ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 8, 2009-07-01 09:00

מאיר שטרית: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המדע והטכנולוגיה.

מאיר שטרית: אנחנו דנים בהצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 36) (מערכת דואר אלקטרוני מאובטח), התשס"ח-2008.

דניאל רימון: אצלנו הפומביות מאוד חשובה ולכן אנחנו משתמשים במערכת אלקטרונית, במערכת ה-מגנא.

דניאל רימון: כעת בשלה השעה לעשות את הצעד ההפוך ולאפשר כלפי אותם גופים עצמם, כאשר מדובר בתאגידים, כולם תאגידים, אלה תאגידים מדווחים שגייסו כסף.

מאיר שטרית: כמה תאגידים כאלה קשורים בשוק ניירות ערך?

דניאל רימון: תאגידים מדווחים יש היום 801, אם אני לא טועה.

מאיר שטרית: וכמה פרטים אישיים?

דניאל רימון: פרטים אישיים אינם מדווחים באמצעות המערכת.

מאיר שטרית: אני יודע.

מאיר שטרית: אני שואל כמה יש כאלה.

דניאל רימון: ככל שאני יודעת לגבי אישיים, אני יכולה לחשוב למשל על בעלי רשיון ייעוץ ואם אני זוכר נכון יש כ-5,900 כאלה נכון להיום.

מאיר שטרית: למה אתם פוטרים אותם?

דניאל רימון: משני טעמים מרכזיים: האחד, כמות הדיווחים שהם נדרשים לדווח נכון להיום יחסית מועטה והיא אינה מצדיקה את העלויות של כניסה למערכת, כי המערכת המוצעת הזאת עבור התאגידים המדווחים שפועלים כבר היום אינה כרוכה בעלויות כי העלות היחידה שיכולה להיות היא עלות רכישת התוקן, כמו דיסק און קי שמכניסים למחשב ונכנסים דרכו, כך שהיום התאגידים מינו לעצמם גורם מדווח והוא בדרך כלל נושא משרה בכירה או יועץ משפטי, כפי שכתוב בהוראות, והוא יוכל לשמש גם כגורם שיכול לקלוט את המידע באמצעות המערכת הזאת החדשה.

דניאל רימון: אם הם יעשו שימוש באותו אדם, לא תהיה לתאגידים המדווחים כל עלות נוספת.

דניאל רימון: בהנחה שהם ירצו למנות גורם אחר ולאו דווקא נושא משרה בכירה – והתיקון הזה מאפשר זאת – הם יצטרכו לעמוד בעלות של כ-100 דולר.

מאיר שטרית: אז מה הבעיה?

דניאל רימון: זאת לא בעיה, אבל יש מעט מאוד דיווחים היום של הגורמים הפרטיים.

דניאל רימון: בדרך כלל גם מנהל תיקים שיש לו עוד עובד אחד, הוא כבר תאגיד ואז הוא חייב ב-מגנא והוא יהיה חייב הפוך.

דניאל רימון: אנחנו לא אומרים שבעתיד זה לא יקרה.

דניאל רימון: גם את ה-מגנא החלנו בשלבים.

מאיר שטרית: למה לא תתנו אפשרות למי שמעונין?

מאיר שטרית: חבל על הניירת.

מאיר שטרית: אפשר לחסוך את הניירת.

מאיר שטרית: אם אני צריך לדווח באי-מייל דרך דואר אלקטרוני או לדווח בכתב, עדיף לי לדווח באי-מייל.

מאיר שטרית: שווה להשקיע 100 דולר ואם אני הייתי רשות ניירות ערך, אני הייתי משלם להם עבור המתקן הזה כי זה מקל גם עליכם.

דניאל רימון: איך שהחוק כתוב עכשיו הוא לא מנוע מלעשות שימוש.

דניאל רימון: החוק קובע מהי הדרך המחייבת.

מאיר שטרית: אבל אתם לא תקבלו את הדיווח ממנו אם הוא לא ישלח את זה בדרך הזאת כי אז זה לא דואר אלקטרוני מובטח והוא לא יכול לקבל מכם שידור בחזרה.

דניאל רימון: אתה מדבר יותר לכיוון של הוא מגיע אלי אבל זה לא נושא התיקון כאן.

מאיר שטרית: אני יודע אבל אנחנו יכולים ללכת בכיוון.

מאיר שטרית: הוא מגיע אליך אבל גם את תגיעי אליו, כך שיהיו שני הכיוונים.

מאיר שטרית: ברגע שיש לו חיבור, הדו-כיווני תלוי בכם.

דניאל רימון: זה נכון.

מאיר שטרית: למה שלא תשדרו לו אתם חזרה?

יעל תנחומא: היועצים הפרטיים האלה, עליהם מדברים, הקשר שלהם עם הרשות, רובו בשלב הרישוי.

יעל תנחומא: כל הקשר הזה נעשה בצורה אלקטרונית גם כן דרך רישום בטפסים שנמצאים באתר של תהילה.

יעל תנחומא: כל התשלום והכל נעשה בצורה אלקטרונית.

יעל תנחומא: זאת אומרת, הקשר אתנו אחר כך הוא לגורמים מאוד בודדים כי אין להם מעבר לזה דיווחים.

יעל תנחומא: ברגע שהם קיבלו את הרשיון, אין כמעט קשר עם הרשות.

מאיר שטרית: הם לא אמורים לדווח על שום דבר?

דניאל רימון: אין להם דרישות דיווח שוטף.

יעל תנחומא: הגורמים הפרטיים האלה, אין להם דיווחים שוטפים כמו שיש לתאגידים.

מאיר שטרית: אז לא יהיו לכם דיווחים ואז הכל בסדר.

מאיר שטרית: אם כן, מה הבעיה?

יעל תנחומא: לכן אין כל כך משמעות לתת להם כרגע את היכולת להיכנס ל-מגנא.

מאיר שטרית: תכף נשמע את הנוגעים בדבר.

דניאל רימון: מה שהמערכת בעיקרון אומרת – והיא עולה בקנה אחד עם העקרונות שקבועים בחוק חתימה אלקטרוני - שכאשר הרשות מבקשת לפנות לגורמים שהתחלתי למנות אותם, שאלה תאגידים מדווחים, מנהלי קרנות, נאמנים, חתמים, ציבור המפוקחים שהם תאגידים, היא תעשה את זה באמצעות המערכת האלקטרונית הזאת.

דניאל רימון: מהצד השני תקום חובה שתיקבע בתקנות.

דניאל רימון: המערכת מבטיחה שהיא מזהה את הגורם השולח והגורם השולח הוא עובד של רשות ניירות ערך שאושר על-ידי גורם מאשר כמי שיכול להשתמש בכלי הזה, והיא מבטיחה שהמסר לא קיבל שיבושים במהלך הדרך והיא מבטיחה את זהות המקבל.

דניאל רימון: זאת אומרת, היא מבטיחה את היציאה ואת הכניסה.

מאיר שטרית: איך היא מבטיחה שהוא לא קיבל שיבושים במהלך הדרך?

מאיר שטרית: אין לה שליטה בזה.

דניאל רימון: לזה יתייחס נתן.

מאיר שטרית: זה מה שאתם מעבירים או מה שאתם מקבלים?

דניאל רימון: אני מדברת עכשיו על מה שאנחנו שולחים.

מאיר שטרית: איך היא מבטיחה שאין שיבוש במהלך הדרך?

נתן הרשקוביץ: טכנולוגית אנחנו מתבססים כאן על נושא של חתימה אלקטרונית כאשר בחתימה אלקטרונית, ברגע שאני חותם אלקטרונית על מסמך מסוים, מתבצעת פונקציה מתמטית, פונקציית הש על המסמך.

מאיר שטרית: איך מתבצעת פונקציית הש?

מאיר שטרית: יש איזו פרוצדורה שאתם עושים אותה?

נתן הרשקוביץ: לא.

נתן הרשקוביץ: זאת פרוצדורה מתמטית שמתבצעת על תוכן מסוים כשהוא נשלח, וזה לא אנחנו עושים את זה אלא זה באמצעות הנושא של חתימה אלקטרונית שאושר בזמנו והתברר כקביל.

מאיר שטרית: חתימה אלקטרונית רק מאשרת שאיש מסוים הוא זה ששלח את המסמך.

נתן הרשקוביץ: לא.

מאיר שטרית: וזה מסמך קביל בבית המשפט.

נתן הרשקוביץ: לא.

נתן הרשקוביץ: חתימה אלקטרונית מאפשרת גם לוודא שהמסר שעליו חתמתי הוא אותו מסר מקורי שאני חתמתי ולא שונה בדרך.

מאיר שטרית: אתה אומר שחתימה אלקטרונית גם יוצרת הש אוטומטי?

מאיר שטרית: אני יודע שלצורך ביצוע של ה-הש צריכה להיות פעולה נוספת מעבר לחתימה אלקטרונית.

מאיר שטרית: יכול להיות שיש לכם מערכת שהחתימה האלקטרונית מפעילה ישר הש, ואז זה בסדר, אבל תגיד לי שזה כך.

עמית אשכנזי: אדוני, אני אומר ברמה העקרונית כי חוק חתימה אלקטרונית עשה שני דברים בשנת 2001.

עמית אשכנזי: האחד, הוא סימן את הטכנולוגיות שיש להן תוקף משפטי לצורך חתימה אלקטרונית, והוא יצר שני מושגים: חתימה אלקטרונית מאובטחת וחתימה אלקטרונית מאושרת.

עמית אשכנזי: חתימה אלקטרונית מאובטחת מבוססת על טכנולוגיות הצפנה שיש גם מפתחים ישראלים שלהן, והן בעצם מאפשרות לדעת חד-ערכית שמה שנחתם, לא השתנה מאז הוא נחתם.

עמית אשכנזי: אתה לא בהכרח יודע בחתימה אלקטרונית מאובטחת מי חתם.

עמית אשכנזי: אתה יודע שזה לא השתנה מאז שזה נחתם.

עמית אשכנזי: זה נקרא טכנולוגיית הצפנה סימטרית ואני אתן כמה דוגמאות כדי לסבר את האוזן וכדי שנדע למה היא משמשת.

עמית אשכנזי: כאשר גולשים באינטרנט ונדלק מנעול קטן שאומר שהתקשורת מאובטחת, זה אומר שהתקשורת בינך לבין האתר מוצפנת, האתר לא בדיוק יודע מי אתה אבל הוא אומר לך מי הוא ובעצם הרבה מאוד מהיישומים מבוססים על זה.

עמית אשכנזי: גם לצורך העניין הכרטיס הזה שיש לנו בממיר של הכבלים והלווין אומר לחברת הכבלים, שהיא יודעת ומכירה את הממיר, שיש שם כרטיס עם הצפנות.

עמית אשכנזי: היישום של זה לחוק חתימה אלקטרונית הוא שלאדם יש כרטיס חכם בכיס וכאשר הוא נכנס לאיזושהי תוכנה אצלו במחשב, הוא יכול לבצע את אותה חתימה.

מאיר שטרית: הוא יכול להזדהות.

עמית אשכנזי: לא, הוא יכול לחתום.

עמית אשכנזי: קודם כל הוא חותם.

מאיר שטרית: הוא יכול להזדהות ולחתום.

עמית אשכנזי: כן, אבל הזיהוי הוא התחנה הבאה, כי כדי לדעת את הזיהוי, אתה צריך לדעת למי נתת את הכרטיס.

מאיר שטרית: מי שמקבל את החתימה, יודע שפלוני הוא זה שהשתמש בכרטיס.

עמית אשכנזי: אני אומר שיש שתי רמות.

עמית אשכנזי: חתימה אלקטרונית מאובטחת רק מדברת על זה שאם אתה ואני מכירים מראש והחלפנו מפתחות, לחתימה הזאת יש תוקף משפטי.

עמית אשכנזי: אם אתה ואני לא מכירים מראש, אתה תשאל איך אני יודע מי זה, ואז נכנס מה שנקרא הגורם המאשר, החתימה האלקטרונית המאושרת, שיש לה קומה נוספת והקומה הנוספת היא שמישהו זיהה אותנו מראש, ואז אתה לא צריך להכיר אותי אלא מספיק לך להכיר אותו ואתה סומך עליו.

מאיר שטרית: אם יש לי כרטיס חתימה אלקטרונית מאושר על ידי הגורמים שמאשרים את החתימה, אני משתמש בכרטיס הזה כדי לשלוח לך מסמך כלשהו, ואתה עכשיו יודע מי אני, אחרי שקיבלת את המסמך, ושנית, המסמך הזה הוא מאושר משפטית ואתה יכול לזהות אותי.

עמית אשכנזי: הוא תקף משפטית.

מאיר שטרית: אתה יודע שאחרי החתימה הזאת אני הייתי שם ואני זה ששלח את המסמך מבחינתך.

עמית אשכנזי: לא רק זה אלא גם שהמסמך לא שונה.

מאיר שטרית: עוד לא הבנתי איך זה קורה.

עמית אשכנזי: כדי להיות מאוד מדויקים, לגבי חתימה אלקטרונית מאובטחת, סעיף 3 לחוק קובע שמה שנחתם במסר אלקטרוני, חזקה עליו שלא השתנה מאז שיצא ושאתה יודע מאיפה הוא הגיע.

עמית אשכנזי: זה לא טריביאלי וחשוב לי לחדד את זה כי בתוך מערכות סגורות כמו בתוך שירות המדינה ובצבא יש שימוש בכרטיסים חכמים אבל אין גורם מאשר.

עמית אשכנזי: הם מזהים את האנשים באופן נפרד בלי גורם מאשר.

עמית אשכנזי: יש מערכות שעובדות כך.

עמית אשכנזי: השאלה איך זה עובד היא שאלה שמבוססת על הצפנות.

עמית אשכנזי: חוק חתימה אלקטרונית כבר קבע את העקרונות של איך אתה יודע שהדבר הזה לא השתנה כי בתקנות לפי החוק יש הפניה לטכנולוגיית הצפנה שלפי מדע ההצפנה היום מבטיחות שהמסמך לא השתנה, ואם הוא השתנה, המערכת תתריע כל זה.

עמית אשכנזי: מה שעשתה רשות ניירות ערך כאן ובמקומות אחרים, כאשר אנחנו משתמשים בחוק חתימה אלקטרונית, אנחנו בעצם לוקחים את אבני הבניין מחוק חתימה אלקטרונית, ומה שרשות ניירות ערך מציעה כאן זה לומר שגם תיבת הדואר באמצעותה שולחים את הדואר הרשום וגם התקשורת שעוברת באותה תיבת דואר מבוססת על הרעיון הזה.

עמית אשכנזי: בשלב הראשון של הפרוייקט שתואר כאן, תיקון 22 לחוק ניירות ערך, הרשות דרשה, וכך זה עובד היום, שכל הדיווחים אליה חתומים באותו אמצעי וזה על מנת לוודא שבאמת שכאשר טבע מדווחת היא קיבלה תרופה, זאת תהיה טבע ושבדרך מהמחשב של טבע למחשב של רשות ניירות ערך אף אחד לא החליף מלים או שינה מספרים.

עמית אשכנזי: אני מחדד שוב ואומר שחתימה אלקטרונית מאובטחת מבטיחה את אי השינוי.

עמית אשכנזי: מאושרת אומרת לך גם בוודאות מי האדם.

רחל יעקובי: לגבי השאלה ששאלת איך באמת יודעים שזה לא השתנה, אותו תהליך הש שהופך את המסר – תהליך שלא נפרץ והוא אמור להיות בדרגת חוזק גבוהה מאוד – יוצר מספר שהוא בלתי הפיך.

רחל יעקובי: הוא לא רברסבילי, לא ניתן ממנו לחזור למסר המקורי שממנו נוצר אותו הש, אותו מספר.

רחל יעקובי: אותו תהליך נעשה בצד השני ואז משווים את שני המספרים, את שתי תוצאות ה-הש.

רחל יעקובי: אם היה שינוי במסר, לשאלתך, המספר שיצא בצד השני יהיה שונה ואז תהיה הוכחה למעשה שהמסר השתנה.

מאיר שטרית: האם יש סכנה שברגע שמישהו שלח מסמך ועבר את האישור והמסמך לא השתנה, יכול לבוא מישהו ולומר שזה לא מסר שהוא שלח אלא הוא שלח משהו אחר?

רחל יעקובי: זה מה שנקרא בז'רגון רפיודיאיישן, הכחשה.

רחל יעקובי: כדי שלא תהיה הכחשה, כאשר מדברים על עקרונות האבטחה, יש נושא של זיהוי, אפנטיקיישן, נושא של סודיות, נושא של אינטגריטי שלא יהיה שינוי, ונושא של מניעת הכחשה.

רחל יעקובי: מניעת הכחשה כמו שעמית הסביר, זה באמצעות הגורם השלישי, ה-סרטיפיקייט אוטוריטי שזה גורם מאשר שהוא למעשה מאשש את תקינות המפתח הציבורי.

מאיר שטרית: איך יודעים מה תוכן המסמך?

