הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 6, 2009-06-23 12:00

מוחמד ברכה: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין, אני מודה לך שכיבדת את הכנס הזה בנוכחותך.

מוחמד ברכה: חשוב שראש הבית הזה יעמוד גם בראש השולחן ובראש הכנס.

מוחמד ברכה: זה רק מראה שכבוד היושב-ראש מייחס חשיבות למפגש שלנו, מפגש שמתקיים לציון יום הסמים הבינלאומי כאשר השנה הדגש, לא הישראלי אלא הבינלאומי, הוא על מעורבות ואחריות הורים במלחמה בנגע הסמים.

מוחמד ברכה: אני כמובן לא ארבה במלים בפתיחה כי הפתיחה שמורה לכבוד יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: מכובדי, יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מוחמד ברכה, מכובדי וחברי.

ראובן ריבלין: אדוני מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים, יאיר גלר, מכובדיי כולם, חברי הכנסת הנכבדים שאני רואה בהערכה רבה את העובדה שאתם נרתמים לנושא שהוא כל כך חשוב בחייה של מדינת ישראל ובחיי העולם כולו, שכן אם יש דבר אחד שמחבר את כולנו בעניין שהוא איננו פוליטי אבל הפוליטיקאים חייבים לעסוק בו, זאת המלחמה בסמים ומלחמת חורמה שהיא משותפת לכולנו כמו איכות הסביבה וכמו כל אותם דברים שהם בתרבות העולמית גם מעבר למחלוקות שאני מקווה, אינשאללה, שייפתרו והגיע הזמן אחרי כל הרבה זמן.

ראובן ריבלין: היבט אחד של התופעה, הייתי קורא לו מעין עישון פסיבי, כמובן רק כדי לסבר את האוזן.

ראובן ריבלין: אני מתכוון לכך שאחוז גבוה למדיי של מעורבות בתאונות דרכים מיוחס לנהגים שהיו תחת השפעת סמים ואלכוהול.

ראובן ריבלין: אזכיר רק שני ממצאים בהקשר זה ושניהם מבהילים.

ראובן ריבלין: בדיקה שנערכה בקרב הרוגי תאונות דרכים בשנים 2000 עד 2004 לימדה כי בדמם של מחצית מהם נמצא אלכוהול ברמה גבוהה מהמותר.

ראובן ריבלין: נתון אחר שהציגה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לימד על העלייה המתמדת והחדה בשנים האחרונות בהיקף התאונות הקטלניות בהן מעורבים נהגים שנהגו תחת השפעת סמים או אלכוהול.

ראובן ריבלין: לבד מכל אלה, לא למותר לציין נתונים מאלפים של המדענית הראשית של הרשות למלחמה בסמים, דוקטור רחל בר-המבורגר.

ראובן ריבלין: עלות הנזק הנגרם לחברה בישראל כתוצאה משימוש בסמים נאמד בכ-7 מיליארד שקלים בשנה.

ראובן ריבלין: זה כולל הערכות נזק כתוצאה מההשלכות הרפואיות והחברתיות, כולל פשיעה, אובדן ימי עבודה, עלות בתי סוהר, בתי משפט, ביטוח לאומי, טיפול ושיקום.

ראובן ריבלין: אני זוכר שבשנת 1988 בערכים של אז הרשות למלחמה בסמים הייתה בתקצוב של כמעט 52 מיליון שקלים.

ראובן ריבלין: בנוסף לכך משרד החינוך הקדיש שקל לכל ילד להסברה בעניין הסמים.

ראובן ריבלין: אנחנו נתנו דוגמה שבארצות-הברית למשל המדינה מקציבה מאה דולר לכל ילד כדי לנסות בחינוך למנוע את אותו נגע שאחר כך עולה עשרות מונים מבחינת תקציב המדינה לטפל בתוצאות הפגיעות שאותם סמים מעוללים לחברה.

