאירו את עיניי בשאלה מה קורה בינתיים בזמן הזה?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש ואקום?

נועם הויזליך: אני אענה לשאלה.

נועם הויזליך: אני אולי רק אגיד מילה אחת מדוע אנחנו כן סבורים שנכון וראוי שהצעת החוק הזאת תבוא כחלק מהצעת חוק ההתייעלות הכללית, הצעת חוק ההסדרים.

נועם הויזליך: בשלב הזה הכנסת בעצם נותנת איזשהו אישור לתכנית העבודה הכלכלית של הממשלה לגבי היקף המשאבים הכולל, לגבי אופן הקצאת המשאבים, כחלק מאישורים לחוק התקציב, וכחלק מאישורים לחוק ההסדרים, וגם אחר כך כחלק מהשינויים שיידרשו בתוך חוק התקציב השנתי בהתאם לחוק יסודות התקציב.

נועם הויזליך: לכן, אם הממשלה רוצה להבטיח שתהיה לה האפשרות ללכת וליישם את תכנית העבודה הזאת של הממשלה בכלל, את אופן חלוקת המשאבים, היא צריכה גם את אישור הכנסת בעקבות אותו בג"ץ של חוק אזורי עדיפות לאומית, לפעול לחלוקה של משאבים כפי שהכנסת תסמיך אותה.

נועם הויזליך: כי אותו בג"ץ קבע שנדרשת חקיקה שמסמיכה את הממשלה לכונן אזורי עדיפות לאומית.

נועם הויזליך: ולכן, ככל שהממשלה תרצה ליישם את התכניות שלה בפועל או בכוח, ולפעול בהתאם למשאבים הקיימים כפי שהחליטה עליהם הכנסת, הרי שללא חקיקה שתסמיך אותה לפעול במתכונת כזאת או אחרת כבר עכשיו במסגרת חוק ההסדרים, יהיה לה קשה מאוד – אולי אפילו בלתי אפשרי – ללכת ולהחליט על הקצאת משאבים לתחומים שונים.

נועם הויזליך: ולכן, חשוב שזה יהיה כבר עכשיו, כי זו תכנית העבודה של הממשלה לשנים הקרובות, ולכן זה גם מופיע כחלק מחוק ההסדרים, כחלק מהצעת חוק ההתייעלות.

נועם הויזליך: מה שכמובן נמצא בחקיקה מסמיכה היום – חוק עידוד השקעות הון, וחוקים כאלה – הרי שפה יש חקיקה מסמיכה, וכאן הממשלה תוכל להמשיך ולפעול בהתאם לחקיקה עצמה.

נועם הויזליך: אבל, ככל שמדובר בעניינים אחרים שהם ללא חקיקה מסמיכה, והם דורשים איזושהי חלוקה כללית וכוללת של משאבים ציבוריים, הרי שללא חקיקה מסמיכה תהיה איזושהי בעיה לממשלה לפעול.

נועם הויזליך: יש ענייניים נקודתיים, ויש עניינים אחרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין אותך.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא עובר עכשיו בחוק ההסדרים, אתה אומר שיכול להיות שאנחנו פשוט נישאר ככה כי נגיד שאין לנו את הסמכות לפעול.

נועם הויזליך: הממשלה תצטרך לבחון נקודתית כל הטבה והטבה שהיא תרצה לתת.

נועם הויזליך: באותם מקומות שבהם אין חקיקה מסמיכה היא תצטרך לבחון האם הדבר סותר את פסיקת בית המשפט העליון, ובהחלט ייתכן שבחלק מהמקרים תהיה בעיה לממשלה להקצות את המשאבים הציבוריים שאותם היא רוצה להקצות, ושגם אושרו כמובן על-ידי הכנסת כחלק מחוק התקציב השנתי.

אורלי לוי אבקסיס: מה לגבי הקריטריונים?

אורלי לוי אבקסיס: איפה זה עומד?

נועם הויזליך: אנחנו סבורים שהקריטריונים עצמם הם קריטריונים ברורים ובהירים.

נועם הויזליך: יש כאן ציון של חמישה-שישה קריטריונים.