מאיר שטרית: יש איזושהי אינדיקציה לתוכן של המסמך?

מאיר שטרית: אדם צריך לדווח בפרקי זמן מסוימים כשהוא עושה פעולה, נגיד ניהל משא ומתן מטעם תאגיד כלשהו, משא ומתן לאיזו עסקה גדולה, והוא שולח מסר והוא מאושר, יש חתימה אלקטרונית והכל בסדר.

מאיר שטרית: אחר כך מסתבר שקרה משהו והוא לא דיווח בזמן הנכון כי יש עיתוי מתי המסמך מגיע, אבל נגיד שהוא לא כתב שהעסקה היא עם פלוני אלא היא עם אלמוני וזה לא מה שכתבתי במסמך.

נתן הרשקוביץ: אחד העקרונות של חוק חתימה אלקטרונית, אחרי שנבחנו כאן בוועדת המדע הטכנולוגיות הרלוונטיות והתקנים, זה הדבר הזה.

מאיר שטרית: אין לי ויכוח עם חתימה אלקטרונית.

מאיר שטרית: מה מבטיח את התוכן של המסמך?

נתן הרשקוביץ: הדבר הזה.

נתן הרשקוביץ: זאת החתימה וה-הש שמתבצע יחד אתה, אותה פונקציה מתמטית של הש שבודקת כאשר אתה מעביר ממקום למקום, כאשר אתה מקבל את אותו הש.

מאיר שטרית: אתה אומר לי שהיום בכל מסר שאתם תשלחו לתאגידים, יהיה הש.

נתן הרשקוביץ: כן.

מאיר שטרית: את זה אתה אומר.

נתן הרשקוביץ: כן.

עמית אשכנזי: אני רוצה להסביר את זה כי הגברת יעקובי לא דייקה לגמרי.

עמית אשכנזי: הרעיון של חתימה אלקטרונית אומר את הדבר הבא: אני כותב איזשהו מסמך, המסמך הזה עובר את אותה פונקציית הש שהיא פונקציה חד-ערכית, זאת אומרת, היא הולכת רק בכיוון אחד והיא לא חוזרת.

עמית אשכנזי: הדוגמה הטובה לפונקציה חד-ערכית שאנחנו מכירים היא צלחת במטבח שכאשר היא נשברת, השברים על הרצפה לא ניתנים לאיחוי בחזרה באופן סביר.

עמית אשכנזי: פונקציית הש היא חד-ערכית לגמרי.

עמית אשכנזי: מה שקורה - ואלה הם תהליכים מתמטיים שגם ישראלי אחד ששמו פרופסור עדי שמיר זכה על כך בפרס נובל – זה שבעצם לוקחים את המסמך שנכתב, לצורך העניין דיווח אל רשות ניירות ערך, מפעילים עליו פונקציית הש, למסמך הזה נוצר עכשיו מספר חד-ערכי – אלה רסיסי הצלחת – ואת המספר החד-ערכי הזה מערבלים באמצעות מפתח פרטי שהוא סוד מאוד סודי וכדי שהוא יהיה מאוד סודי אנחנו שמים אותו על כרטיס חכם שמסתובב אצל המדווחים.

עמית אשכנזי: הוא לא משהו שיושב במחשב.

קריאה: תוקן.

דניאל רימון: אסימון בלשון התקנות ותוקן בעגה.

עמית אשכנזי: למפתח הפרטי הזה יש בן זוג שהוא לא סודי והוא המפתח הציבורי כאשר בין המפתח הפרטי למפתח הציבורי יש קשר חד-ערכי כזה חכם ויפה שעל זה כל העסק בנוי, כאשר הציבורי יודע לזהות את הפרטי בלי לחשוף אותו.

עמית אשכנזי: זאת אומרת, בשונה מסימטרי שבו אם אני אומר לך איך לפתוח את הקובץ ואתה גם אחרי שפתחת יכול לשנות, פה אתה יכול רק לגלות שזה בסדר.

עמית אשכנזי: מה עושה אותה פונקציית הש.

עמית אשכנזי: בעצם לקחנו את המסמך, יצרנו לו ערך מתמטי חד-ערכי, חתמנו עליו במפתח פרטי, שלחנו את כל הכבודה הזאת לרשות ניירות ערך.

עמית אשכנזי: רשות ניירות ערך בצד שלה יש לה את הציבורי שלי שנמצא בתעודה אלקטרונית, היא לוקחת את הציבורי ומפעילה אותו על אותו מספר שיצא מפונקציית ה-הש ומקבלת איזשהו מספר.

עמית אשכנזי: בנוסף היא עושה בעצמה פונקציית הש על המסמך עצמו והיא בודקת ששני המספרים תואמים.

עמית אשכנזי: אם שני המספרים לא תואמים – כלומר, אם הבדיקה בצד שלה לא יצאה נכונה – בזה הרגע היא יודעת שמשהו קרה, שמישהו ניסה לשנות את המסר.

מאיר שטרית: איך האיש ששלח את המסר יודע שהמסר שלו התקבל?

עמית אשכנזי: זאת הנקודה שבחתימה אלקטרונית היא לא מוסדרת.

עמית אשכנזי: לכן זאת הצעת החוק.

עמית אשכנזי: זאת בדיוק הקומה השלישית.

מאיר שטרית: זה לא כתוב בהצעת החוק.

עמית אשכנזי: זאת בדיוק הקומה השלישית שנועדה באמצעות חקיקה לקבוע את הדרך בה אנחנו יודעים שהמערכת רושמת מתי הדברים התקבלו ומתי לא.

נתן הרשקוביץ: בדיווחים לרשות ב-מגנא, אנחנו מאפשרים למדווח כניסה למקום מאובטח אצלנו באינטרנט ושם הוא רואה את עשרת הדיווחים האחרונים שהוא שלח.

נתן הרשקוביץ: התקנות שלנו אומרות שבמידה שהוא ראה את הדיווח שלו ברשימה שם, מבחינת הרשות זה התקבל.

מאיר שטרית: זאת אומרת, האחריות היא עליו ולא עליכם.

נתן הרשקוביץ: הוא צריך לראות את זה.

נתן הרשקוביץ: בנוסף, אנחנו מוציאים לו מייל.

מאיר שטרית: אתם מוציאים מייל על כל מסר שהוא שולח, שהוא התקבל?

נתן הרשקוביץ: כן.

נתן הרשקוביץ: אבל המייל, מטבע הדברים, הוא לא מאה אחוזים בטוח כי אם התיבה שלי מלאה, לא קיבלתי את המייל, ואם האינטרנט נפל, לא קיבלתי אותו.

נתן הרשקוביץ: המייל הוא אקסטרה, אבל מבחינתנו, אם נכנסת לאינטרנט וראית את הדיווחים, זה התקבל.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת שלחנו מייל?

מאיר שטרית: מי שלח לו מייל?

מאיר שטרית: זה מייל אוטומטי שהמחשב מוציא.

מאיר שטרית: זה לא אומר כלום.

מאיר שטרית: לפי מה שאתה אומר, מחר אתה יכול לומר שלא שלחת אלא המחשב שלח את המייל הזה.

נתן הרשקוביץ: לא.

נתן הרשקוביץ: אתה רואה את זה מיידית.

מאיר שטרית: אתה יכול לומר שלא קיבלת.

מאיר שטרית: אני שלחתי לך מסר, התיבה שלך הייתה מלאה, לא קיבלת אותו.

נתן הרשקוביץ: אתה רואה את המסר שלך בפנים.

מאיר שטרית: אני שלחתי לך מסר.

נתן הרשקוביץ: אתה חברה ציבורית?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: שלחתי לך דיווח.

נתן הרשקוביץ: אחרי שתי דקות אתה רואה את זה בעשרת הדיווחים האחרונים.

מאיר שטרית: אתה אומר שהאחריות מוטלת עלי לראות את זה.

נתן הרשקוביץ: כן.

מאיר שטרית: אבל אתה אומר שאתה שולח לו מייל אוטומטי מהמחשב.

נתן הרשקוביץ: אני שולח מייל אוטומטי.

מאיר שטרית: אין מישהו שקורא את המסמך ואומר קיבלנו את המסמך.

מאיר שטרית: אין דבר כזה.

נתן הרשקוביץ: בן-אדם?

נתן הרשקוביץ: לא.

נתן הרשקוביץ: אתה יכול לשלוח בשעה 2:00 לפנות בוקר.

מאיר שטרית: איך אתם בודקים את הדיווחים?

מאיר שטרית: הרי את הדיווח שולחים כדי שמישהו ישב ויקרא אותו ויאמר לאותו אדם לא לעשות את העסקה או כן לעשות אותה.

מאיר שטרית: מישהו הרי מפקח על זה.

מאיר שטרית: אתם רגולטורים.

דניאל רימון: מחלקת תאגידים מונה 20-30 רפרנטים וכל אחד מהם מופקד על כמה עשרות חברות והוא יושב דרך קבע, כמו גם שיש מערכות מודיעין ומאגרי מידע, וקורא את החומרים הללו.

דניאל רימון: יחד עם זאת אני חייבת לומר שהרשות לא נדרשת לתת היתר על כל דיווח שמתפרסם לציבור ולכן אין הכרח שכל דיווח ייקרא במועד בו הוא נשלח.

מאיר שטרית: אני לא מבקש היתר.

מאיר שטרית: אני מדבר על אישור שהחומר התקבל.

דניאל רימון: אישור פוזיטיבי שכן התקבל לא קורה.

דניאל רימון: מה שיש, אין גם חזקה על השולח בכיוון של ה-מגנא.

מאיר שטרית: קרו תקלות?

מאיר שטרית: מאז אנשים מדווחים לכם היו תקלות?

דניאל רימון: שמישהו אמר שלחתי ואנחנו טענו שזה לא התקבל?

נתן הרשקוביץ: היו מקרים בודדים מאוד.

נתן הרשקוביץ: בכל המקרים הללו המדווח מקבל בתהליך המשלוח איזשהו קוד של שגיאה שמסביר מה השגיאה.

נתן הרשקוביץ: למשל, האינטרנט שלך נפל תוך כדי תהליך הדיווח והדיווח לא עבר בהצלחה, למשל, הייתה בעיה בתעודה האלקטרונית והמערכת סירבה לקבל את זה.

נתן הרשקוביץ: זאת אומרת, מקרים בודדים היו כאלה ובמקרים האלה יכולת לקבל קוד שגיאה שאם אתה מרים טלפון לרשות או לדסק העזרה, מסבירים לך בדיוק מה הבעיה.

נתן הרשקוביץ: רוב המקרים האלה שקרו, היה מדובר בנפילות אינטרנט של המדווח או שהחיבור שלו נתקע תוך כדי הדיווח או משהו מהסוג הזה ולא הגיע בשלמותו לרשות.

חוזה ג'ואי פלג: אני מייצג גם את IFIS ואני שותף עם חברת הש קומיוניקיישן.

חוזה ג'ואי פלג: יש לנו מערכת מאוד דומה לזאת שהיא בינלאומית ומוכרת בכל העולם, מערכת של דואר מוצפן והצפנה סימטרית.

חוזה ג'ואי פלג: הנושא הזה של קבלת אישור לא מובן לי.

חוזה ג'ואי פלג: כאשר אנחנו שולחים, מי שמקבל את הדואר באופן אוטומטי מתקבל אישור שהאדם הזה קיבל את הדואר.

חוזה ג'ואי פלג: זה לא אומר שהוא קרא אותו.

מאיר שטרית: לא אדם אלא המחשב קיבל.

חוזה ג'ואי פלג: שהחשבון של האדם הזה קיבל אותו.

חוזה ג'ואי פלג: יש אפשרות, אם הוא מוסיף חתימה אלקטרונית שלו אישית, לתת אישור שאכן זה התקבל, שהאדם הזה קיבל אותו.

חוזה ג'ואי פלג: אלה תהליכים שקיימים.

חוזה ג'ואי פלג: בנושא של ה-הש לא נכנסתי לסוג הטכנולוגיות אבל הייתי רוצה לדעת אם משתמשים ב-SHA-1 או ב-MD-5.

יעל תנחומא: ב-MD-5 יש כבר פרצות.

חוזה ג'ואי פלג: במערכת שלנו באופן אוטומטי אנחנו מיד רואים האם המסר חתום או המסר מוצפן.

חוזה ג'ואי פלג: איך המערכת מראה שאכן המסר הועבר באופן מוצפן?

חוזה ג'ואי פלג: יש אפשרות שאני אגש למערכות שלנו ואני אשאל האם המסר הזה אכן שייך לחתימה האלקטרונית הזאת?

חוזה ג'ואי פלג: אצלנו זה נעשה באופן אוטומטי וניתן לעשות את זה גם ידנית, אבל השאלה איך זה נעשה כאן.

רחל יעקובי: אמר עמית שלא דייקתי בדבריי ואני חייבת להתייחס לזה.

רחל יעקובי: לא התייחסתי למפתח הציבורי והפרטי אלא בעניין של אפסנטיקיישן.

רחל יעקובי: אני קוראת אפילו מהצעת החוק וההבדל בין החתימה האלקטרונית המאובטחת לבין המאושרת זה הגורם המאשר.

רחל יעקובי: הגורם המאשר הוא מבטיח שזה מלווה בתעודה אלקטרונית שהונפקה על ידי גורם מאשר, שזה ה-סרטיפיקט אוטוריטי, שמבטיחה כי מי ששמו מצוין כחותם, זוהה על ידי הגורם המאשר וגם אין לי אישור נוטריוני.

עמית אשכנזי: זה לא נכון.

עמית אשכנזי: זה לא הדיון, אבל תראי את תקנה 8.

עמית אשכנזי: אני אתן לך תשובה טכנית משפטית.

עמית אשכנזי: תקנה 8 לתקנות חתימה אלקטרונית – חתימה אלקטרונית מאובטחת, מערכות חומרה ותוכנה ובדיקת בקשות – קובעת מה הן טכנולוגיות שמייצרות חזקה לחתימה אלקטרונית מאובטחת.

עמית אשכנזי: בטכנולוגיות האלה מנויות טכנולוגיות הצפנה א-סימטריות שאין ביניהן לבין הגורם המאשר שום קשר.

עמית אשכנזי: הגורם המאשר, כאשר הוא מנפיק תעודה אלקטרונית, מחויב להנפיק לפי הטכנולוגיות האלה.

עמית אשכנזי: המעמד המשפטי, ברירת המחדל של מעמד משפטי של חתימה מאובטחת הוא שימוש בטכנולוגיות הצפנה א-סימטריות כפי שקבוע בתקנה 8 ומי שרוצה יכול לקבל גם לזה תעודה אלקטרונית מ-CA, אבל בכלל אין שום חיוב להשתמש ב-CA בדבר הזה.

עמית אשכנזי: זה פשוט לא נכון.

עמית אשכנזי: אז היא בעלת תוקף משפטי לכל דבר ועניין.

עמית אשכנזי: היא מאובטחת.

רחל יעקובי: היא מובטחת, אבל היא לא מאושרת.

עמית אשכנזי: היא לא מאושרת אבל אמרתי שיש שני מונחים.

עמית אשכנזי: מאובטחת משתמשת ב-PKI, בהצפנת מפתח א-סימטרי ואין לה CA מאושר כהגדרתו בחוק.

עמית אשכנזי: מי שרוצה CA מאושר, יכול ללכת הלאה, אבל זה לא מדויק מה שאמרת.

חוזה ג'ואי פלג: זה לא בנוי כברירת מחדל בתוך המערכת?

עמית אשכנזי: רגע, ברשותך.

עמית אשכנזי: אני רוצה לחזור חזרה לאלמנטים של ההצעה.

דניאל רימון: אם הנחנו את דעתכם שמאובטחים זהות המקור, זהות המקבל וזהות הדרך – עמית היטיב להסביר את זה ממני – זה יוצר ודאות יותר גדולה במשלוח וגם מבטיח שתהיה שוויוניות ואחידות באופן בו מטופלת ההידברות בין הרשות לגורמים המפוקחים על ידה.

דניאל רימון: דיברתי על מי הם אותם גורמים שאמורים להיות הקליינטים של ההסדר הזה ואולי נדבר גם על המסמכים שאמורים לעשות בהם שימוש, באיזה דברים הרשות פונה לגביהם, למשל בקשה למסמכים נוספים, בקשה לדיווח, בקשה לפרטים בדבר דיווח, דרישה לעיצום כספי, דרישה לתשלום אגרה, הוראות לגורם מפוקח כלשהו וכולי.

דניאל רימון: כל מיני מסמכים כאלה, אלה הם הדברים שבדרך כלל הרשות רוצה.

דניאל רימון: המערכת הזאת שמוצעת כאן היא מעין פיילוט למערכת רחבה יותר שאמורה להיות פרוייקט תהילה וכיוון שהיא מורכבת יותר ופונה לציבור גדול יותר של משתמשים ומקרים, כמו ב-מגנא, כך גם כאן, נוח יותר להפעיל ולבחון אותה במערכת מצומצמת יחסית כמו שלנו.