ראובן ריבלין: לא בכדי מוגדרת הוועדה כפי שהיא מוגדרת.

ראובן ריבלין: אסור שתהיה כותרת לתפארת המליצה אלא צריך שיהיה כאן מאבק עיקש.

ראובן ריבלין: יש לנו מלחמה ומערכה קשה ביותר ואני מקווה שבהתמדה נצליח לצמצם את הנגע הזה.

ראובן ריבלין: אני מתנצל בפניכם שאני צריך לעסוק היום בעוד נושאים אחרים, אבל אני באמת חושב שהנושאים האחרים הם יותר טקסיים והנושא שלכם הוא עבודת קודש, קודש לאנושות כולה.

ראובן ריבלין: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: אני מודה ליושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת ריבלין שכיבד את האירוע בנוכחותו.

מוחמד ברכה: זו הזדמנות לברך, בנוסף לברכות בהן התחלנו לכל הנוכחים, את חברי הכנסת שהגיעו לכנס.

מוחמד ברכה: נמצאים אתנו חברת הכנסת אורית זוארץ, חבר הכנסת אריה ביבי, מי שהיה יושב-ראש הרשות ומפקד מחוז ירושלים במשטרת ישראל, חבר הכנסת עפו אגבאריה, חבר הכנסת דב חנין וחברת הכנסת רחל אדטו.

מוחמד ברכה: ברוכים הבאים.

מוחמד ברכה: כמי שעומד בראש הוועדה למאבק בסמים, אני שמח שהכנסת מייחדת לכך מקום ראוי ולא רק כאן אלא גם בסדר יומה במליאת הכנסת בשעה 4:00, אז תייחס הכנסת פרק מעבודתה לנושא הזה.

מוחמד ברכה: אין זה סוד שכל ההורים בכל העולם רוצים שהילדים שלהם יצליחו בחיים, יהיו בריאים, שיהיה לילדים הכי טוב בחיים.

מוחמד ברכה: יש הורים שמקדישים את חייהם כדי שהילדים יוכלו להשיג את זה, אך לצערי יש גם מי שמתנערים מאחריות הורית והילד נותר אבוד בחלל ריק.

מוחמד ברכה: ההורים עושים הכל כדי לשמח את ילדיהם ומשתדלים לתת לילד כלים מתאימים וראויים להתפתחות בריאה, כדי שיזכה לקבל ערכים אמיתיים ושלמים וידע בעצמו בדרך שתבטיח לו סיפוק, מילוי אושר ושגשוג.

מוחמד ברכה: חינוך צריך להיות בדו-שיח שיעורר את הילד לחשוב ולהתפתח בצורה בריאה וחופשית צריך להכין את הילדים לעולם של גדולים, שבו ירצו להיות יצרנים ולתרום לחברה.

מוחמד ברכה: אסור שהילד ירגיש מנותק מחברת הגדולים, או שהגדולים נותנים לו משהו מלאכותי

מוחמד ברכה: מקבלי ההחלטות במדינה צריכים לספק כלים למערכת החינוך וההסברה כמו למערכת האכיפה, על מנת לנקות את החברה מהרעל של הסמים.

מוחמד ברכה: חזקה עלי שהדברים שאמר כאן לפני כמה דקות יושב-ראש הכנסת שהוא בעצמו מוכן להירתם לעניין הזה, זה דבר שרק יכול לעודד במיוחד כאשר ימים אלה אנחנו עומדים במרכזם של דיונים על תקציב המדינה ובעצם על סדר העדיפויות של החברה בכללותה לשנתיים הקרובות.

מוחמד ברכה: יושב-ראש הכנסת הזכיר לפני רגע שני מספרים, האחד מעודד כביכול והשני מבהיל.

מוחמד ברכה: המספר המבהיל הוא הנזק שנגרם למשק ולמדינה כל שנה כתוצאה משימוש בסמים הוא כ-7 מיליארד שקלים והוא נתן מספר אחר ואמר שבשנת 1988 תקציב הרשות למלחמה בסמים היא 52 מיליון שקלים.