נועם הויזליך: הממשלה תפעיל את אותם קריטריונים לפי הכללים שמחייבים אותה, לפי כללי המשפט המינהלי, וחובת ההגינות ותום הלב שהיא חייבת, וגם לפי עקרונות השוויון והסבירות.

נועם הויזליך: לכן, אני לא רואה בעיה כאן בהקשר הזה.

נועם הויזליך: אנחנו חושבים שהחקיקה הזאת עולה בקנה אחד עם - - -

חזקי ישראל: אני רק מבקש להפנות את תשומת ליבכם לכל מה שקשור לעניין של תעשייה שאנחנו דורשים שתהיה ודאות.

חזקי ישראל: ולכן, מה שנכנס בחוק ההסדרים ומופיע בחוק ההסדרים בסעיף 128 זה סעיף שלא מופיע בחוק שעבר את דין הרציפות שמתייחס לסמכויות של הממשלה לבטל אזורי עדיפות אחת לארבע שנים, ולאחר קבלת ההחלטה נדרשות עוד שלוש שנים הסתגלות.

חזקי ישראל: במידה ורוצים לבטל במהלך ארבע שנים, ניתן אישור של ועדת הכספים עם דחייה מסוימת ל-2012 של האזורים האלה בכל מה שקשור לתעשייה.

חזקי ישראל: מה שתחליטו – תחליטו.

חזקי ישראל: אבל, זה צריך להיות גם פה וגם שם.

חזקי ישראל: כלומר, לא יכול להיות מצב שהתעשייה תינזק אם הסעיפים האלה לא יהיו, סעיפים שסוכמו איתנו.

חיים אורון: מה מצבנו עכשיו?

משה גפני: שאף אחד לא יחשוב שאני הולך לשנות את עמדתי בעניין הזה.

משה גפני: אני משתף אתכם.

משה גפני: בא אליי יושב-ראש הקואליציה, ואומר לי שהוא מבקש שאני לא אצביע.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שלא הגענו לסיכום עם האוצר.

משה גפני: יכול להיות שנפצל את זה אחרי זה.

משה גפני: על כל פנים, אני מודיע לוועדה – אני לא מצביע היום.

משה גפני: אני נעתר לבקשתו של יושב-ראש הקואליציה.

משה גפני: אני לא הולך לריב בשלב הזה עם האוצר.

אמנון כהן: לא משנה את עמדתי.

משה גפני: אני הולך להגיד את זה.

משה גפני: איך אמרת?

משה גפני: לא משנה את עמדתי.

משה גפני: זה לא יידון בחוק ההסדרים.

משה גפני: בסדר – טכנית, זה עכשיו לא יוצבע.

משה גפני: זה יוצבע בהמשך.

משה גפני: אני חושב שזה לא בסדר מצד הממשלה, הממשלה לא נוהגת בעניין הזה נכון.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, לא יידון בחוק ההסדרים, אבל גם לא בסד הזמן של חוק ההסדרים?

משה גפני: לא.

משה גפני: איך אפשר?

משה גפני: היום תקבלו את סדר היום של מה שהולך לקרות בשבועיים וחצי הקרובים.

משה גפני: איך אפשר לדון על חוק אזורי עדיפות לאומית כשהוויכוח פה יהיה ויכוח נוקב, כשיהיה פה סיפור שיצטרך לקחת כמה דיונים?

משה גפני: איך אפשר לעשות את זה?

משה גפני: אלא אם כן אנחנו מחליטים שמביאים את מה שהאוצר מציע, שמים את זה על השולחן, מברברים, מצביעים, מעלים למליאה.

משה גפני: אם מישהו חושב שכך תתנהל הוועדה, הוא טועה.

משה גפני: אני אומר את זה גם לאנשי האוצר, וגם ליושב ראש הקואליציה – אין מציאות כזאת.

חיים אורון: אני רוצה להגיד לנו, לחברי הכנסת, שבכל הזדמנות שרוצים לעשות הצבעה במהלך הישיבות האלה, צריך להודיע, או שאתה אומר:

חיים אורון: אני אצביע מתי שאני רוצה – אז נדע.

חיים אורון: אבל, בדרך כלל - - -

משה גפני: אני אמרתי את זה בתחילת הישיבה.