מאיר שטרית: של רשות ניירות ערך?

דניאל רימון: ה-מגנא של רשות ניירות ערך הייתה קדימון למערכת רחבה יותר.

מאיר שטרית: מערכת רחבה יותר של רשות ניירות ערך?

דניאל רימון: לא, של ממשל זמין כללי.

מאיר שטרית: זה עניין ישן.

דניאל רימון: אנחנו משתמשים בפלטפורמה שהיא כבר הוקמה במשך זמן במשרד האוצר כדי לשמש את המערכת הגדולה.

דניאל רימון: היא לא הוקמה עבורנו אבל אנחנו משתמשים בה.

מאיר שטרית: הרעיון של ממשל זמין היה לפתוח כספת וירטואלית לכל אזרח בארץ, כך שמס הכנסה יוכל לא רק לקבל ממנו כסף אלא גם לשלוח לו כסף.

דניאל רימון: אולי בגלל זה הדבר מתמהמה.

מאיר שטרית: לא, הסיבה היא אחרת לגמרי.

מאיר שטרית: ניסינו להפעיל את זה בשנת 2003-2004 אבל הבעיה היחידה שקיימת היא שאין חתימה אלקטרונית לאנשים.

מאיר שטרית: עד שלא תהיה תעודת זהות חדשה שהיא גם ביומטרית וגם עם חתימה אלקטרונית, יהיה בה שבב שאפשר יהיה לעשות חתימה אלקטרונית לכל אזרח אבל אי אפשר להפעיל את זה כי אתה מוכרח להיות בטוח שמי שאכן מקבל את הכסף, זה אותו אדם ואותו אדם יכול לגשת לכספת שלו.

מאיר שטרית: לכן זה לא פועל, אבל טכנולוגית, האופציה קיימת לפתוח כספת וירטואלית לכל אדם, למי שרוצה להשתמש בזה.

דניאל רימון: אנחנו ניזונים מהאופציה הקיימת כי אלמלא כן לא היינו יכולים להרים את הצעת החוק הזאת.

דניאל רימון: נכון הדבר שאצלנו זה קל להפעלה כי הציבור שאמור להשתמש הוא ציבור שכבר היום משתמש והוא בעל ה-תוקן הנדרש ולכן זה קל יחסית להפעלה.

מאיר שטרית: אם אני זוכר נכון, 93 אחוזים מגביית מס הכנסה נעשית אוטומטית באמצעות מחשבים על ידי רואה חשבון.

דניאל רימון: הגבייה.

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: לשם מה צריך 3,000 עובדי מס הכנסה?

מאיר שטרית: להציק לאנשים, אבל 93 אחוזים מהמס נגבים אוטומטית.

נתן הרשקוביץ: בכל מקרה, לנו אין את הבעיה משום שהגופים שאנחנו מפקחים עליהם הם גופים ידועים ואיגוד החברות שיושב כאן סייע הרבה גם בזמן של ה-מגנא, האנשים שמאחורי הנציגות הזאת, כולם אנשים שידועים וגופים ידועים ולכן הם הנפיקו תוקן.

נתן הרשקוביץ: אגב, אותו תוקן ואותה תהודה כדי לחסוך בהוצאות תשמש גם לפרוייקט הזה.

מאיר שטרית: הדיווחים של החברות שמגיעים אליכם, פתוחים לעיון הציבור?

נתן הרשקוביץ: חלקם.

דניאל רימון: מרביתם.

מאיר שטרית: ההודעות שמעניינות את הציבור.

נתן הרשקוביץ: כן, ודאי.

מאיר שטרית: הם לא צריכים לפרסם בעיתונים.

דניאל רימון: פרסום תשקיף, הודעה בדבר פרסום תשקיף, המצאת רכש.

מאיר שטרית: למה אי אפשר לעשות את זה באינטרנט?

דניאל רימון: השאלה הזאת באמת נדונה בתיקון שנעשה, נדמה לי תיקון 35 לחוק ניירות ערך, בשנתיים האחרונות ובאמת העלינו על המדוכה את הדיון.

דניאל רימון: עד לאחרונה הייתה חובה רחבה מאוד של פרסום בעיתונים, קרי, היה עמוד שלם.

מאיר שטרית: בזבוז כסף ונייר.

דניאל רימון: אני אומר לך משהו מהשוק אותו אז בחנו.

דניאל רימון: האם נכון שיהיו מודעות של עמוד שלם ואיגוד החברות סיפר על משהו כמו 20 אלף שקלים לכל מודעה, ושאלנו האם יש לכך הצדקה.

דניאל רימון: מצד אחד חשבנו שבאמת רוחב היריעה של הפרסום בעיתונות הוא מיותר ועם השתתת הדיווח ב-מגנא די בדיווח מפנה, אבל לא חשבנו – לפחות בשלב הזה, ה-מגנא בסך הכל היא שש שנים – לגבי חלק מהציבור, למשל חתמים נאמנים, לגביהם ה-מגנא היא אפילו לא שש שנים כי היא נכנסה לתוקף במועד מאוחר יותר, גם לגבי מנהלי הקרנות היא נכנסה לתוקף מאוחר יותר, ואמרנו שניתן שהות לקליטת ה-מגנא עדיין יש ציבור בלתי מתוחכם של משקיעים שאין לו מערכות מחשב בבית ואמרנו שנשאיר את הדיווח בעיתון.

מאיר שטרית: השאלה אם הם קוראים את הדיווח בעיתונים.

דניאל רימון: אני יכולה לומר לך שעורך-דין מאוד מכובד בעיניי מאחד המשרדים הגדולים טען אז שזה לא נוח להיכנס בשאילתה למחשב, אלא בבוקר כשהוא מדפדף וקורא את העיתון על קפה ועם חברים, נוח לראות מי הם כל התשקיפים ומה הן כל ההצעות הפתוחות לציבור באותה עת ולהשוות ביניהן.

מאיר שטרית: הוא קורא את הכותרות.

מאיר שטרית: כולם קוראים את הכותרות.

דניאל רימון: כרגע המודעות יצומצמו באופן משמעותי והן בעצם דיווח מפנה ורק על עניינים ספציפיים כמו הצעות רכש, עסקאות בעלי שליטה, פרסום תשקיף וזה מפנה לדיווח ב-מגנא.

דניאל רימון: אנחנו עדיין בשיג ושיח מול התעשייה מתוך כוונה לשנות עוד את המערך הזה, אבל זה המצב נכון לשנה האחרונה.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לכם דבר כללי מאוד ולאו דווקא לגבי הדיווחים שלכם.

מאיר שטרית: יש אין סוף פרסומים בעיתונים ועם כל הכבוד, אף אחד לא מסתכל בהם.

מאיר שטרית: הדבר היחידי, האינטרס היחידי שמניע את העניין הזה ונלחמים נגד השינוי בכנסת, זה האינטרס של העיתונים.

מאיר שטרית: לא צריך להיבהל מהם.

מאיר שטרית: אני בעד זה שנמחק את כל הסיפור הזה כי הכל אפשר לעשות באינטרנט.

מאיר שטרית: אני למשל רואה תוכניות בנייה של משרד הפנים ואני שואל מי קורא את זה.

מאיר שטרית: מישהו באמת יכול לעלות על כך שמפורסמת איזו הודעה בעיתון לגבי הבית שלו ולגבי האזור שלו?

מאיר שטרית: באינטרנט יש לזה יתרון גדול כי כל מי שמחפש יכול למצוא.

מאיר שטרית: הרי איך אדם יכול לדעת אם הולכים לבנות באזור שלו ולהתנגד?

מאיר שטרית: אם היו באינטרנט כל ההודעות, אפשר היה לעשות חיפוש בהודעות למשל לפי אזור המגורים שלי.

מאיר שטרית: אם איכפת לי מהנכסים שלי, אני אכנס פעם בחודש ואסתכל.

מאיר שטרית: אם יש משהו באזור שלי, אני אבדוק אם כדאי לי להתנגד, אבל היום אין לי שום דרך לעשות את זה.

דניאל רימון: המערכת האלקטרונית של הרשות מאפשרת באמצעות שאילתה פשוטה להגיע למידע.

דניאל רימון: אצלנו הכפתור הזה שאתה מחפש, יש לנו אותו.

דניאל רימון: זאת אומרת, זה אפשרי.

דניאל רימון: יחד עם זאת, מתוך הבנה של בעלי יחידות לצורך העניין ומנהלי קרנות – אני לוקחת את הציבור הכי הדיוט בין המשתמשים, שזאת כל גברת כהן מחדרה או רוזנבלום מפתח-תקווה – ההנחה הייתה, לפחות בשלב הנוכחי, שניתן לה עדיין את האפשרות להשתמש בעיתון.

דניאל רימון: זאת גם שאלה האם ההודעה צריכה לרדוף אחריך או שאתה צריך לרדוף אחריה, כי להיכנס לאינטרנט ולעשות שאילתה, זה אומר שאתה מחפש אותה ואם יש דברים שהיינו רוצים, נגיד זימון אסיפה בעניין עסקה עם בעל שליטה, כיוון שאנחנו רוצים שבעלי המניות ידעו עליה וירצו לבוא, אנחנו רוצים שהמידע ירדוף אחריהם, שגם שכאשר הם מדפדפים בבית הקפה, הם עשויים להיתקל במידע.

דניאל רימון: עוד דבר שמובטח בזה הוא שכאשר המידע מגיע אליהם, בדרך שאנחנו מסדירים, אנחנו מבטיחים גם איך הוא יגיע אליהם.

דניאל רימון: זאת אומרת, אנחנו אומרים מה הם הפרטים שמותר שיהיו שם ומה הפרטים שאסור שיהיו שם.

דניאל רימון: גם תצורת הגשת המידע והאחידות.

דניאל רימון: לכן יש לזה איזשהו ערך, ככל שחשבנו למרות שאפשר לחשוב גם אחרת.

ליהי פלדמן: אני עורכת-דין שמלווה פרוייקט של דואר אלקטרוני מאובטח בחברת דואר ישראל.

ליהי פלדמן: דובר כאן על מערכת מגנא ומערכת מגנא היא מערכת שנמצאת בתוך האתר של רשות ניירות ערך וזאת מערכת סגורה ועל זה אני לא חושבת שיש מה לדבר כרגע.

ליהי פלדמן: מחליפים עכשיו את הכיוון ומוציאים מידע מתוך הרשות אל הציבור, וצריך להפריד בין שני החלקים של הדבר הזה.

ליהי פלדמן: יש את המסרים עצמם שיהיו חתומים או לא חתומים ככל שידרשו בחתימה אלקטרונית שתבטיח את זהות החותם ואת תוכן המידע שלא השתנה כמידע עצמו, והשאלה היא איך את אותו מידע חתום לוקחים ומעבירים מהרשות אל אותם גורמים שעומדים בקצה השני כנמענים ומוגדרים כאן כנמענים.

ליהי פלדמן: ממה שאני שומעת כאן – ושוב, זה לא כתוב – מדובר כאן על מערכת שהיא מערכת ספציפית שיש לה מאפיינים כאלה ואחרים, שהיא כן עושה או לא עושה, ואני חושבת שצריך להבחין כדי שיהיה ברור כי יש כמה מערכות כאלה ובוודאי המערכת של דואר ישראל שכרגע עומדת לעלות לאוויר, שיכולות לספק את אותו שירות.

ליהי פלדמן: אני חושבת שמה שחשוב לכם זה לקבל את המידע החתום, את המידע המזוהה, ועוד יותר חשוב הוא לדעת מי הנמענים שעומדים בקצה ומזוהים בצורה מאוד ברורה כי זה מה שחשוב לדעת.

ליהי פלדמן: לא רק ששלחתי, לא רק שהגיע כמו שנשלח, אלא לדעת למי הגיע.

מאיר שטרית: זה כבר קיים.

מאיר שטרית: מה שהם מקבלים, כבר קיים.

מאיר שטרית: הם עכשיו הולכים לשלוח אל הציבור.

מאיר שטרית: אני מציע שתיפגשו מחוץ לחדר הזה ותציעו להם את השירות שלכם.

ליהי פלדמן: צריך לוודא שהחוק מאפשר את כל הדברים האלה.

ליהי פלדמן: אחד הדברים החשובים שצריך להדגיש הוא לא רק את אותה חתימה של התוכן, ואני חושבת שכבר עברנו את השלב הזה והבהרנו אותו, אלא גם את הקצה של זיהוי הנמענים בקצה.

ליהי פלדמן: יש כאן אזכור כללי של תהליך של רישום ואני חושבת שהזיהוי של הנמענים, איזשהו תהליך של זיהוי אישי, של אדם שמגיע לגורם אמין ומזהה אותו, חשוב מאוד.

מאיר שטרית: כאן אין בעיה כי זאת חתימה אלקטרונית והוא מזהה אוטומטית.

ליהי פלדמן: חתימה אלקטרונית במשלוח.

מאיר שטרית: לא, משני הצדדים.

נתן הרשקוביץ: תוך שימוש באמצעי הזיהוי שכבר קיים אצל החברות במסגרת מגנא.

נתן הרשקוביץ: זאת אומרת, כבר יש לו תעודה אלקטרונית וכבר יש לו תוקן במסגרת מגנא.

נתן הרשקוביץ: אותו מנכ"ל או סמנכ"ל כספים שכבר הכלים האלה קיימים, באמצעות אותה הזדהות, הוא ניגש למערכת הזאת ושולף את המידע ואנחנו מזהים אותו כי כבר יש לו את הרכיב.

ליהי פלדמן: כאמצעי כניסה למערכת.

ליהי פלדמן: ראיתי את ההגדרות וזה דומה למה שיש בסדר הדין האזרחי.

נתן הרשקוביץ: במלים אחרות, אנחנו יודעים מי בצד השני.

נתן הרשקוביץ: גם אנחנו חותמים עם חתימה מאושרת, אנחנו כעובדי רשות, כדי שהצד השני ידע שזה חתום על ידי מישהו ברשות, אבל אנחנו גם יודעים מי עומד מולנו בצד השני.

ליהי פלדמן: האם יש לכם איזשהו תהליך של פרה-רולינג של המערכות שיכולות לשמש?

ליהי פלדמן: על מי הנטל להוכיח שהמערכת עצמה מקיימת את אותן דרישות כמו שמופיעות כאן?

דניאל רימון: הצעת החוק כרגע לא מתייחסת לשני הגורמים הרלוונטיים כאשר האחד הוא הכספת שבאמצע, אמצעי התיווך דרכו מגיעים המסרים בין הרשות לבין הנמען הסופי, והיא גם לא מתייחסת לזהות של הגורם המאשר.

דניאל רימון: שני אלה אינם מוגבלים בתוך ההצעה הזאת.

דניאל רימון: לכן, ככל שהמדינה שהיא כרגע זאת שהכשירה את המערכת שמכונה הכספת תמצא שיש גורם פרטי, יעיל, בעלויות סבירות שייתן את השירות הזה.

ליהי פלדמן: זאת לא שאלה של המדינה.

ליהי פלדמן: בא אדם ואומר שהוא הקים בבית מערכת או הוא השתמש במערכת קיימת, ולטעמי היא עונה על הדרישות האלה שמופיעות בחוק.

ליהי פלדמן: זה לא קשור למדינה.

ליהי פלדמן: אין כל דרישה לפנות למדינה.

עמית אשכנזי: אבל יש כאן כללים.

דניאל רימון: אפשר לזהות את מערכת הדואר האלקטרוני כזאת שמפעילה הרשות לניירות ערך.

דניאל רימון: זה משפט אחד שנוסיף ואז יהיה ברור.

מאיר שטרית: ההפך.

מאיר שטרית: היא רוצה בדיוק את ההפך.

מאיר שטרית: היא רוצה שיהיה פתוח בפני כולם.

ליהי פלדמן: צריך לוודא שהמערכות עומדות באותה דרישה והשאלה היא מי נושא בנטל לוודא שהן באמת עומדות בדרישה.

ליהי פלדמן: אפשר להשאיר את זה פתוח והיום זה בעצם פתוח וכל אחד יכול לומר שהמערכת הזאת טובה לו או לא טובה לו ואפשר ליצור תהליך.

מאיר שטרית: לא, אנחנו לא ניצור תהליך שמבטיח לשום חברה בלעדיות.

ליהי פלדמן: לא בלעדיות.

מאיר שטרית: ככל שהדבר תלוי בי, זה לא יהיה.

ליהי פלדמן: אני לא מדברת על בלעדיות.

מאיר שטרית: זה חופשי.

מאיר שטרית: כל אחד ישתמש.

מאיר שטרית: אם יש מערכות חופשיות, שישתמשו .

דניאל רימון: החוק שנמצא כאן לא נכנס לתוקף עד שלא יותקנו מכוחו שלושה דברים: שני סוגים של תקנות שהן באישור שר האוצר ושר המשפטים, שאחד מהם מטפל במה חל.

מאיר שטרית: אנחנו נגיע לשם.