מוחמד ברכה: השנה, על פי הצעת התקציב שמונחת לפנינו חברי הכנסת, התקציב המיועד לרשות למלחמה בסמים לשנת 2009 הוא 11 מיליון שקלים, 10 פסיק משהו, ובשנה הבאה, בשנת 2010, התקציב הוא 11 מיליון שקלים.

מוחמד ברכה: כמובן שהעוסקים בעניין, גם ברשות וגם במשרד לביטחון פנים אליו הועברה האחריות למלחמה בסמים או לרשות במשרד ראש-הממשלה מקווים שהתקציב הזה יעלה ויעמוד על קרוב ל-30 מיליון שקלים בהקצבות ממקורות שונים, אבל אם זה הסכום, 11 מיליון שקלים, זה מצביע על כשל מחשבתי ועל כשל בסדר העדיפויות.

מוחמד ברכה: במקום לפעול כך שהנזק של 7 מיליארד שקלים יהפוך לאפס, ואם לא לאפס, ל-3 מיליארד, ל-2 מיליארד, למיליארד שקלים ולהשקיע תמורת זה מאה מיליון שקלים, כאן עושים היפוך גמור ואני מקווה שאנחנו חברי הכנסת, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, נדע לפעול בשבועות הקרובות על מנת שיגדל התקציב המיועד לאותה מטרה נעלה של מלחמה בסמים והצלת הדור הצעיר מהמחלה הזו, מהרעל הזה.

מוחמד ברכה: עלינו כהורים לתת לילדים תנאים נכונים להתפתחותם, שגם הסביבה תיתן לו ותעצב אותו לקבלת האחר, ליחס שווה כלפי כולם ולאהבת הזולת, ליחס שווה בין האומות שיתבטא בקשרים בינינו, ליחס נכון לטבע גם.

מוחמד ברכה: רק אם נקיים את חובתנו כהורים לחנך ונשקיע בחינוך את כל מאמצינו, אני בטוח שניפטר מכל בעיות הסמים והאלכוהול כי הילדים שלנו יקבלו את המשמעות האמיתית של החיים וירצו לחיות בהרמוניה בינם לבין עצמם,

מוחמד ברכה: בינם לבין האחרים, בינם לבין הטבע וכתוצאה מכך ייפתרו בעיות החברה ונבטיח לילדים שלנו עולם טוב יותר.

מוחמד ברכה: אני מתכבד להזמין את מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, מר יאיר גלר.

יאיר גלר: שלום לכם רבותיי, צהרים טובים.

יאיר גלר: אני שמח על ההזדמנות שניתנה לי לעמוד כאן בפניכם חברי הכנסת המכובדים ובראשם יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים, חבר הכנסת ברכה, שנראה לי שחודשים ושנים ארוכות אתה נמצא אתנו למרות שבעצם כאשר אני בודק את הכרונולוגיה, מדובר בפחות מחודשיים.

יאיר גלר: אין ספק שיוזמותיך והקדשת הזמן, הרצון והמשאבים, מצביעים כאלף מונים על יכולות ועל כיוונים עתידיים.

יאיר גלר: אני בטוח שאנחנו נצליח בסיועך, ברוח הגבית המצוינת שאתה נותן לי ולרשות הלאומית ולשותפים הרבים שאני מיד אספר עליהם ואסקור אותם, נצליח לעשות הרבה יותר ואנחנו נצליח לעמוד במשימות וביעדים כפי שהכתבנו לעצמנו משום שהעשייה הזאת היא עשיית קודם, וכבר דובר על כך בדקות האחרונות.

יאיר גלר: זוהי שליחות ואת השליחות הזאת אנחנו רוצים לממש וליישם עד תומה ואפילו מעבר לכך.