חיים אורון: יהיו פה ישיבות ארוכות מאוד, ואני פשוט מציע בשביל למנוע אי הבנה.

חיים אורון: לי יש פחות בעיה עם זה.

חיים אורון: אבל, למשל אם היתה עכשיו הצבעה באופן חלקי, מישהו היה בא ואומר לך: תסלח לי, לא ידעתי שאתה מצביע היום.

חיים אורון: והיה מקובל שאם יש הצבעה - - -

שלי יחימוביץ': אני לא חושבת שאתה צריך להודיע בתחילת כל ישיבה אם יש הצבעה או לא.

שלי יחימוביץ': מי שרוצה להשתתף בהצבעות שישתתף בדיונים.

שלי יחימוביץ': להיפך, אני לא רוצה ליצור מצב שבו אנשים יגיעו רק להצביע, ולא ישמעו את הדיון.

אמנון כהן: יפה, גם אני - - -

ציון פיניאן: הערה נכונה.

חיים אורון: ההערה מאוד נכונה, אני מציע שנפעל על פיה.

חיים אורון: אני שותק.

חיים אורון: בואו ניפגש ב- - -

משה גפני: ג'ומס, אני אמרתי: דברים שהם שנויים במחלוקת אני לא אצביע במהלך הזה מבלי להודיע.

משה גפני: אבל, יש דברים שלא שנויים במחלוקת.

משה גפני: הסעיף הבא אני רוצה להצביע עליו בסופו.

משה גפני: אני רוצה להצביע אם תהיה הסכמה.

חיים אורון: מה זה הסעיף הבא?

משה גפני: הנושא של תאגידי עזר של קופות החולים.

משה גפני: זה חוסך לקופות החולים, זה חוסך כסף לבתי החולים.

חיים אורון: בסדר, אני הייתי מציע לך שטמיר יכתוב.

חיים אורון: הרי לא להצביע אתה תמיד יכול.

משה גפני: עוד לא השלמתי.

משה גפני: אני רוצה אפילו לפצל אותו, ולהביא אותו למליאה.

משה גפני: למה אני צריך לחכות עם חוק ההסדרים?

משה גפני: דברים שהם לא שנויים במחלוקת, למה צריך לחכות איתם?

משה גפני: בדברים שהם שנויים במחלוקת אני לא אצביע.

חיים אורון: עדיפות לאומית זה מאוד מהותי.

משה גפני: מאוד.

משה גפני: אבל, ההצבעה שרציתי לקיים היא לא הצבעה מהותית.

משה גפני: היא להוריד את הביזיון הזה ששני חוקים פה מונחים.

חיים אורון: אם לא הבנת – אתה הורג את זה ברכות.

משה גפני: אלון שוסטר, אתה ביקשת זכות דיבור.

משה גפני: בבקשה.

30694: אני ראש המועצה האזורית בשער הנגב, ואני נציג של מרכז המועצות האזוריות בדיון הזה.

30694: אני רוצה לומר שבמידה ובסופו של יום או תהליך ובשבועות הקרובים תפצלו, חשוב מאוד ליצור מצב של המשך פעילות קוהרנטית והגיונית.

30694: קרי, או לשריין תקציב, ולקיים רציפות.

30694: בפרקטיקה, יש לחשוב על נושא רציפות.

30694: אני מצטרף לדבריו שאמר שנציג התעשייה.

30694: ממילא יש כאן שימוש דיפרנציאלי שצריך להפסיק אותו, ולנצל את החקיקה המחודשת, את התהליך המחודש כדי ליצור קוהרנטיות בין משרדי הממשלה.

30694: מה שייווצר כאן כרגע הוא איזה מין מצב של אנרכיה.

30694: פסק הזמן שאתם לוקחים הוא מאוד מבורך.

30694: אבל, אני מאוד מבקש שהוא לא ייתפס על-ידי בלגאן כולל.

30694: שנית, מאוד חשוב לקבוע שמה שנקבע למשך תקופה ארוכה - ארבע-חמש שנים, לפחות סדר גודל כזה.

30694: כאשר מורידים ככל שהעדיפות קיימת, הגמילה חייבת להיות בסוג של הדרגתיות.

30694: הדיון הזה הוא אכן דיון מאוד עקרוני.