דניאל רימון: כבר כתבנו את הדברים והם לא עלומים.

דניאל רימון: פרסמנו אותם גם באתר הרשות ואפשר לראות אותם.

גד סואן: אנחנו היינו בין אלה שהביאו בכלל את כל העניין של ה-מגנא ודרשנו את זה מיושבת-הראש הקודמת או לפני הקודמת, מירי כץ, להנהיג את האמצעי האלקטרוני הזה.

גד סואן: בהתחלה צחקו מאתנו ואמרו מה אנחנו קופצים.

גד סואן: אנחנו תמכנו לאורך כל התהליך בנושא הזה.

מאיר שטרית: זה מקל על שני הצדדים.

גד סואן: זה ברור.

גד סואן: זה משרת את האינטרסים.

גד סואן: בגדול, אנחנו תומכים בחוק הזה ובכל מה שנאמר בו בתנאי שזה לא יחיל עלויות נוספות על החברות.

גד סואן: נמסר לנו שאין בזה עלויות ואין בזה מאמץ מיוחד מצד החברות.

גד סואן: אני מתייחס להערה שלך שהיא מאוד חשובה כי אנחנו כבר שנים ביקשנו לבטל את הצורך האנכרוניסטי בפרסום מודעות בעיתונות.

גד סואן: אמרנו שברגע שיש את ה-מגנא, לא צריך את זה.

גד סואן: עוד מירי כץ אמרה לנו שכאשר תהיה ה-מגנא, נוכל לבטל את המודעות בעיתונות.

גד סואן: אין איש שקורא את המודעות האלה, לא הגברת כהן מחדרה ולא הגברת רוזנבלום מפתח-תקווה.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: אף אחד לא קורא אותן.

גד סואן: אף אחד לא קורא את המודעות האלה.

גד סואן: גם כאשר הן היו אמצעי ייחודי, לא קראו אותן.

מאיר שטרית: אף אחד לא בטוח אם הן כתובות נכון.

גד סואן: זאת הוצאה מיותרת.

גד סואן: אנחנו הצענו שתהיה מודעה קטנה עם הפניה האומרת שפורסם באתר זה וזה.

מאיר שטרית: נכון.

מאיר שטרית: זה מה שהיא אומרת.

גד סואן: אנחנו הצענו להם את זה.

מאיר שטרית: היא אומרת שאתם עושים את זה.

גד סואן: הלוואי שהייתי יכול להודיע כאן בשמחה שזה התקבל, אבל הטענה הזאת עד לרגע זה עוד לא התקבלה ועדיין יש מודעות מיותרות שמתפרסמות.

מאיר שטרית: אפשר לעשות את זה בתקנות?

גד סואן: אנחנו ביקשנו שיבטלו את הצורך הזה.

דניאל רימון: אי אפשר.

דניאל רימון: זה בחוק.

דניאל רימון: זה קבוע בחוק.

דניאל רימון: החובה לפרסום בשני עיתונים יומיים בעלי תפוצה רחבה, קבועה בחוק.

מאיר שטרית: אנחנו יכולים לשנות את זה בחוק הזה?

דניאל רימון: אני חושבת שלא הייתי תולה את שני הדברים ביחד.

דניאל רימון: אלה שתי סוגיות נפרדות.

גד סואן: החוק קובע מה שהוא קובע והוא קובע את הצורך לפרסם מודעה.

גד סואן: גודל המודעה וכל זה כלול בתקנות, ואנחנו הצענו שתהיה מודעה קטנה שתפנה אל האתר באינטרנט, אל ה-מגנא.

מאיר שטרית: אני רוצה להתחיל בקריאת החוק ואחר כך נעבור לפרטים בתוכו.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 36) (מערכת דואר אלקטרוני מאובטח), התשס"ח-2008 1.

נירה לאמעי-רכלבסקי: תיקון סעיף 1 בחוק ניירות ערך התשכ"ח-1968 (להלן – החוק העיקרי) בסעיף 1, אחרי ההגדרה דיווח אלקטרוני יבוא: "אישור הגעה אלקטרוני" - אישור החתום בחתימה אלקטרונית בדבר הגעתו של מסר אלקטרוני מאושר הנשלח לתיבת דואר אלקטרוני מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: "חתימה אלקטרונית" – כהגדרתה בחוק חתימה אלקטרונית.

נירה לאמעי-רכלבסקי: "מנגנון הזדהות מאובטח" – מנגנון המשלב אמצעי חומרה ותוכנה הניתן לשליטתו הבלעדית של בעליו והמאפשר את זיהוי בעליו באופן ייחודי.

נירה לאמעי-רכלבסקי: "מערכת דואר אלקטרוני מאובטח" – מערכת המשמשת להעברת מסרים אלקטרוניים שמתקיימים בה כל אלה: (1) היא מספקת לשולח אישור הגעה אלקטרוני.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (2) היא מאפשרת גישה לתיבת דואר אלקטרוני מאובטח במערכת רק באמצעות מנגנון הזדהות מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (3) היא נוקטת באורח סדיר אמצעי הגנה סבירים מפני חדירה אליה ומפני שיבוש עבודתה לצורך הבטחת מהימנות המידע שבה.

נירה לאמעי-רכלבסקי: כאן אני אעיר שלנוכח ההערה של ליהי פלדמן, אולי נוסיף כאן שמדובר במערכת שמפעילה רשות ניירות ערך ולא נתבל

נירה לאמעי-רכלבסקי: בל שזאת איזושהי מערכת גנרית שכל אחד יכול להשתמש בה.

ליהי פלדמן: בדיוק ההפך.

מאיר שטרית: היא רוצה הפוך.

נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת מערכת שהרשות לניירות ערך חייבת להתקין.

מאיר שטרית: נכון, אבל היא אומרת שהיא לא רוצה שיגבילו אותם.

מאיר שטרית: אין צורך בתיקון.

נירה לאמעי-רכלבסקי: "מסר אלקטרוני מאושר" – סמר אלקטרוני שנחתם בחתימה אלקטרונית מאושרת.

נירה לאמעי-רכלבסקי: "תיבת דואר אלקטרוני מאובטח" – תיבת דואר אלקטרוני במערכת דואר אלקטרוני מאובטח.

מאיר שטרית: הערות לסעיף 1.

עמית אשכנזי: אדוני, בשלבי הנסחות נפלה תיבה שצריך לתקן אותה וזה קשור לשאלה ששאלת קודם.

עמית אשכנזי: אישור הגעה אלקטרוני, כתוב כאן אישור החתום בחתימה אלקטרונית אבל זה צריך להיות בחתימה אלקטרונית מאובטחת כי חתימה אלקטרונית, בחוק חתימה אלקטרונית, אין לה משמעות משפטית.

עמית אשכנזי: ביררתי שכך זה גם עובד.

עמית אשכנזי: לכן אישור ההגעה בגלל סעיף 3 לחוק חתימה אלקטרונית, גם הוא קביל כראיה.

מאיר שטרית: בסדר.

עמית אשכנזי: מדובר במכונה שהיא לא מכונה אישית.

עמית אשכנזי: זאת מכונה של המערכת.

נתן הרשקוביץ: השרת הזה הוא עם תעודה אלקטרונית שמונפקת על ידי גורם שלישי.

נתן הרשקוביץ: למה זה לא מאושר?

עמית אשכנזי: התעודה האלקטרונית מזהה אדם.

עמית אשכנזי: אתה מדבר על מכונה אוטומטית שיושבת אצלך או באיזשהו מקום, בתהילה למשל, ואתה רוצה עכשיו למסור דואר, אז הפקיד המוסמך ברשות ניירות ערך מוציא הודעה לחברה פלונית, הוא חותם עליה בחתימה אלקטרונית שלו, אישית, היא מאושרת ועכשיו הוא שולח את זה לתיבת הדואר.

עמית אשכנזי: תיבת הדואר אומרת לו מתי הדואר הזה נמשך.

עמית אשכנזי: מאחר שתיבת הדואר אומרת את זה, מדובר בחתימה של המערכת.

עמית אשכנזי: זאת חתימה של מכונה, של שרת.

עמית אשכנזי: זאת הודעה שמגיעה מהשרת והיא לא הודעה של אדם שבאמת מסר את זה.

עמית אשכנזי: לכן זאת חתימה אלקטרונית מאובטחת.

מאיר שטרית: אם היא מאובטחת, המקבל צריך לאשר את זה?

עמית אשכנזי: לא.

עמית אשכנזי: אני הולך רגע צעד אחורה.

מאיר שטרית: אתה אמרת עכשיו שאם השרת עונה, זאת חתימה מאושרת אבל לא מאובטחת.

עמית אשכנזי: לא, היא מאובטחת אבל לא מאושרת.

עמית אשכנזי: מאובטחת אומרת שזה לא השתנה מאז זה יצא מהמכונה ושזה תקף.

עמית אשכנזי: מאושרת אומרת שהחתימה הזאת שייכת לאדם מזוהה ספציפית, זה אותו אדם שהלך לגורם המאשר.

מאיר שטרית: זה אומר שהחתימה צריכה להיות מאושרת ומאובטחת.

עמית אשכנזי: לא, מאובטחת ולא מאושרת, כי מאובטחת זה אומר שהיא תקפה משפטית ומאושרת מזהה את הבן אדם שעומד מאחוריה, את אותו חותם.

עמית אשכנזי: מאחר שמדובר בחתימה אוטומטית של המערכת, מתאים שהיא תהיה מאובטחת בלבד ולא מאושרת.

עמית אשכנזי: היא בתוך המערכת.

עמית אשכנזי: הוספנו את זה כי המערכת הזאת היא בעצם סוג של ג'ימל אבל ג'ימל מאוד מתועד.

עמית אשכנזי: אנחנו רוצים שכל פעולה, כניסה לדואר, יציאה מהדואר, תהיה מתועדת ברמה משפטית.

עמית אשכנזי: לכן אנחנו דורשים אישור הגעה.

עמית אשכנזי: זאת אומרת, כאשר הדואר הזה מגיע לנמען שלו, המערכת שולחת הודעה חזרה לפקיד ברשות ניירות ערך שאומרת שהדואר הגיע.

מאיר שטרית: מקובל עליכם?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: בסדר.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 2.

נירה לאמעי-רכלבסקי: תיקון סעיף 44ה בסעיף 44ה לחוק העיקרי, במקום סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב) כללים לפי סעיף קטן (א) אין חובה לפרסמם ברשומות, ואולם הרשו תפרסם ברשומות הודעה על קביעת כללים כאמור ועל מועד תחילתם.

נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מבינה שבסעיף (א) שר האוצר נדרש לאישור הכללים, בסעיף המקורי אותו אנחנו עכשיו מחליפים.

דניאל רימון: אני לא חושבת שזה שר האוצר לגבי הכללים עצמם.

דניאל רימון: אלה כללים של הרשות.

נירה לאמעי-רכלבסקי: סעיף (ב) אומר היום שהפרסום יהיה בדרך שיקבע שר האוצר בהתייעצות עם הרשות.

דניאל רימון: הפרסום נעשה באתר הרשות ובאתר ההפצה.

דניאל רימון: זה נמצא באתרים אלקטרוניים, אינטרנטיים.

נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מניחה שזה על דעת משרד האוצר.

דניאל רימון: כן, זה על דעת משרד המשפטים אשר דרש שיהיה פרסום מפנה ברשומות.

מרים אילני: עשויות להיות לזה השלכות עקיפות פליליות ואזרחיות, אמרו שלפחות יהיה אזכור ברשומות.

מאיר שטרית: הכללים לא צריכים לבוא לאישור הוועדה?

מרים אילני: לא.

דניאל רימון: הכללים הם רשימה של כללים טכניים.

דניאל רימון: ברשותך, אני אעביר לך את טיוטת הכללים הקיימים ותוכל לראות שאלה כל מיני דוגמאות של טופס, איזה כפתור ואיזו מערכת.

דניאל רימון: זה מאוד לא משפטי אלא מאוד טכני.

דניאל רימון: הכי טוב מראה עיניים, כך שתוכל לראות מה צפוי להיות בטיוטת הכללים.

מרים אילני: עצם הכללים, כבר נקבע מראש שרק הרשות תקבע.

דניאל רימון: הכללים אומרים איזה חומרה ותוכנה צריך שתקלוט.

דניאל רימון: דברים מהסוג הזה.

דניאל רימון: כמובן שבגלל ההתפתחויות הטכנולוגיות נדרש שזה יהיה משהו בעל גמישות גבוהה.

דניאל רימון: נכון להיום הכללים של ה-מגנא גם לא מצריכים פרסום ברשומות.

דניאל רימון: לבקשת משרד המשפטים אמרנו שנעשה פרסום מפנה ברשומות.

דניאל רימון: אגב, זאת הטכניקה הנהוגה גם לגבי הוראות היוצאות מכוח חוק הייעוץ.

גד סואן: באופן כללי, כללי הרשות לא צריכים אישור של הכנסת.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ג) כללים לפי סעיף קטן (א) וכל שינוי בהם, יועמדו לעיון הציבור במשרדי הרשות ויפורסמו באתר האינטרנט של הרשות, ורשאי הרשות להורות בדבר דרכים נוספות לפרסומם.

מאיר שטרית: הערות?

מאיר שטרית: אין.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 3.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הוספת פרק ז'2 אחרי סעיף 44ו לחוק העיקרי יבוא: פרק ז'2: דואר אלקטרוני מאובטח 44ז.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הגדרות בפרק זה – "נמען" – כל אחד מאלה – (1) תאגיד מדווח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (2) תאגיד שחלה עליו חובת דיווח לפי פרק ה'3 או פרק ה'4.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (3) תאגיד אשר הגיש לרשות בקשה להתיר את פרסומו של תשקיף, אשר על פיו יציע לראשונה ניירות ערך לציבור.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (4) תאגיד אשר הגיש לרשותש לראשונה בקשה לרשום נישירות ערך למסחר בבורסה, לפי פרק ה'3 או פרק ה'4.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (5) מציע בהצעת רכש של ניירות ערך של חברה רשומה.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (6) חתם.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (7) נאמן לתעודות התחייבות, כמשמעותו בפרק ה'1.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 44ח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: המצאת מסר אלקטרוני מאושר הודעה, הוראה, דרישה וכל מסמך אחר שהרשות או עובד שהיא הסמיכה לכך רשאים להמציא לפי חוק זה לנמען, יכול שייערכו כמסר אלקטרוני מאושר ויומצאו לנמען במשלוח לתיבת הדואר האלקטרוני המאובטח שלו.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (א) מסר אלקטרוני מאושר שנשלח לנמען כאמור בסעיף 44ה, ונתקבל לגביו אישור הגעה אלקטרוני, יראו אותו כאילו הומצא לנמען בתום שני ימי עסקים ממועד ההגעה שצוין באישור האמור, אלא אם כן הוכח כי הנמען קיבל את המסר האלקטרוני האמור במועד מוקדם יותר.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ב) חל מועד ההגעה המצוין באישור כאמור בסעיף קטן (א) ביום ו' בשבוע, ביום מנוחה כמשמעותו בסעיף 18א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח-1948, או ביום שבתון שנקבע בחיקוק, יראו את מועד ההגעה לעניין סעיף קטן (א), כאילו חל ביום העסקים שלאחר מכן.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הבהרה.

נירה לאמעי-רכלבסקי: אלא אם כן הוכח כי הנמען קיבל את המסר האלקטרוני במועד מוקדם יותר – זה אומר שהחזקה היא שהאישור מראה שזה הגיע קודם.

דניאל רימון: התביעה שתרצה לומר שזה הגיע אליו קודם, תצטרך להרים נטל ולהראות מבחינה מחשובית ואחרת שהוא אכן קיבל את זה קודם לכן.

מאיר שטרית: למה יש כאן תביעה?

דניאל רימון: נניח שאני דרשתי המצאת חוות דעת חלופית לזאת שצורפה לדוח שהמציא תאגיד וביקשתי שחוות הדעת הזאת תומצא בתוך חמש שעות ואני רוצה לטעון שהוא קיבל את המסר ממני בחלוף אותן חמש שעות ולא בחלוף שני ימי עסקים, במקרה כזה הנטל יהיה עלי כרשות שמזמינה את התביעה להוכיח שאכן הוא קיבל את זה קודם לכן אבל אני לא אוכל ליהנות ולהתבסס על זה.

מאיר שטרית: אתם אומרים שהתמסורת היא מובטחת, היא רשומה ואין מקום לטעויות ואם זה כך, למה בכלל מתעורר ויכוח כזה?

עמית אשכנזי: כי שני הסעיפים שקראנו, הם לב החוק.

עמית אשכנזי: סעיף 44ח' אומר שהרשות בכלל יכולה להודיע הודעות מחייבות באמצעות תקשורת אלקטרונית מהסוג שקבענו.

עמית אשכנזי: לכן קבענו שזאת תקשורת אלקטרונית ברמה די גבוהה.

עמית אשכנזי: הצד השני הוא גם דבר מאוד חשוב.