יאיר גלר: אנחנו היום מדברים על איכות חיים.

יאיר גלר: אנחנו מדברים על סיכון ועל סיכוי.

יאיר גלר: אני רוצה דווקא לדבר יותר על הסיכויים משום שיושבים אתנו כאן שותפים רבים לעשייה.

יאיר גלר: יושבים אתנו כאן משרדי ממשלה ועמותות.

יאיר גלר: משרדי ממשלה כמו החינוך, הבריאות והרווחה.

יאיר גלר: יושבים אתנו כאן נציגי עמותת אל-סם, ואני בטוח שיושבים כאן עוד נציגים רבים אחרים.

יאיר גלר: יושבים כאן חברי הכנסת שטרחו ובאו ומקדישים את זמנם ואת משאביהם לנושא, אבל החשובים ביותר לטעמי הם הדור הצעיר שמפוזר כאן בין הכיסאות.

יאיר גלר: מדובר בעתיד שלהם, מדובר בעתיד של כולנו, מדובר בחובה שלנו להבטיח להם חיים טובים יותר, איכותיים יותר, בריאים יותר ונכונים יותר לתרומה כאזרחים אפקטיביים במדינה.

יאיר גלר: אנחנו מטפלים בהם ואנחנו נותנים להם את כל החיבוק ואת כל האהבה ואנחנו מנסים להחזיר אותם לאותם מקומות כדי לפעול וליצור כאזרח נורמטיבי במדינה.

יאיר גלר: לעתים זה מצליח יותר ולעתים זה מצליח פחות, אבל אנחנו יודעים שאת הסטטיסטיקות האלה אנחנו רוצים לשנות.

יאיר גלר: אנחנו רוצים להוריד, אנחנו רוצים לגמד, אנחנו רוצים למזער את התרבות הזאת.

יאיר גלר: זאת כבר מזמן לא תופעה כזאת או אחרת.

יאיר גלר: מדובר כאן על תרבות שאין יכולת להמשיך ולחיות אתה, בצילה או לצדה, ואנחנו חייבים לעשות כאן את כל מה שאנחנו רק יכולים על מנת למזער ולגמד את התופעה הזאת עד התקרבות למספר אפס.

יאיר גלר: אמר חבר הכנסת ברכה לפניי שיש הרבה מאוד אלטרנטיבות שגורמות לריגושים.

יאיר גלר: זה יכול להיות ספורט, זה יכול להיות תרבות, זאת יכולה להיות חברותה נעימה ואלה יכולות להיות הרבה מאוד פעילויות אנושיות אחרות.

יאיר גלר: אין שום צורך.

יאיר גלר: סמים זו בחירה ואין בהם שום כורח, אין בזה שום צורך אמיתי.

יאיר גלר: אפשר בהחלט למצוא לזה הרבה אלטרנטיבות אחרות.

יאיר גלר: כאן אנחנו נכנסים לתמונה.

יאיר גלר: יש לנו את כל היכולת לייעץ, אם דרך הקו החם של הרשות למלחמה בסמים, דרך אתרי האינטרנט, דרך העמותות, דרך אל-סם, דרך תלם, דרך גורמי הרווחה, דרך הרשויות המקומיות שמהוות גם הן מקום מאוד מאוד משמעותי.

יאיר גלר: טרם הגעתו למצב של ישיבה מול השוטר בשעה 2 בלילה, ואני אומר לכם שהחוויה הזאת כאשר קוראים לאב ולאם בשעה 2 בלילה לשבת אל מול השוטר ולספר מה הבן או הבת שלכם עשו בחצי שעה או בשעתיים האחרונות, לא רק שהיא איננה נעימה אלא היא מהווה חוויה טראומתית להרבה מאוד ילדים ולהרבה מאוד שנים.

יאיר גלר: אנחנו מאחלים לכולנו שלא נזדקק לכם, אבל אם נזדקק, שתהיו שם ותבנו ביחד אתנו כולנו חברה טובה יותר לעתיד טוב יותר למדינה ולחברה.