30694: אבל, יש לי הרגשה שתולים במיליארד שקל הזה את כל הציפיות שיש למדינת ישראל, ואמר נכון חבר הכנסת אורבך – זה כמעט מהות העניין.

30694: החוק הזה דיבר בזכות העדיפות שמדינת ישראל נותנת לפריפריה הפיזית ולספר, כשמורידים ומפחיתים על המדד הסוציו-אקונומי – זה היה הרעיון.

30694: מותר ולגיטימי להכניס עוד ועוד תחומים.

30694: במידה ומוסיפים כל כך הרבה פרמטרים, נדמה לי שצריך להוסיף גם תקציב.

30694: זה גם חלק מהסוגיה.

30694: דבר אחרון – אני רוצה לחדד כדוגמה של בלגאן בשטח.

30694: משרד החינוך לקח סעיף שנקרא מוחזקות, ואני מניח שאתם מכירים אותו.

30694: הוא קבע שלושה קריטריונים.

30694: בשניים הוא עמד: גודל בית ספר, ומרחק וכו', ומדד פריפריאלי.

30694: אבל, את הביטחון הוא לא הכניס פנימה, כי הוא האשים את משרד הביטחון שהוא לא העביר.

30694: הדבר הזה לא יכול להיות, ואני מבקש מכם סיוע.

משה גפני: זה למעשה הדבר שמאוד דרבן אותי להביא את החוק הרגיל.

משה גפני: כלומר, הסיבה הזאת - משרד החינוך עושה כרצונו.

30694: אני פניתי למשרד החינוך שלא לבצע את החוק, אלא לא לבצע את המוחזקות.

משה גפני: אחרי שנקבע כבר הסעיף בסדר היום, התברר לי גם מראשי רשויות, ובעצם גם משרד הפנים עושה מה שהוא רוצה.

משה גפני: הודיע לי מנכ"ל משרד הפנים שהוא חוזר בו מהעניין הזה, ובינתיים ימשיכו.

משה גפני: אבל, לא יהיה מנוס מחקיקת חוק.

משה גפני: אני חושב שלא תהיה ברירה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פיני קבלו, בבקשה.

פיני קבלו: אני באמת חושב שצריך לפצל.

פיני קבלו: החוק הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

פיני קבלו: הוא משמעותי, וחשוב לעשות כאן עבודה מאוד מאוד מקצועית.

פיני קבלו: לגבי התעשייה, אני יכול לתת את הדוגמה של בית שאן הזכירו פה את אלון תבור.

פיני קבלו: התמ"ת נתן אזור תעשייה לבית שאן - פארק צבאיים בסדר גודל של 40 – 50 מיליון שקל השקעה.

פיני קבלו: אבל, ביום שהוא נחנך נתנו את אותה עדיפות לאלון תבור, ובעצם אזור התעשייה של בית שאן נקבר, כי כל התעשייה הלכה לשם.

פיני קבלו: מפעל של תנובה שהוא אחד המפעלים הגדולים ביותר בענף החלב היה אמור להגיע לבית שאן, אבל הוא פשוט עבר לאלון תבור, וקבר בעצם את היישוב.

פיני קבלו: אני גם מקבל את דבריה של חברת הכנסת מירי רגב שיש באמת גם שכונות אפילו במרכז הארץ.

פיני קבלו: לכן, צריך לתת במקומות מסוימים עדיפות לתעשייה, ובמקומות שבהם הקרקע זולה צריך לתת עדיפות בתחום הבינוי.

פיני קבלו: יש גם לראות את המרחקים הקצרים במרכז הארץ, כי נושא המרחק הוא אחד המרכיבים החשובים בתחום התעשייה.

פיני קבלו: זוהי הצעת חוק מאוד מאוד מורכבת שצריך לבחון אותה.

פיני קבלו: אני חושב שאנחנו צריכים להיות שותפים בעניין הזה כשלטון מקומי, ולשבת עם האוצר ועם כל גורם אחר על מנת להגיע להבנות בכל מיני תחומים.

פיני קבלו: בהכירי את הלחץ בזמן חוק ההסדרים, אני חושב שלחוק הזה יש משמעות.

פיני קבלו: אני מכיר את דעת אדוני שצריך לדחות אותו, ואנחנו נעשה את החוק.