עמית אשכנזי: זה אומר שמי שעכשיו מקבל מסרים במערכת, חזקת מסירה.

עמית אשכנזי: חזקת מסירה תוך 48 שעות.

עמית אשכנזי: כלומר, גם אם אדם לא נכנס בפועל לתיבת הדואר, זה כמו אישורי המסירה בדואר רשום שמדביקים לך על הדלת, העובדה שהרשות שלחה ויש לה הוכחה שהיא שלחה, כאילו התקבל תוך 48 שעות.

עמית אשכנזי: משמע, חברה נדרשת כתוצאה ממה שכתוב כאן, לפחות פעם ב-48 שעות לבדוק את הדואר שלה ויראו אותה כאילו קיבלה, אבל מוסיפה הרשות – ולרשות לפעמים יש צורך בתקשורת הרבה יותר אינטנסיבית עם חברות – ואז אם היא מודיעה לאותה חברה שהיא שלחה לה עכשיו, המערכת, כמו שאמרנו קודם, תדע להראות בדיוק מתי זה הגיע.

עמית אשכנזי: זאת אומרת, זה נועד כדי שהרשות תוכל לעלות בסטנדרט מעבר לאותם 48 שעות.

מאיר שטרית: אם יוצא לה דיווח תוך חמש שעות והאיש נכנס אחרי 48 שעות?

מרים אילני: היא תתקשר אליו ותאמר שעכשיו שלחתי אליך וזה דחוף.

מאיר שטרית: אם כן, כן מודיעים בדרך אחרת.

מרים אילני: בכל מיני דרכים.

מרים אילני: אני לא רוצה לומר לך איזו דרך, אבל הרשות תצטרך להוכיח.

דניאל רימון: אני רוצה להחזיר אותנו לתחילת הדיון.

דניאל רימון: המערכת הזאת היא טובה בזה שהיא מספרת לי שבוודאות הזהות של מי שקיבל – ואני יודעת בוודאות – המסר נקלט שם בתיבה.

דניאל רימון: אני לא יכולה לדעת בוודאות שהוא פתח את התיבה וקרא.

דניאל רימון: כדי שאני אוכל להשלים את הנדבך החסר, אחד מהסטים של התקנות שמטפל בגורם הקולט, תקנות דואר אלקטרוני מאובטח, זה אחד מהסטים, בתקנות האלה תיקבע בין השאר גם התדירות שהגורם המשתמש צריך להיכנס ולפתוח.

דניאל רימון: היא בוודאי תהיה לכל המאוחר התדירות של החזקה.

דניאל רימון: נגיד, כל יום עסקים הוא צריך לפתוח ולהסתכל.

דניאל רימון: השילוב של שני אלה, זה שאני מחייבת אותו לפתוח ולהסתכל וזה שאני קובעת חזקה, יגרום לכך שלכל המאוחר בתוך יומיים אני אוכל לומר שקמה כאן ראיה לכאורה שהוא קיבל וכי יש כאן חזקה שהוא קיבל.

מאיר שטרית: מה קורה עם הזמן הקצר שאמרת, עם החמש שעות?

דניאל רימון: אז אני אצטרך להוכיח.

דניאל רימון: אז יהיה לי יותר קשה.

מאיר שטרית: מה להוכיח?

מרים אילני: שירצו אתו קשר ישיר.

מאיר שטרית: אני רוצה להבין מה קורה בלוח זמנים יותר קצר.

מאיר שטרית: את אומרת שהוא מוסר הודעה תוך חמש שעות, בסדר.

מאיר שטרית: את יכולה להוכיח שזה הגיע, בסדר.

מאיר שטרית: אבל מי אמר שהוא קרא את זה?

מאיר שטרית: את נותנת לו זמן של 48 שעות, הוא יכול לקרוא את זה אחרי 48 שעות.

מאיר שטרית: את דואגת אישית שהוא יקבל את המסר?

דניאל רימון: בעצם זה מחזיר אותנו למצב הנוכחי.

דניאל רימון: המצב הנוכחי הוא כזה שהיום עובד מחלקת תאגידים רוצה לבקש מידע מחברה.

דניאל רימון: הוא עושה את זה באמצעות דואר, פקס, מייל.

דניאל רימון: מצבו בוודאי פחות טוב מהמצב שאנחנו מציעים כאן.

מאיר שטרית: למה?

דניאל רימון: כי אז בכלל הוא יכול לומר שהפקס שלו לא עבד, אתה שלחת לי בדואר רשום ומישהו חתם שם ולא קראתי את זה.

דניאל רימון: את כל המצב הזה אנחנו מכירים גם היום.

מאיר שטרית: איך אתם יודעים שהוא עומד לקבל את הדואר?

דניאל רימון: בדרכים הרגילות.

דניאל רימון: אנחנו מתקשרים.

דניאל רימון: דרכים מאוד פרימיטיביות שאנחנו מבקשים לתקן אותן.

מאיר שטרית: כאשר מדובר על חמש שעות, זה כבר פרק זמן שאדם לא חייב לשבת מול המחשב כל היום ולהסתכל על ההודעות שלכם.

מרים אילני: לכן נטל ההוכחה עלינו שהוא עשה את זה.

מאיר שטרית: אתם צריכים להוכיח שהוא קיבל את זה.

דניאל רימון: אני צריכה להוכיח שהוא קיבל את זה.

מאיר שטרית: איפה זה כתוב?

דניאל רימון: אלא אם כן הוכח.

דניאל רימון: כתוב כאן שאני צריכה להוכיח בכל מקרה אחר.

דניאל רימון: בחלוף שני ימי עסקים, אני לא צריכה להוכיח.

מאיר שטרית: אלא אם כן הוכח כי הנמען קיבל וכולי.

דניאל רימון: בדיוק.

מאיר שטרית: נטל ההוכחה הוא עליכם.

מאיר שטרית: בסדר.

ליהי פלדמן: הם רוצים ליצור כאן הקבלה למשהו שהוא בעצם מקביל לדואר רשום.

ליהי פלדמן: יש אפשרות לעשות אולי סוגים שונים של דיוורים כאשר סוג אחד הוא הודעה אוטומטית, אישור הודעה אלקטרונית כאשר המערכת מאשרת שזה הגיע לתיבה, וברמה הגבוהה יותר, לדאוג שממש אישור מקביל לאישור מסירה.

דניאל רימון: זה לא כל כך מורכב.

דניאל רימון: מבחינת התוכן אני לא רואה צורך בפילוח סוגי הדיווחים.

ליהי פלדמן: דברים שאת רוצה לוודא שהוא קיבל, הדרך לעשות את זה היא לקבל אישור חתימה של האדם עצמו.

ליהי פלדמן: הוא חתם על אישור מסירה, עם אותו אמצעי תוקן שכבר יש לו ביד, והוא שולח את זה בחזרה אליך ואת יודעת שהוא קיבל.

דניאל רימון: אבל אני לא רוצה ליצור אינסנטיב של דממת אלחוט בצד השני.

דניאל רימון: אם אני אתחיל להיות תלויה בו, שהוא נותן לי אישור מסירה, יאמר לי אותו אחד שהוא יודע שהוא צפוי להיות חשוד כמפר דין, הוא ילך לקריבים וידאג לא להיות זמין למחשב ולא יפתח.

דניאל רימון: אני לא רוצה לחכות ולהיות תלויה באישור המסירה שלו.

דניאל רימון: אני צריכה את החזקה הזאת כדי שגם כאשר שלחתי לו והוא בחר להיעלם, הוא ידע שהחזקה היא שהוא קיבל.

עמית אשכנזי: בכל מקרה המערכת מתעדת את זה.

עמית אשכנזי: המערכת מתעדת בדיוק מתי בן אדם מקבל.

מאיר שטרית: הדבר החשוב הוא שחובת ההוכחה היא עליכם שהוא קיבל את המסר.

מרים אילני: לפני 48 שעות.

מאיר שטרית: כאשר כתוב כאן קיבל, את יכולה לומר שאת שלחת במחשב והוא קיבל.

דניאל רימון: בחלוף יומיים, כן.

עמית אשכנזי: אחרי יומיים.

דניאל רימון: לפני כן זה לא יספיק.

נתן הרשקוביץ: הוא לא יוכל לנסוע לקריבים ולומר שהוא לא ידע במשך חודשיים.

חוזה ג'ואי פלג: רציתי לציין שאני בעד המערכת ואני ממש תומך.

חוזה ג'ואי פלג: אני חושב שיש עדיין כמה בעיות ועדיין לא השתכנעתי בנושא של הזיהוי.

חוזה ג'ואי פלג: אנחנו יודעים שבעיקר אנשי מקצוע משתמשים.

חוזה ג'ואי פלג: אם הודעתי לאדם חמש דקות לפני שהוא קיבל את המסר שהוא הולך לקבל דואר, אבל איך הוכחתי את זה?

מאיר שטרית: זה לא מספיק.

חוזה ג'ואי פלג: איך הוכחתי שדיברתי עם האדם הזה ולא עם הפקידה שלו או עם החבר שלו או מישהו שסתם עבר ליד הטלפון?

חוזה ג'ואי פלג: האדם אומר שהחוק מתיר לו 48 שעות, אבל אני התקשרתי אליו לפני כן.

מאיר שטרית: לכן חובת ההוכחה היא עליהם ולא עליו.

חוזה ג'ואי פלג: אבל איך היא תוכיח את זה?

מאיר שטרית: יש כל מיני דרכים להוכיח את זה.

חוזה ג'ואי פלג: דיברתי עם מישהו.

חוזה ג'ואי פלג: אני הולך לבית משפט ואומר שחמש דקות לפני התקשרו אלי ואמרו לי.

מאיר שטרית: זאת באמת לא הוכחה, אבל חובת ההוכחה היא עליהם.

מאיר שטרית: אם היא טלפנה אליו ורשום שהטלפון יצא מרשות ניירות ערך לבחור הזה, לטלפון שלו בשעה מסוימת, אם אתה היית השופט, היית אומר שיש פה הגיון.

חוזה ג'ואי פלג: יש מערכת שמזהה חד-ערכית מי זה האדם, ומצד שני אנחנו בונים את כל הנושא הזה.

חוזה ג'ואי פלג: אני מזהה קולית מישהו שמאוד דומה בקול שלו.

חוזה ג'ואי פלג: זאת אומרת, יש כאן איזושהי סתירה יסודית, בעיקר כאשר יש פתרונות.

חוזה ג'ואי פלג: אפשר לבקש שהצד השני באמת ישלח מייל שאכן קיבל.

חוזה ג'ואי פלג: דיברתי אתך, בבקשה תוכיח לי שקיבלת את המסר הקולי שלי.

מאיר שטרית: הם אמורים לאשר שאתם הודעתם להם?

נתן הרשקוביץ: המערכת יודעת מתי הוא נכנס.

חוזה ג'ואי פלג: המערכת מזהה כניסה לחשבון אבל לא לבן-אדם, אלא אם כן הבנתי לא נכון.

מרים אילני: אדוני, זה המצב היום והוא לא משתנה.

מרים אילני: אם הרשות רוצה לוודא שבאמת האיש קיבל את זה והוא לא יכחיש את זה, היא תאמר לו שישלח לה מכתב עכשיו שהיא דיברה אתו.

חוזה ג'ואי פלג: בדיוק, ותשלח לי את זה בחזרה באותה מערכת חד-ערכית.

דניאל רימון: מחלקת חקירות נוהגת ללוות בשיחת טלפון ולנסות להשיג באופן אקטיבי את הגורם אליו פנו כדי שהוא יחזור עם אישור.

דניאל רימון: זה המצב הנוהג.

דניאל רימון: אנחנו לא חושבים שנדרש לעשות תיקון חוק שמסדיר את זה.

מאיר שטרית: לא נתקלתם בבעיות בעניין הזה?

דניאל רימון: לא.

דניאל רימון: לא נתקלנו בבעיות בעניין הזה.

דניאל רימון: אני אפילו וידאתי את זה מול המחלקה.

מאיר שטרית: אם זה כך, לא נתקן.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 44י תקנות בעניין דואר אלקטרוני מאובטח (א) שר האוצר יחד עם שר המשפטים יתקינו לפי הצעת הרשות או לאחר התייעצות עמה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, תקנות בדבר -

מאיר שטרית: למה באישור ועדת הכספים?

דניאל רימון: כי חוק ניירות ערך הוא בוועדת הכספים.

מאיר שטרית: חוק ניירות ערך יכול להיות כאן.

מאיר שטרית: בעניין של מסר, זה רק ועדת המדע ולא ועדת הכספים.

מאיר שטרית: מה פתאום ועדת הכספים?

דניאל רימון: יש כספים ויש ועדת מדע וטכנולוגיה.

דניאל רימון: אגב, גם ב-מגנא לדעתי זה היה הפיצול.

דניאל רימון: החלק שמדובר על הגוף מאשר החתימה, זה נדון כאן.

דניאל רימון: החלק שמדבר על החובות שיש על הלקוח הסופי כמו ביחס לכל החובות שאנחנו מדברים לגבי ציבור המדווחים, הוועדה הרגילה בה הדברים האלה נדונים היא ועדת הכספים, וגם בעניין ה-מגנא זאת הוועדה שדנה ברכיב הזה.

מאיר שטרית: כי לא הייתה ועדת מדע.

דניאל רימון: הייתה ועדה בשמה הקודם.

דניאל רימון: עדיין הפיצול היה דומה באופן דומה למה שמוצע כאן.

מאיר שטרית: מה ההגיון לפצל?

מאיר שטרית: אני מבין שבתחומים של פעולת ניירות ערך ורשות ניירות הערך, בתחומים הכספיים, הפיסקליים ואחרים, זאת ועדת הכספים באמת.

דניאל רימון: קח למשל את הישות בתוך התאגיד שהיא זאת שצריכה לשבת שם על השלטר.

מאיר שטרית: למה זה עניין של ועדת הכספים?

דניאל רימון: באיזו תדירות צריכים להיכנס.

מאיר שטרית: מה יתרונה של ועדת הכספים על ועדת המדע והטכנולוגיה?

דניאל רימון: למשל, זאת אותה ועדה שקבעה שלעניין ה-מגנא זה צריך להיות דווקא נושא משרה בכירה או יועץ משפטי וכאן נצטרך לבחור אולי.

מאיר שטרית: אני שואל מה יתרונה של ועדת הכספים על ועדת המדע לקבוע את זה.

דניאל רימון: אין לה כל יתרון במהות בגלל הפרסונות שיושבות בתחום ההתמחות.

דניאל רימון: היתרון היחידי שאני כן רואה לנגד עיני הוא שכל דיני ניירות הערך הוא שם.

מאיר שטרית: היתרון היחידי שיש לכם הוא שבוועדת הכספים לרוב החברים אין מושג במה מדובר.

מאיר שטרית: את זה אני אומר ולא את.

דניאל רימון: אל תבקש ממני לומר זאת.

מאיר שטרית: אני אומר.

מאיר שטרית: הייתי חבר בוועדת הכספים ואני יודע.

דניאל רימון: האמת היא שזאת גם לא ההתרשמות שלי.

מאיר שטרית: מאחר שהייתי בוועדת הכספים עשרים שנים, אני אומר לך את זה באחריות.

מאיר שטרית: אני שואל למה לעבור שתי ועדות.

מאיר שטרית: מדובר בחתימה אלקטרונית, ואני מציע שהכל יהיה כאן.

מאיר שטרית: אין שום סיבה שזה יעבור לוועדת הכספים.

מאיר שטרית: אנחנו יכולים לטפל באותן סוגיות כאן יותר טוב מאשר בוועדת הכספים וגם יותר מהר.

מאיר שטרית: אני מציע לכתוב ועדת המדע.

דניאל רימון: קשה לי להביא טיעונים נוספים פרט לאלה שאמרתי.

מאיר שטרית: אני הבאתי טיעון יותר חזק.

דניאל רימון: עם כל הכבוד ליושב-ראש הוועדה, אנחנו חושבים שכל ענייני חוק ניירות ערך, הייעוץ והקרנות, כל ענייני המהות והחובות החלות על ציבור המפוקחים, נדונים בוועדת הכספים.

דניאל רימון: אנחנו חושבים – אפשר לחשוב אחרת לגבי עניינים רבים – שזה צריך להיות כך.

מאיר שטרית: למה אתם מכניסים את זה לחוק הזה?

מאיר שטרית: למה אתם מכניסים את הסעיף הזה לחוק הזה?

דניאל רימון: מדוע לא?

מאיר שטרית: כי זה נוגע לעניין של חתימה אלקטרונית.

דניאל רימון: לא, הוא לא נוגע לחתימה אלקטרונית.

דניאל רימון: יש פרק ז'1 שמדבר על ה-מגנא, מהציבור לרשות, פרק ז'2 נותן את הכיוון ההפוך, ויש לו חלקים שנוגעים לחתימה אלקטרונית, לאבטחה שלה, איך מזהים אותה וזה נושא של הוועדה הזאת.