יאיר גלר: תודה.

מוחמד ברכה: לפני כמה שבועות הייתי במדינה אירופאית, שם מותרים מה שנקרא סמים קלים.

מוחמד ברכה: הסתובבתי בכמה מקומות ואני אומר לכם שהחוויה היא טראומתית, גם עבורי כמי שהסתכל על זה מרחוק.

מוחמד ברכה: יש נקודות מסוימות שרואים כמו העליבות של הסביבה, אנשים זרוקים ברחוב, אנשים חסרי תוחלת חיים, וזה היה מחזה זוועה.

מוחמד ברכה: אני מודה בפניכם, כאדם שמנסה ללמוד את הנושא ולבחון כל מיני סוגיות, שחשבתי אולי לייחד דיון מסוים בוועדה בנושא של סמים קלים וסמים קשים, אבל אחרי מה שראיתי שם, הנושא לא עומד אצלי על סדר היום.

מוחמד ברכה: אין סמים קלים אלא יש סמים רעילים, נקודה.

מוחמד ברכה: אנחנו חייבים להיזהר במשנה זהירות, גם הורים, גם תלמידים, גם בנים וגם בנות מהרעל האיום הזה.

גליה שחם: אני רוצה להודות על הקדשת הישיבה הזאת לנושא החשוב הזה.

גליה שחם: אני רוצה מאוד לקצר בדבריי כדי לאפשר לתלמידים שבאו לכאן להשמיע את דבריהם בהמשך.

גליה שחם: אני שמחה שיש לנו הזדמנות לטעום היום ביחד משהו ממה שנעשה במערכת החינוך, הן מבחינת תלמידים והן מבחינת עבודה שיורם שלייר עושה אתנו ומה שתראו היום, זה משהו שאנחנו עושים גם עם צוותי חינוך וגם עם הורים.

גליה שחם: אנחנו במערכת החינוך מרגישים מחויבות מאוד גבוהה ועושים הרבה מאוד עבודה, ואני חושבת שהראיה היא האנשים שיושבים כאן ורובם בחופשה, גם המורים והיועצים, גם התלמידים, והנה זה היה להם מספיק חשוב לבוא לכאן ואני מאוד מעריכה את ההורים שהגיעו גם הם.

גליה שחם: אני מדברת כאן במקום הגברת חנה שדמי מנהלת שפ"י שנמצאת בבית הזה אבל יש לנו עוד כמה פעילויות של שפ"י והיא באירוע אחר.

גליה שחם: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות להדס פילצר ולכל צוות המדריכות כאן על עבודה ועל מחויבות מאוד מאוד גבוהה, ולומר שאני מקווה שנמשיך ביחד.

מוחמד ברכה: אני מזמין את מר יורם שלייר שהוא גם פסיכולוג חינוכי אבל כאן הוא ייתן הרצאה משולבת בקולנוע.

מוחמד ברכה: אם מישהו חשב שהוא הגיע לכאן כדי לשמוע אותנו, תהיה לו גם הזדמנות להשמיע את דבריו, אמנם במסגרת הזמן שמוקצה לאירוע.

מוחמד ברכה: אנחנו מבקשים תלמידים, הורים, מחנכים וגם חברי כנסת להביע את דעתם על הנושאים שיעמדו במרכז ההרצאה ויתייחסו גם לדברים שנאמרו לפני כן.

יורם שלייר: שלום לכולם.

יורם שלייר: בפתח דבריי אני חייב לומר קודם כל תודה למוטי, האיש הטכני שעזר לנו להתחבר ולהתארגן.

יורם שלייר: אני משלב בעבודה שלי שלושה תחומים והם יגיעו לידי ביטוי כאן בהמשך.

יורם שלייר: אני עוסק כבר מעל שלושים שנים בחינוך.