פיני קבלו: אם האוצר אצה לו הדרך בגלל בג"ץ אז שיקבע איזשהו לוח זמנים שוועדת הכספים תסיים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולומר כך.

משה גפני: עמדתי היא שצריך לעשות חוק.

משה גפני: המציאות הזאת שבעצם יש מצב שמשרדי ממשלה מחליטים על דעת עצמם בכל הנושאים האלה שהם נושאים קריטיים, כאשר לא מוסיפים תקציב, אלא לוקחים את התקציב ומעבירים אותו מהאחד לשני – המשמעות של העניין היא שיש רשויות רבות שנפגעות.

משה גפני: מתברר לנו שגם משרד החינוך, וגם משרד הפנים, עושים דברים שהם גם לא על פי החלטת הבג"ץ.

משה גפני: כלומר, זה חלקו כן, וחלקו לא.

משה גפני: ולכן, צריך לדון בחוק הזה, ולעשות אותו כמה שיותר מהר.

משה גפני: יחד עם זאת, אני אבקש מהוועדה – לא היום, אמרתי את זה, בגלל שביקשו ממני.

משה גפני: אגב, אני לא עובד בקואליציה, זה דווקא בהתנדבות.

משה גפני: אני מקבל משכורת בשביל לא לעבוד.

משה גפני: על כל פנים, אני אצביע.

משה גפני: אבל, בסופו של התהליך.

משה גפני: אני אצביע לא על פיצול, אלא אני אצביע על מחיקת הסעיף.

משה גפני: חוק ההסדרים הוא חוק אחד גדול, ותתקן אותי עידו אם אני טועה.

משה גפני: בחוק הזה יש הרבה סעיפים, ואחד הסעיפים שלו זה אזורי עדיפות לאומית שזה פרק כ"ד.

משה גפני: זה סעיף של אזורי עדיפות לאומית.

משה גפני: מותר לוועדה למחוק את הסעיף בתוך החוק הגדול כמו שעושים בחוקים רגילים כאשר מוחקים סעיף.

משה גפני: לא נצטרך לפצל אותו.

משה גפני: אני אצביע בעזרת השם על מחיקת הסעיף.

משה גפני: פיני, אני לא אומר לדחות את הדיון.

משה גפני: אני אומר להמשיך את הדיון, ולהביא חוק, וכמה שיותר מהר.

חיים אורון: אבל, אז נשאר החוק הקודם.

משה גפני: נשאר החוק הקודם.

משה גפני: זה מה שאני אבקש מהוועדה.

משה גפני: אני אצביע על העניין, אני אודיע קודם.

חזקי ישראל: פה יש סעיפים שאין שם.

משה גפני: אין, יש שינוי קטן.

חזקי ישראל: מבחינת התעשייה, סעיף 128 הוא סעיף משמעותי ונותן ודאות לתעשייה שאי אפשר - - -

חיים אורון: נוסיף אותה אחר כך.

משה גפני: נוסיף אותה בחוק.

משה גפני: אני לא בדקתי מה שאמרת, לפי דעתי יש שינוי קטן.

משה גפני: האם כל הסעיף לא נמצא?

חזקי ישראל: כן.

חזקי ישראל: יש גם החלטת ממשלה בעסק הזה.

משה גפני: בסדר, זה יתווסף.

משה גפני: החוק הוא אותו חוק, העיקרון הוא אותו עיקרון.

משה גפני: ברוב הדרך זה אפילו אותן המילים.

משה גפני: אם אתה אומר שחסר העניין של התעשייה, נוסיף את העניין של התעשייה.

משה גפני: אתה תאיר את תשומת ליבנו לעניין.

משה גפני: אני כמובן אבקש מהיועץ המשפטי של הוועדה שיבדוק את שני הסעיפים.

משה גפני: בזה סיימנו את הדיון הזה.

משה גפני: אני עושה הפסקה.

משה גפני: בשעה 13:00 אנחנו נמשיך לדון בסעיפים 35(18) ו-36(ב) בפרק הבריאות, ויכול להיות שנצביע על הסעיף הזה.

משה גפני: תודה רבה, הפסקה עד השעה 13:00.