דניאל רימון: יש בה רכיבים שמדברים על מי הן הפרסונות בתאגידים.

מאיר שטרית: הכניסה לתיבת דואר אלקטרוני מובטח, מה זה עניין של ועדת הכספים?

מאיר שטרית: אני חושב שזאת הוועדה הספציפית שנוגעת בחוק הזה.

מאיר שטרית: מה זה שייך לוועדת הכספים?

מאיר שטרית: ועדת הכספים תקבע באיזה תדירות הם צריכים לגשת לדואר האלקטרוני?

מאיר שטרית: אנחנו מדברים בדואר אלקטרוני, דבר אינטגרלי בתוך החוק הזה.

מאיר שטרית: זה עניין של ועדת הכספים מתי הוא ייגש לדואר אלקטרוני?

מרים אילני: יתר הדברים, של האורגנים המוסמכים, זה ממש עניינים של ממשל תאגידי של איך התאגיד מתנהג וכבר היום בסעיף 44ד יש את החלוקה הזאת לעניין ה-מגנא.

מאיר שטרית: איפה כתוב בסעיף הזה העניין הזה של הגורם המאשר?

מרים אילני: יחידים שהם בעלי תפקיד בנמען, האם זה יהיה המנכ"ל, האם זה יהיה המזכיר.

מרים אילני: אלה עניינים של ממשל תאגידי.

דניאל רימון: את סעיף 44ד, שבו כתוב יחידים בעלי תפקיד בתאגיד נותני שירותים, אותו האחד נתון לוועדת הכספים.

דניאל רימון: אני לא רואה סיבה לפצל בין השניים.

מרים אילני: קבעו את זה גם בעניין ה-מגנא.

מרים אילני: תסתכל בסעיף 44ד(1), (2) ו-(3), יחידים בעלי תפקיד והחובות.

מרים אילני: הפיצול כבר קיים היום.

מאיר שטרית: זה שהיה כתוב בחוק בעבר, בסדר, אבל זה לא אומר שזה נכון.

מאיר שטרית: חברים, לא כל דבר שנעשה לפני שלושים שנים הוא נכון.

מאיר שטרית: הוא לא נכון והרבה דברים לא נכונים, ואני אסביר גם מדוע.

מאיר שטרית: הרי כאשר מדברים על מי שצריך לדווח, לכאורה ועדת כספים תאמר שתיאורטית יהיה רואה החשבון או עורך דין.

מאיר שטרית: יכול להיות שזה לא דבר נכון.

מאיר שטרית: יכול להיות שעם הזמן, דווקא בגלל התפתחות טכנולוגית צריך לדרוש שמי שידווח יהיה מישהו שמתמצא בתחום כמו למשל מי שיש לו השכלה בתחום המחשבים, מישהו שהוא איש מחשבים, מישהו שמכיר את העסק.

מאיר שטרית: עורך הדין עושה משהו טכני, שולח ושלום.

מאיר שטרית: אין לו מושג לא ב-הש ולא בכלום.

מאיר שטרית: אני בכוונה מעלה שאלות שלא נדונו מעולם.

דניאל רימון: לא סתם הקדשת את מרבית הדיון כאן לשאלות של הש וטכנולוגיות, והפנינו אותן לאנשים יותר מבינים ממני בעניין הזה.

דניאל רימון: זה לא סתם כי זה לב העניין.

דניאל רימון: לב העניין הוא בסט של התקנות שמדבר על מי הגורם המאשר.

מאיר שטרית: זה מה שאני שואל.

מאיר שטרית: יש חשיבות לזהות הגורם שמדווח או אין חשיבות?

מאיר שטרית: אני יכול סתם לקחת פקידה שתדווח?

מרים אילני: בטח שיש חשיבות.

דניאל רימון: יש חשיבות דווקא במקרה הזה הפוכה מפני שכאן אנחנו רוצים לחוות דעה שזה לא חייב להיות נושא המשרה הבכירה אלא זאת יכולה להיות פקידה שתקלוט את זה ובלבד שזאת אותה פקידה שהתאגיד המדווח החליט שהיא הפקידה המתאימה לו ושהוא לא מחליף אותה, וכאשר הוא מחליף אותה הוא חוזר אלינו.

דניאל רימון: יש כל מיני סטים של הוראות שצפויות להיות בתקנות שמסדירות את היחסים בינינו לבין התאגידים שבדרך כלל, בגלל אופייה של ועדת הכספים נדונים אצלה.

דניאל רימון: אין כאן איזה צדק טהור.

מרים אילני: זאת ההתנהלות הפנימית בתאגיד.

דניאל רימון: אם תרצה, אני אוכל להראות לך את נוסח התקנות שהן טיוטה בלבד.

מאיר שטרית: ועדת הכספים תקבע סדרי דיווח אלקטרוני וחתימה?

דניאל רימון: זה נוסח טיוטת התקנות שאנחנו מתכוונים להציע מכוח הסעיף הזה.

מאיר שטרית: התקנות כבר מוכנות?

דניאל רימון: כן.

דניאל רימון: תוכל לראות מה טיב התקנות שצפויות להיות קבועות שם.

דניאל רימון: לעומת זאת, אני אראה לך את סט התקנות האחרות שהן נראה לב עניינה של הוועדה הזאת.

מאיר שטרית: על התקנות האחרות אין לי ויכוח.

מאיר שטרית: כאשר יבואו לכאן, נדון בהן.

מאיר שטרית: אני קורא את תקנה 6 שבה נאמר: "אופן הכניסה לאתר הדואר, פתיחת תיבת דואר אלקטרוני מאובטח ועיון במסמכים האלקטרוניים שנשלחו לתיבה מאת הרשות ייעשה בהתאם לכללי שימוש ומערכת דואר אלקטרוני מאובטח".

דניאל רימון: כללי השימוש הם אותם כללי שימוש שעתידה הרשות לפרסם.

מאיר שטרית: אם אתם מתעקשים, אני לא אתעקש.

מאיר שטרית: אני חושב שאתם עושים טעות.

מאיר שטרית: נראה איך זה יעבור לכם בוועדת הכספים.

מאיר שטרית: אמרתי, יש תכונה בוועדת הכספים שאולי זה יעזור לכם.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 44י תקנות בעניין דואר אלקטרוני מאובטח (א) שר האוצר יחד עם שר המשפטים יתקינו לפי הצעת הרשות או לאחר התייעצות עמה, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, תקנות בדבר - (1) יחידים שהם בעלי תפקיד בנמען, נותני שירותים לנמען או פועלים מטעם הנמען, הרשאים לשמש מורשים לצורך גישה לתיבת דואר אלקטרוני מאובטח של הנמען.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (2) חובותיו של מורשה כאמור בפסקה (1).

נירה לאמעי-רכלבסקי: (3) תדירות הגישה לתיבת דואר אלקטרוני מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ב) שר האוצר יחד עם שר המשפטים יתקינו לפי הצעת הרשות או לאחר התייעצות עמה, ובאישור ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, תקנות לעניין חובותיו שלמאשר חתימה בקשר לתעודות אלקטרוניות המשמשות לעבודה במערכת דואר אלקטרוני מאובטח, נוסף על חובותיו לפי חוק חתימה אלקטרונית.

נירה לאמעי-רכלבסקי: אתם בוודאי יודעים שבמקביל יש תיקון שרוצה שהמדינה תהפוך להיות גורם מאשר.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 44יא כללי הרשות בעניין דואר אלקטרוני מאובטח (א) הרשות תקבע כללים לעניין - (1) הליכי הרישום לצורך קבלת אישור גישה למערכת דואר אלקטרוני מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (2) אופן יצירת תיבת דואר אלקטרוני מאובטח ואופן הגישה לתיבה לצורך קבלת מסר אלקטרוני מאושר שנשלח מאת הרשות.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (3) דרישות מינימום למערכות חומרה ותוכנה המשמשות לצורך גישה למערכת דואר אלקטרוני מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ב) הרשות רשאית לקבוע כללים לעניין דרישה לחתימה אלקטרונית במערכת דואר אלקטרוני מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ג) כללים לפי סעיפים קטנים (א) ו-(ב) אין חובה לפרסמם ברשומות, ואולם הרשות תפרסם ברשומות הודעה על קביעת כללים כאמור ועל מועד תחילתם.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ד) כללים לפי סעיפים קטנים (א) ו-(ב) וכל שינוי בהם, יועמדו לעיון הציבור במשרדי הרשות ויפורסמו באתר האינטרנט של הרשות, ורשאית הרשות להורות בדבר דרכים נוספות לפרסומם.

ליהי פלדמן: לא ברור לי בדיוק מה זה אופן יצירת תיבת דואר אלקטרוני.

ליהי פלדמן: ההערה שלי נכנסת לסעיף הזה ואני לוקחת כדוגמה את תקנות סדר הדין האזרחי.

מאיר שטרית: אנחנו לא מפרטים כאן איזה אופן.

מאיר שטרית: הכללים של רשות יקבעו את האופן.

ליהי פלדמן: מה זה אופן יצירת התיבה?

מאיר שטרית: הכללים יקבעו את האופן.

מאיר שטרית: הם יקבעו איך יוצרים תיבה אלקטרונית.

ליהי פלדמן: מה זה איך יוצרים?

ליהי פלדמן: איך נראית המערכת?

ליהי פלדמן: מה המרכיבים שלה?

ליהי פלדמן: מה זה אופן יצירת התיבה?

נתן הרשקוביץ: הכוונה היא לנושא מאוד טכני שאומר איך יהיו הגישות לתיבה, איך תהיה ההרשמה לתיבה, איך תהיה פעילות התיבה.

דניאל רימון: מה הם תנאי החומרה והתוכנה של המחשב ממנו יוצרים את הגישה למערכת.

דניאל רימון: זה ממש תפעול.

דניאל רימון: איך עושים בקשה לרישום מורשה גישה, איך מבצעים את הרכישה של התעודה האלקטרונית, איך מחדשים את התוקף שלה, איך מבטלים את המינוי, איך מתחברים טכנית לתיבת הדואר האלקטרוני המאובטח ובאמצעות איזה כתובת, איזה כפתור וכולי.

דניאל רימון: אם את רוצה לראות, אני אשמח להראות לך את הטיוטה.

ליהי פלדמן: כן, אשמח לראות.

ליהי פלדמן: שוב אני חוזרת להערה שלי שהערתי קודם.

ליהי פלדמן: ניקח לרגע כדוגמה את סדר הדין האזרחי, יש שם הסדר דומה ויש כללים לגבי מה המערכת צריכה לעשות ואז כל מערכת יכולה לעבוד או לא לעבוד.

ליהי פלדמן: אני היום כעורכת-דין קיבלתי הרבה פרסומים של כל מיני גופים שלא שמעתי עליהם בחיים, והם מבקשים ממני להצטרף לשירות שלהם כי הם טוענים שהוא עומד בדרישות החוק.

ליהי פלדמן: זה כאשר אין אף אדם, חוץ מאשר אותו גורם שיווקי שפנה אלי, שאומר לי שהוא עומד בדרישות החוק.

ליהי פלדמן: אם רוצים להרוויח כאן את הוודאות ולא לנעול את זה למערכת אחת בלעדית שרק אתה הם עובדים וזה יהיה המצב דה-פקטו אלא לאפשר לגורמים רציניים אחרים לעמוד בדרישות ולקיים אותן, צריך ליצור איזשהו מנגנון שייצור ודאות כזאת, איזושהי יכולת פנייה אליכם.

דניאל רימון: את יכולה להסתכל בינתיים ולראות.

דניאל רימון: עדיין הנטל להוכיח שמקיימים את הדרישות האלה יהיה על מי שמשתמש במערכת.

ליהי פלדמן: אנחנו אמורים לחפש את הגורם?

דניאל רימון: לא.

דניאל רימון: החוק מכיר בטכנולוגיה איקס, אתה אומר שיש לכם טכנולוגיה ואי שהיא גם טובה, תפנה אלי ואני אאשר לך אותה.

דניאל רימון: יש לכם מערכת שעומדת בתקנות?

דניאל רימון: תפנה ונאמר לך שהיא בסדר.

דניאל רימון: נפרסם רשימה, נספח בסוף, שאומרת שהנה המערכות שחזקה עליהן שהן בסדר.

מאיר שטרית: את טועה בקונספט ואני אסביר לך למה.

מאיר שטרית: מה שהחוק הזה בא לשנות זה את משלוח ההודעות על ידי רשות ניירות ערך לקליינטים שלה.

מאיר שטרית: אף אחד אחר לא יכול לשלוח את ההודעות האלה אלא הם שולחים אותן.

מאיר שטרית: הם לא צריכים את הדואר בשביל לעשות את זה.

מאיר שטרית: יש להם את המחשבים שלהם ואת האנשים שלהם.

מאיר שטרית: הם לא צריכים חברה חיצונית לעשות את זה.

מאיר שטרית: לכן כאן זה לא קיים.

מאיר שטרית: את יכולה לחפש את שוק העבודה בתחום שצריכים לדווח לרשות ניירות ערך.

מאיר שטרית: לכן שאלתי על הפרטיים ואמרו לי שיש 5,000 אנשים ושאלתי למה הם לא מדווחים על ידי מחשבים ושמעתי את ההסבר למה הם לא נדרשים עדיין לדווח באמצעות מחשבים.

דניאל רימון: הם יכולים אבל הם לא חייבים.

מאיר שטרית: לא מחייבים אותם.

מאיר שטרית: אם אני אדם פרטי, אין לי אמצעים, אין לי מחשב בבית, אני לא מתמצא, אני הייתי קונה שירות כזה של מישהו שיודע לדווח בשבילי ולעשות את הסידור הזה.

מאיר שטרית: זה השוק שלך.

מאיר שטרית: את רוצה לשכנע את רשות ניירות ערך להוציא מידה את הפעולה של הדיווח.

ליהי פלדמן: זה חוזר להיכן שהיית קודם.

מאיר שטרית: לא חוזר.

מאיר שטרית: הם לא ייתנו לאף אחד אחר למסור מטעמם את ההודעות לקליינטים.

מאיר שטרית: אין דבר כזה.

מרים אילני: זה לא מטעמם.

מרים אילני: אני חושבת שההערה שלי היא נכונה.

מרים אילני: היא אומרת שאתם הרי קובעים כללים ומי יאשר לי שאני עומדת בכללים האלה?

מרים אילני: האם אפשר ליצור מנגנון בו אני פונה לרשות ואומרת לה שאני פעלתי לפי הכללים שלה, אנא אמרי לי מראש שהכללים האלה נכונים, שאני עומדת בהם, שאני בסדר.

מאיר שטרית: כאן מדובר לגבי הקליינטים.

ליהי פלדמן: אתה בעצם אומר שיש לך מערכת ואתה רוצה לתת לה תוקף.

מאיר שטרית: מחר הרשות תפרסם כללים שאומרים לאדם שרוצה להשתמש בדואר אלקטרוני שהתנאים של הדואר האלקטרוני הם א', ב' ו-ג'.

מאיר שטרית: הכללים האלה, גם אתם תראו אותם.

מאיר שטרית: אתם רוצים לתת שירות לאנשים?

מאיר שטרית: תציעו.

מאיר שטרית: אף אחד לא מפריע לכם.

מאיר שטרית: תעמדו בכללים ותעשו.

מרים אילני: או אם תחשבו שהכללים לא מספיק ברורים.

מאיר שטרית: אנחנו לא דנים בכללים האלה עכשיו.

מאיר שטרית: קבענו שוועדת הכספים תאשר אותם.

מאיר שטרית: וזה בכלל לא ענייני.

מאיר שטרית: מיצינו את הנקודה.

רחל יעקובי: האם המערכת משמשת באמת להעברת מסמכים ומסרים או גם היא יכולה לשמש תחליף לדואר אלקטרוני כמו שאנחנו בחיי היום יום משתמשים?

רחל יעקובי: דהיינו, אם יש לכם איזו שאלה לשאול.

רחל יעקובי: אני שואלת כי אנחנו למשל רואים את ההבדל בין מסמכים פחות או יותר קבועים, דפוסים קבועים, לבין איזשהו קשר ישיר.

דניאל רימון: המטרה היא שהיא תשמש לכל דבר ועניין.

דניאל רימון: אם מישהו רוצה לשאול את הרשות שאלה, אנחנו מכוונים אותו לעשות את זה באמצעות – יש לנו מערכת חוות דעת, איך פונים לרשות, יש הנחיה באתר – וגם אז אנחנו מצפים, אני לא אומר שאף פעם תאגיד לא פונה אלינו טלפונית בשאלה או בדרכים אחרות, אבל הדרך הרשמית שבה צריך לבצע פנייה על מנת שהוא ידע להבטיח שהפנייה התקבלה היכן שצריך ונענתה כמו שצריך, היא בדרך של ה-מגנא.

רחל יעקובי: כאשר מדובר על קשר יותר רציף, זאת אומרת, אתה שולח איזושהי שאלה, לא מסר, לא מסמך, ומחכה, כלומר, אתם מצפים לתשובה נניח מיידית, השאלה אם באמת המאפיינים כאן של הצעת החוק מתאימים לתקשורת כזאת, לאינטראקציה כזאת.

נתן הרשקוביץ: היכולת הטכנולוגית קיימת.

נתן הרשקוביץ: לא חייבים מסמך באורך של חמישים עמודים אלא אפשר להסתפק בשתי שורות.

רחל יעקובי: זה ברור, אבל לא בהיבט הזה אני שואלת.

דניאל רימון: לא רק שהיא קיימת אלא היא נבחנה גם.

דניאל רימון: עשינו פיילוט במערכת כזאת לפני כשנה ובדקנו שהיא אכן מתקיימת.

דניאל רימון: היא עובדת.

נתן הרשקוביץ: זה יהיה יותר נוח מטלפון.

רחל יעקובי: השאלה אם זה מעשי ושזה שמיש.

מאיר שטרית: למה זה לא מעשי?

רחל יעקובי: יש לכם שני ימים עסקים למשל.

מאיר שטרית: יש שני מחשבים משני הצדדים, יכולים לדבר אחד עם השני, נותנים 48 שעות לאדם לקרוא את ההודעות שלו וזה הוגן.

מאיר שטרית: אני לא מבין מה לא ברור כאן.

חוזה ג'ואי פלג: אני רוצה להרחיב את השאלה של רחל.

חוזה ג'ואי פלג: המערכת היא דו-סטרית, זאת אומרת, בין השולח לנמען והפוך.

חוזה ג'ואי פלג: השאלה שלי היא האם היא גם רוחבית.

נתן הרשקוביץ: לא.

חוזה ג'ואי פלג: האם היא גם רוחבית בין התאגידים.

נתן הרשקוביץ: היא לא רוחבית.

חוזה ג'ואי פלג: זאת אומרת, זה ביני לבינו.

נתן הרשקוביץ: זאת מערכת אחרת.

מאיר שטרית: מה זאת אומרת מערכת אחרת?

מאיר שטרית: למה מערכת אחרת?

נתן הרשקוביץ: מגנא היא מערכת מבוססת אינטרנט והיא שונה ממאפיינים של דואר אלקטרוני.

נתן הרשקוביץ: היא לא דואר אלקטרוני במובן שלו.

נתן הרשקוביץ: זאת מערכת שאני ניגש לאתר אינטרנט וממלא שם את הדברים ומצרף.

נתן הרשקוביץ: למה זה לא דואר אלקטרוני?

נתן הרשקוביץ: משום שכל השדות ב-מגנא הן שדות אינטליגנטיים שהציבור יכול לקחת אותם ולעשות השוואות בין חברות ודברים כאלה.

נתן הרשקוביץ: לכן מגנא היא משלוח דואר לרשות אבל בעצם זה לא דואר במובן של אי-מייל.

מאיר שטרית: בשורה התחתונה זה בסוף דואר אלקטרוני.

חוזה ג'ואי פלג: זה מאוד לא ברור.

נתן הרשקוביץ: אני אסביר לך.

נתן הרשקוביץ: מגנא היא מערכת שבנוסף להעברת המסמך הזה לרשות היא עושה עוד הרבה דברים אחרים.

נתן הרשקוביץ: היא מאפשרת למדווח למלא פרטים מסוימים, נתונים מסוימים, שמועברים יחד עם המסר האלקטרוני.

נתן הרשקוביץ: כאשר אני מוציא מייל רגיל, במייל רגיל הכלים האלה לא קיימים או לא היו קיימים בזמנו כאשר מגנא הוקמה.

מאיר שטרית: הדיווח אליכם הוא לא באמצעות ה-מגנא?

נתן הרשקוביץ: הוא באמצעות ה-מגנא אבל זה לא בדיוק מייל.

מאיר שטרית: בסדר, אין לי ויכוח על זה.

מאיר שטרית: התאגיד שמדווח אליכם, מדווח דרך ה-מגנא?

נתן הרשקוביץ: דרך ה-מגנא בלבד.

מאיר שטרית: אז אין ויכוח.

מאיר שטרית: אלה שני הצדדים.

נתן הרשקוביץ: לא.

נתן הרשקוביץ: חזרה זה באמצעות המערכת.

נתן הרשקוביץ: טכנולוגית מגנא זה כיוון אחד והחוק הזה מדבר על הכיוון השני.

מאיר שטרית: מה זה הכיוון השני, זאת מערכת מחשב אחרת?

נתן הרשקוביץ: לא.

נתן הרשקוביץ: הגישה עם אותו תוקן ועם אותו הדבר אבל לכתובת אינטרנט שאולי שונה מהכתובת של מגנא.

מאיר שטרית: אני לא מבין את העניין.

מאיר שטרית: מערכת ה-מגנא היא מערכת שקושרת את רשות ניירות ערך באמצעות מחשבים עם הקליינטים שלכם.

נתן הרשקוביץ: נכון.

מאיר שטרית: באמצעותה הם מדווחים לכם היום על כל דיווח שרוצים למסור לבורסה.

נתן הרשקוביץ: נכון.

מאיר שטרית: אתם רוצים להחזיר להם דואר.

מאיר שטרית: אתם רוצים להחזיר להם הודעות, דואר, מה שלא יהיה, ואתם לא מחזירים באמצעות המערכת?

נתן הרשקוביץ: באמצעות זה.

מאיר שטרית: מה זה?

מאיר שטרית: זה חוק.

נתן הרשקוביץ: באמצעות המערכת, דואר אלקטרוני מאובטח שמוגדר כאן.

מאיר שטרית: אחר.

קריאה: זאת לא ה-מגנא.

נתן הרשקוביץ: יש מאפיינים מאוד מאוד דומים ל-מגנא, אבל תהיה למשל כתובת אינטרנט אחרת לקבלת הדואר.

נתן הרשקוביץ: הכתובת שאני ניגש אליה כדי לשלוח דואר, ושאתה תראה את הדואר, היא כתובת ב'.

מאיר שטרית: זאת אומרת שאם אני קליינט שלך, אני מקבל דואר במחשב אחד ואתה עונה לי במקום אחר.

יעל תנחומא: באותו מחשב, אבל הטכניקה היא שונה.

יעל תנחומא: זה אותו אדם עם אותו תוקן, נכנס לאותו מחשב, אלא שהוא מקבל את זה בכתובת אחת וחוזר לכתובת אחרת.

יעל תנחומא: הסיבה לכך שיש קצת שונות בין הפלטפורמות, כי למשל ב-מגנא – ניסה לומר נתן – השדות הם הרבה יותר תחומים והם לא נותנים לך ספייס לכתוב איך שאתה רוצה אלא יש תצורה.

מאיר שטרית: זה ברור לי.

מאיר שטרית: באתר של הקליינט יראו את הדואר שחוזר ויוצא?

נתן הרשקוביץ: יראו את זה בחלון כזה ובחלון כזה.

מאיר שטרית: את שניהם.

נתן הרשקוביץ: כן.

נתן הרשקוביץ: באותו מחשב.

נירה לאמעי-רכלבסקי: אם כך, במערכת דואר אלקטרוני מאובטח שבחוק הזה, האם יש אפשרות לחברה שרוצה לכתוב לכם משהו מעבר לרובריקות של מגנא, לעשות השב ולענות להודעה שלכם שהיא לא הבינה את תוכן ההודעה?

דניאל רימון: היא לא תעשה השב לו, השב לאותו מקור, אלא היא תעשה השב במערכת המקבילה שנמצאת לה על אותו מחשב.

נירה לאמעי-רכלבסקי: גם אם היא רוצה להגיב להודעה ששלחתם לה.

דניאל רימון: נכון.

מאיר שטרית: היא יכולה לשלוח מייל.

עמית אשכנזי: אני רוצה לחדד את הנקודה כי נגעת בנקודה מאוד מאוד חשובה שעלתה כאן כאשר דיברנו גם בוועדה הזאת וגם בוועדות אחרות על התקשורת בין האזרח לממשלה וחשוב לומר את הדברים.

עמית אשכנזי: בעצם מה שקורה הוא ש-מגנא הקימה מערכת מאוד מאוד חזקה לניתוב הדואר הזה כבר באופן אוטומטי וכל היכולות שלה, זה בדיוק הדבר שאתה רוצה להגיע בתוך רשות ניירות ערך הכי מהר לאדם המתאים.

עמית אשכנזי: מגנא עושה את זה.

עמית אשכנזי: היא עוזרת להשתמש במחשב ככלי מאוד מהיר לניתוב הדואר.

עמית אשכנזי: לכן היא מתאימה מאוד בכיוון מהחברה אל רשות ניירות ערך ואז כחלק מתהליך המשלוח והדיווח כבר נעשה חלק גדול מהחשיבה על הדיווח.

עמית אשכנזי: לכן זה מאוד מתאים לכיוון הזה.

עמית אשכנזי: בחזרה לאזרח, התקשורת היא כללית ולכן זה עובר דרך המערכת הזאת.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 4.

נירה לאמעי-רכלבסקי: תיקון חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות בחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות, התשנ"ה-1995 (להלן – חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות), לפני סעיף 41, מתחת לכותרת "פרק ט': הוראות שונות", יבוא: "40א.

נירה לאמעי-רכלבסקי: המצאת מסמכים מהרשות בדואר אלקטרוני מאובטח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: על הודעה, הוראה, דרישה וכל מסמך אחר שהרשות או עובד שהיא הסמיכה לכך רשאים להמציא לפי חוק זה, לתאגיד מורשה או למי שהגיש בקשה לקבלת רשיון תאגיד מורשה, יחולו ההוראות לפי פרק ז'2 לחוק ניירות ערך בשינוים המחויבים".

נירה לאמעי-רכלבסקי: אלה בעצם כל הדיווחים שחייבים להעביר לפי החוק הזה שהרשות צריכה למסור ליועצי השקעות.

דניאל רימון: יש כאן שני סעיפים שהם תיקונים עקיפים, כאשר האחד הוא חוק הסדרת העיסוק והשני הוא חוק השקעות, כדי שיחילו את אותן הוראות ביחס לתאגידים מפוקחים על פי דינים אלה.

דניאל רימון: למשל, נאמנים ומנהלי קרנות בחוק השקעות משותפות בנאמנות ולמשל בעלי רשיון שיווק, ייעוץ, השקעות אל מול התיקים לפי חוק הסדרת העיסוק.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 5.

נירה לאמעי-רכלבסקי: תיקון חוק השקעות משותפות בנאמנות בחוק השקעות משותפות בנאמנות, התשנ"ד-1994 (להלן – חוק השקעות משותפות), אחרי סעיף 129א יבוא: "129ב.

נירה לאמעי-רכלבסקי: המצאת מסמכים מהרשות בדואר אלקטרוני מאובטח על הודעה, הוראה, דרישה וכל מסמך אחר שהרשות או עובד שהיא הסמיכה לכך רשאים להמציא לפי חוק זה, למנהל קרן או לנאמן לקרן, יחולו ההוראות לפי פרק ז'2 לחוק ניירות ערך בשינויים המחויבים.

מאיר שטרית: מהו פרק ז'2 לחוק ניירות ערך?

דניאל רימון: זה הפרק שאותו אנחנו מאשרים כעת.

מאיר שטרית: אתם בעצם רוצים להשתמש בזה גם לגבי השקעות משותפות ונאמנות.

דניאל רימון: כן.

מאיר שטרית: יש עוד גופים שעובדים אתכם?

דניאל רימון: מניתי קודם את כולם.

דניאל רימון: אלה תאגידים מדווחים, כאלה שבאים בפנייה להיות תאגידים מדווחים, חתמים, נאמנים, מנהלי קרנות, מנהלי תיקים, יועצי השקעות, משווקי השקעות ובלבד שהם כולם תאגידים.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 6.

נירה לאמעי-רכלבסקי: תחילה תחילתו של חוק ה (להלן – יום התחילה), ביום תחילתן של תקנות לפי סעיף 44י לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 3 לחוק זה, או ביום תחילתם של כללים לפי סעיף 44יא(א) לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 3 לחוקר זה, לפי המאוחר מביניהם.

נירה לאמעי-רכלבסקי: 7.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הוראות מעבר (א) על אף הוראות פרק ז'2 לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 3 לחוק זה, בתקופה של 30 ימים מיום התחילה כל הודעה, הוראה, דרישה או מסמך אחר שהומצאו לפי הוראות הפרק האמור, יומצאו לנמען גם בדרך שהייתה נהוגה ערב יום התחילה.

נתי שילה: אנחנו היינו רוצים לבקש שבמקום התקופה של 30 ימים, תהיה תקופה של 90 ימים כי כל ההוראות כאן כרוכות בהתארגנות בחברות.

נתי שילה: זה אמור לגבי מי מקבל את ההודעה, האם זה שיש לו היום את ה-תוקן הוא באמת יראה את ההודעה, אולי זאת מזכירה שצריך להכשיר אותה.

מאיר שטרית: אל תשכח שיבוא תקנות לאישור.

מאיר שטרית: יש לך עוד מספיק זמן.

מאיר שטרית: יש לך יותר מ-90 ימים עד שיאושרו התקנות ויוגשו.

נתי שילה: צריך לבחון את זה במשך שלושה חודשים ולראות איך זה עובד בשטח והחברה צריכה לתרגל.

מאיר שטרית: מאחר שיש להם כבר תקנות מוכנות, הם יכולים לקחת את התקנות האלה ולפרסם אותן ולהתחיל להיערך עד שהתקנות יאושרו.

נירה לאמעי-רכלבסקי: זה בטח כבר פורסם באתר.

נתי שילה: צריך שהמערכת תהיה יותר משומנת.

מאיר שטרית: מתי אתה חושב שהתקנות יבואו לאישור?

דניאל רימון: התקנות כבר הוגשו לשר המשפטים, אבל שר המשפטים ושר האוצר התחלפו בינתיים וממילא הם לא היו חותמים על משהו עד שלא יאושר התיקון כאן.

דניאל רימון: אנחנו מקווים שבתוך השבוע הקרוב, אם תאושר הצעת החוק היום, נוכל להביא אל השרים תקנות לאישורם ואז הן יגיעו לוועדות הרלוונטיות.

קריאה: יש כאן הערה נכונה שצריך סעיף תחילה לתקנות עצמן כי אומרים שזה מיד עם תחילתן.

מאיר שטרית: לא, שלושים ימים אחרי.

דניאל רימון: לתקנות עצמן יש יום תחילה.

דניאל רימון: אנחנו מבטיחים כאן לפרוטוקול שמועד התחילה שייקבע בתקנות לא יהיה במועד פרסומן אלא יהיה שלושים ימים מאוחר למועד פרסומן.

מאיר שטרית: מתי להערכתכם יהיה מועד פרסומן?

דניאל רימון: בפועל זה נותן שישים ימים.

דניאל רימון: התקנות נמצאות כבר מזה זמן באתר הרשות.

אברהם מיכאלי: מה זה אומר תקציבית, אם אנחנו מאריכים?

מאיר שטרית: יש לכם בעיה לעבור לשישים ימים במקום שלושים ימים?

דניאל רימון: לא.

מאיר שטרית: אם כן, נעשה שישים ימים.

מאיר שטרית: אחרי פרסום התקנות, יש לך שישים ימים.

אברהם מיכאלי: זה עולה כסף אם שולחים את ההודעה הכפולה?

נתן הרשקוביץ: לא.

אברהם מיכאלי: אמרת שישים ועוד שלושים, כך שיש לכם תשעים ימים.

גד סואן: מקובל.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ב) על אף הוראות סעיף 40א לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות כנוסחו בסעיף 4 לחוק זה, בתקופה של 30 ימים מיום התחילה, כל הודעה, הוראה, דרישה או מסמך אחר שהומצאו לפי הוראות הסעיף האמור, יומצאו לנמען גם בדרך שהייתה נהוגה ערב יום התחילה.

אברהם מיכאלי: גם כאן נאמר שישים ימים.

מאיר שטרית: לכולם שישים ימים.

נירה לאמעי-רכלבסקי: (ג) על אף הוראות סעיף 129ב לחוק השקעות משותפות כנוסחו בסעיף 5 לחוק זה, בתקופה של 60 ימים מיום התחילה, כל הודעה, הוראה דרישה או מסמך אחר שהומצאו לפי הוראות הסעיף האמור, יומצאו לנמען גם בדרך שהייתה נהוגה ערב יום התחילה.

מאיר שטרית: אני מבקש להביא לידיעת

מאיר שטרית: כם שקיבלתי מכתב מחברה בשם רשום קום עליו חתום מיכאל פלדביין, מנכ"ל רשום קום, והוא כותב לי כלהלן: "חשיבות אימות התוכן והכללתו בהצעת החוק.

מאיר שטרית: התוכן הנו מהותו וליבתו של המסר.

מאיר שטרית: המילה מסר, פירושה דיווח, מידע, ידיעה.

מאיר שטרית: בדברנו על מסר, אנו מכוונים לתוכנו של מה שנאמר בו.

מאיר שטרית: כאשר מדובר במסר שנשלח, הכוונה היא לתוכן ספציפי שנשלח ועל משמעותו ולא רק לכך שאותיות או סימנים נשלחו.

מאיר שטרית: אם לא נאפשר לאמת את תוכן המסר, מה נוכל להוכיח ביום שנשלח משהו מפלוני לאלמוני.

מאיר שטרית: זה פתח למחלוקות ומחטיא את מטרת הצעת החוק שהיא מניעת מחלוקת בנוגע למסר.

מאיר שטרית: בניגוד לעולם הנייר שם אסור לפתוח מכתבים לכל הפחות מטעמי צנעת הפרט, בעולם האלקטרוני ניתן לאמת תוכן גם אם המעטפה סגורה ללא פתיחה או קריאה של המסר ואף אם הוא מוצפן, וזאת ללא כל קושי תוך כדי תנועת המסר און זה פליי וללא עיכובים.

מאיר שטרית: קיימת אסכולה שלמה של משפטנים הטוענת שכיוון שגם בעולם הנייר אין אימות תוכן, המסקנה היא כן, וכך צורך גם בעולם האלקטרוני.

מאיר שטרית: האסכולה הזאת קוראת למעשה להעתיק את הנוהל בעולם הנייר לעולם האלקטרוני.

מאיר שטרית: בהקבלה ניתן להגדיר חתימה אלקטרונית כהעתקה גרפית של חתימתנו והדבקתה בסמוך למסמך האלקטרוני במקום להזדקק לחוק חתימה אלקטרונית והטכנולוגיה והלוגיסטיקה המסובכת הקשורה ביישומו.

מאיר שטרית: לעתים אף נטענת טענה כי לא קיימת בעיה של אישור התוכן כיוון שהנושא בא על פתרונו במסגרת חוק חתימה אלקטרונית.

מאיר שטרית: טענה זו בטעות יסודה.

מאיר שטרית: מסמך החתום אלקטרונית מעיד על זהות החותם וכי לא שונה מאת שנחתם, מאידך אנחנו מנסים בהצעת החוק שלפנינו למצוא פתרונות לשאלות מה נשלח, למי נשלח ומתי, והאם נמסר, ומה דין שמיטה להר סיני.

מאיר שטרית: מחר השולח יחתום על מסמך חדש ויטען שאת זה שלחתי.

מאיר שטרית: זאת ועוד.

מאיר שטרית: אם אנו נגביל לעצמנו רק למסמכים חתומים דיגיטלית?

מאיר שטרית: האם נאלץ לחכות עוד שנים ארוכות עד שלכל אחד תהיה חתימה דיגיטלית?

מאיר שטרית: כדי שניתן יהיה לאמת את תוכן המסר על אישור המופק להכיל מידע המייצג את תוכן המסר.

מאיר שטרית: פירוט מידע זה יכול להיות כל דבר מייצג את המסר באופן חד-ערכי ולדוגמה יכול מידע זה להיות התוכן עצמו, הש של התוכן או קיצור קישור חד-ערכי לתוכן המאוחסן באופן מובטח במקום אחר למשל של המסמך, קוד, מספר מזהה וכולי".

מאיר שטרית: לכן שאלתי קודם האם אתם שולחים הש והוא מאמת את התוכן.

נתן הרשקוביץ: כן.

נתן הרשקוביץ: הוא בעצם אומר כאן שטעות יסודה וכולי, אבל הוא חוזר על בדיוק מה שאנחנו עושים.

נתן הרשקוביץ: אנחנו עושים חתימה אלקטרונית ואנחנו עושים את פונקציית ה-הש הזאת שמוודאת בצורה מוחלטת, גם על פי חוק וגם על פי הטכנולוגיה העדכנית ביותר במדעי המחשוב, שהמסר הזה לא שונה ואילו יש פריצה או שינוי, מגלים את זה מיד.

מאיר שטרית: אבל אין שום אזכור לתוכן או שם המסמך.

נתן הרשקוביץ: זה התוכן.

נתן הרשקוביץ: התוכן לא שונה.

נתן הרשקוביץ: ברגע מסוים הרשות שלחה לך משהו, אתה פותח את זה וכל הדרך הזאת מכאן לשם, באמצעות ה-הש הזה, אתה ברגע הפתיחה יודע האם זה נפתח על ידי מישהו במקור, האם זה שונה ממשהו שהיה במקור.

נתן הרשקוביץ: הטענה שלו לגבי גרפיקה של חתימה אלקטרונית היא לא נכונה.

נתן הרשקוביץ: חתימה אלקטרונית זה לא שאנחנו מדביקים את הציור של החתימה.

מאיר שטרית: זה לא שהוא מדביק.

מאיר שטרית: הוא אומר שהטענה כאילו שלא צריך לאשר את התוכן היא כאילו שלא צריך חתימה אלקטרונית כי בעצם אפשר להדביק את החתימה וזה יהיה במקום חתימה אלקטרונית.

נתן הרשקוביץ: זה ממש לא כך.

חוזה ג'ואי פלג: הש אי אפשר לזייף.

חוזה ג'ואי פלג: ממש אי אפשר.

מאיר שטרית: שמעתי שאפשר לזייף כל דבר, כולל פריצה למאגרים.

חוזה ג'ואי פלג: בוא נגיד שזאת המערכת הטובה ביותר שקיימת כיום.

חוזה ג'ואי פלג: אם מחר מישהו ימציא משהו שיפרוץ את זה, אנחנו לא נדע עד שנמצא את זה.

חוזה ג'ואי פלג: יש לי שאלה שהיא לא נכללת בחוק.

חוזה ג'ואי פלג: בנושא של הרחבה.

חוזה ג'ואי פלג: זאת אומרת, כאשר נשלח דואר או מסר, האם יהיה לי עותק ארכיב של המסר הזה?

חוזה ג'ואי פלג: ואם כן, לכמה זמן הוא יישמר?

מאיר שטרית: מי שולח?

חוזה ג'ואי פלג: הרשות שולחת דואר לנמען.

מאיר שטרית: אז אתה מקבל אותו.

חוזה ג'ואי פלג: בכל מערכת תאגידית בעולם חייבת להיות מערכת מקבילה.

חוזה ג'ואי פלג: זאת אומרת, שלחתי, עותק אחד נשלח לארכיב.

מאיר שטרית: לארכיב אצלם.

חוזה ג'ואי פלג: של הרשות, כן.

מאיר שטרית: בוודאי יש להם עותק.

נתן הרשקוביץ: יש לנו בארכיב שלנו עותק אחד שנשמר לנצח של המסר שנשלח.

נתן הרשקוביץ: המקבל שפותח את זה, המסרים שהוא קיבל ופתח, גם כן נשמרים.

חוזה ג'ואי פלג: האם במצב עתידי כאשר תאגיד יצטרך עוד עותק, תהיה לו גישה לעותק הזה כדי שהוא יאמר שזה אכן העותק שנשלח אליו?

חוזה ג'ואי פלג: האם זה משהו שאני אוכל להשתמש משפטית?

נתן הרשקוביץ: כן.

חוזה ג'ואי פלג: כל זה לא כתוב.

מאיר שטרית: זה לא צריך להיות כתוב.

מאיר שטרית: הם שומרים באופן קבוע את כל המסרים.

חוזה ג'ואי פלג: לא, זה חייב להיות כתוב בחוק.

מאיר שטרית: זה לא כתוב בחוק.

נירה לאמעי-רכלבסקי: יש חובה כללית לשמור מסמכים.

חוזה ג'ואי פלג: לכמה זמן זה נשמר?

נירה לאמעי-רכלבסקי: הזמנים ישתנו בעתיד התוכנות שמגדירות את המסמכים.

נירה לאמעי-רכלבסקי: יש דרך לשמר את זה באופן שיבטיח שאפשר יהיה לפתוח את זה באותו אופן בעתיד.

חוזה ג'ואי פלג: מה קורה בעתיד עם השינוי הטכנולוגי?

חוזה ג'ואי פלג: אלה טכנולוגיות שמשתנות ואין לנו גישה אליהן.

חוזה ג'ואי פלג: מבחינה משפטית אני חייב שתהיה לי גישה לזה.

מאיר שטרית: למה אני צריך לתת לך גישה?

חוזה ג'ואי פלג: אני שלחתי, יש לי עותק שמור אצלם והוא אומר שזאת ההוכחה ששלחתי.

מאיר שטרית: שלחת בדואר אלקטרוני מאובטח?

חוזה ג'ואי פלג: כן.

מאיר שטרית: זאת ההוכחה בבית המשפט.

מאיר שטרית: לשם מה אתה צריך גישה?

חוזה ג'ואי פלג: כי אני חייב שיהיה לי עותק באיזשהו שלב.

מאיר שטרית: יש לך עותק אצלך.

מאיר שטרית: שמור אותו.

חוזה ג'ואי פלג: הם בעצמם אמרו שיש גבול לגודל התיבה.

מאיר שטרית: לא.

מאיר שטרית: מה פתאום?

מאיר שטרית: אין גבול.

מאיר שטרית: יש גבול לגודל התיבה שהיא מקבלת את הדואר, אבל אתה לא משאיר את כל המיילים בתוך תיבת הדואר שלך אלא אתה מאכסן אותם בתיק ושם אין לך גבול ואתה יכול לשים את כל המסרים שלך למאה השנים הבאות.

חוזה ג'ואי פלג: אני לא ממציא כאן שום דבר.

חוזה ג'ואי פלג: זה תהליך שקיים בכל העולם.

חוזה ג'ואי פלג: ברגע שהדפסתי את זה, זה מקובל משפטית?

מאיר שטרית: ברגע ששלחת את המסר בדואר אלקטרוני מאובטח, ויש לך העתק המסמך הזה, הוא מסמך משפטי לכל דבר.

חוזה ג'ואי פלג: כשאני מדפיס, ה-הש לא מודפס אתו.

נתן הרשקוביץ: אבל זה לא הדיון כאן.

חוזה ג'ואי פלג: מחר יש לי בעיה ואני צריך לגשת למסמך הזה.

מרים אילני: אני חושבת שזה על פי הדין הכללי.

מרים אילני: חובת הרשות לשמור מידע, למסור מידע, חוק חופש המידע וכולי.

מרים אילני: זה לא משהו ספציפי לחוק הזה.

מרים אילני: זה לא המקום להסדיר את זה.

רחל יעקובי: אמרה היועצת המשפטית של הוועדה שתהיה אפשרות גם לשחזר ולאחזר מידע גם אם הטכנולוגיה השתנתה.

מאיר שטרית: היום אני יכול לאחזר מידע בבנק.

רחל יעקובי: הטכנולוגיה זה דבר מאוד מאוד דינאמי ושלא ייווצר מצב שמחר היא השתנתה ולא ניתן לאחזר מידע למשל על לקוחות.

נתן הרשקוביץ: זאת אחריות שלנו בכל מקרה.

מאיר שטרית: יש לך סרטי וידאו בבית?

מאיר שטרית: פעם שמרת על קלטות וידאו?

מאיר שטרית: היום כבר לא משתמשים בקלטות וידאו ושומרים הכל על דיסקים.

מאיר שטרית: מחר תימצא טכנולוגיה חדשה, אז עושים המרה לטכנולוגיה החדשה.

רחל יעקובי: זאת בדיוק הבעיה.

רחל יעקובי: זה לא פשוט.

מאיר שטרית: תאמיני לי שזה מאוד פשוט.

רחל יעקובי: ממש לא פשוט.

מאיר שטרית: חברים, האם אפשר לומר שלפנייה של חברת רשות קום יש תשובה?

עמית אשכנזי: אני רוצה לומר את התשובה המשפטית כי בחוק הזה, בשונה מגלגולים קודמים של דואר אלקטרוני רשום שהיו כמו שהזכרת, הרשות הלכה והחמירה עם עצמה כי יש לנו כאן הגדרה למסר אלקטרוני מאושר.

עמית אשכנזי: הם אומרים שכל התקשורת שהם מוציאים מהרשות לכל העובדים שישתמשו במערכת, וזה אני ביררתי אתם היטב, תהיה חתימה אלקטרונית מאושרת.

עמית אשכנזי: כלומר, גם מצד הרשות כל התקשורת תצא בחתימה אלקטרונית מאושרת וזה כתוב כאן בחוק כחלק מהמערכת.

מאיר שטרית: יהיה הש.

עמית אשכנזי: יהיה הש.

מאיר שטרית: אם כן, יש תשובה חיובית.

מאיר שטרית: אני רוצה לפנות לרשות ניירות ערך ולומר לכם שאני מבקש שתעשו צעדים כדי למנוע את הפרסומים בכתב.

מאיר שטרית: צמצמו את הפרסום הדרוש למודעה קטנה של הפניה לאינטרנט.

מאיר שטרית: תדאגו שיפרסמו את הכל באינטרנט.

מאיר שטרית: חבל על הנייר.

מאיר שטרית: אנחנו מזהמים את כדור הארץ, מחסלים את יערות הגשם, חבל על הנייר.

מאיר שטרית: זאת פשוט בושה.

מאיר שטרית: אני אומר לך שבאינטרנט, אם מפרסמים באתר אינטרנט מסודר כמו שצריך, הרבה יותר קל להגיע לאינפורמציה הזאת, הרבה יותר קל לקרוא אותה, הרבה יותר קל להסתכל בכל מקום.

מאיר שטרית: אני חושב שרצוי מאוד לצמצם את השימוש בנייר בעיתוני.

מאיר שטרית: חבל על הכסף של החברות.

מאיר שטרית: שיעשו הפניה.

מאיר שטרית: כתוב שצריך לפרסם, בסדר, צמצמו, תעשו בתקנות תיקון ותאמרו שאתם מצמצמים את הפרסום לגודל של שני סנטימטרים על שני סנטימטרים ותפנו לאתר איקס באינטרנט כדי לראות את הפרסום המלא.

קריאה: הפניה ל-מגנא.

מאיר שטרית: הפניה ל-מגנא לראות את הפרסום.

מאיר שטרית: זה יחסוך הרבה מאוד כאב ראש, כסף ונייר.

אברהם מיכאלי: אלא אם זה לא בניגוד לחוק אחר.

אברהם מיכאלי: בחוק חובת המכרזים היה ויכוח גדול על זה, אם זה חל עליהם או לא חל עליהם.

מאיר שטרית: צריך לבטל את כל הדבר הזה ולפרסם הכל באינטרנט.

מאיר שטרית: לא צריך לפרסם בעיתונים.

מאיר שטרית: הדבר היחידי שמניע את העניין הזה, זה האינטרס של העיתונים לקבל כסף.

מאיר שטרית: נקודה.

מאיר שטרית: מאחר שהעיתונים, גם להם יש אתר אינטרנט, לכן הם צריכים להתרגל.

מאיר שטרית: לא כל דבר צריך לפרסם בעיתונים.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הערה לגבי הנוסח.

נירה לאמעי-רכלבסקי: הגדרה של חתימה אלקטרונית צריכה להיות לאור השינוי שעשינו חתימה אלקטרונית מאובטחת.

נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו לא משתמשים במונח חתימה אלקטרונית בלבד אלא חתימה אלקטרונית מאובטחת.

עמית אשכנזי: אני מניח שהנוסח גם יבקש כי צריך יהיה לכתוב משהו כמו חתימה אלקטרונית מאובטחת ומאושרת כהגדרתה.

נירה לאמעי-רכלבסקי: בדיוק.

נירה לאמעי-רכלבסקי: גם לגבי חתימה אלקטרונית מאושרת שמופיעה אחר כך.

עמית אשכנזי: גם הביטוי מסר אלקטרוני.

עמית אשכנזי: מסר אלקטרוני, חתימה אלקטרונית מאובטחת, חתימה אלקטרונית מאושרת כהגדרתם בחוק חתימה אלקטרונית.

מאיר שטרית: אתם מוזמנים להביא את התקנות האלה לתיקון התקנות שאתם מביאים עכשיו ואנחנו נאשר אותן כאן.

קריאה: לא נעשה כאן דיון ברמת האבטחה של המערכת.

מאיר שטרית: אני לא מתעסק ברמת האבטחה בחוק הזה.

מאיר שטרית: אני סומך עליהם.

רחל יעקובי: במהלך הדיון נפל לי האסימון, בעקבות השאלה הקודמת ששאלתי.

רחל יעקובי: זאת אומרת שאני תאגיד, חברת טבע שהזכירו כאן, רוצה לשלוח אי-מייל, כי אז אני שולחת באמצעות המערכת.

רחל יעקובי: הרשות שלחה לחברת טבע וחברת טבע רוצה להשיב והיא הולכת ל-מגנא.

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: מה איכפת לך איך הם משיבים לך?

מאיר שטרית: יש עוד הערות?

מאיר שטרית: אין.

מאיר שטרית: אנחנו מצביעים על אישור החוק עם התיקונים שערכנו.

מאיר שטרית: ה צ ב ע ה החוק אושר פה אחד אני מודה לכם.