יורם שלייר: עסקתי הרבה שנים בחינוך בלתי פורמלי, עבדתי עם נוער, ומטבע הדברים תמיד תמיד עסקתי במניעת סמים ואלכוהול.

יורם שלייר: היה לי הזכות והכבוד להשיק ביחד עם דוקטור דוד גרין וישראל פזי את אחת התוכניות הראשונות בארץ שקראו לה טעם החיים, טעם הסמים, בסוף שנות ה-70.

יורם שלייר: בעצם מאז אני עוסק בנושא של מניעת סמים ואלכוהול לכל אורך השנים, אפילו גם באכיפה כי הייתי פעם מזכיר קיבוץ.

יורם שלייר: אני חבר מועצת הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול מטעם הסתדרות הפסיכולוגים בישראל שאני נציגה.

יורם שלייר: במשך שבע השנים האחרונות בערך אני עובד יד ביד עם המפקחות הארציות, כאשר זה התחיל עם רות לקט ואחר כך עם גליה שחם משפ"י, בפיתוח, עדכון הידע, פיתוח תהליכים ותוכניות מניעה עבור תלמידים שהשיא של זה – כרגע אחד השיאים של זה, אני לא רוצה להקטין מתוכניות אחרות – זה מה שחבר הכנסת ברכה השתתף אתנו במכון ויצמן, תוכנית אופי שמטפלת בתלמידים בתוך המערכת שהם כבר משתמשים מזדמנים.

יורם שלייר: זאת אומרת, לא רק מניעה כוללנית.

יורם שלייר: זאת תוכנית שהובאה מארצות-הברית וצריך לתת את הקרדיט לרשות למלחמה בסמים, לדוקטור חיים מל שהביא את התוכנית הזאת ויש כאן שיתוף פעולה מדהים ושילוב כוחות של כולנו ביחד, של הרשות, של שפ"י והחלק שלי בהכנסת התוכנית הזאת ובכלל בכל הדברים שאנחנו עושים.

יורם שלייר: הדבר האחרון שאני רוצה לומר כהקדמה, ואחר כך אני אזמין אתכם גם להשתתף בתהליך במידת האפשר, הוא הדבר שמייחד את העבודה שלי לפחות והוא שילוב קולנוע.

יורם שלייר: אני אוהב קולנוע, רואה הרבה קולנוע, את סינימה פרדיסו עשו עלי אבל אני לא אפרט לכם כרגע, ולכן מה שתראו, כמה שיהיה ניתן, אני אשלב קטעי קולנוע כי לקולנוע יש את העוצמה של ההמחשה, של החוויה, ויש כלל שאני מאוד מאמין בו והוא שמה שיש בחיים כבר עשו עליו סרט ואת זה רק צריך למצוא.

יורם שלייר: למרות שהזמן הוא מאוד קצר, אם יהיה לכם צורך להעיר, לעצור, לשאול שאלות, לא להסכים אתי – אתם מוזמנים לעשות זאת.

יורם שלייר: הכי חשוב שגם נספיק לשמוע בסוף את התלמידים שהגיעו לכאן.

יורם שלייר: אני תכף אדבר על המרכיב של גיל ההתבגרות כגורם סיכון, אבל במקום לדבר, אני רוצה להראות לכם את זה בקטע קטן מתוך סרט שנקרא "אני והחבר'ה", סרט שעוסק בחבורה של בני נוער שהולכת לחפש – אני רואה שהצעירים מחייכים כאן וזה מעודד אותי – גופה של נער שנעלם וחושבים שהוא נפגע על ידי רכבת.

יורם שלייר: שתי חבורות הולכות לחפש אותו, האחת צעירה יותר, שעליה מרכז הסרט, שעולה לחטיבת הביניים, והחבורה השנייה אלה כבר הבוגרים.

יורם שלייר: אני רוצה להראות לכם את המשפט הזה בקטע קטן מהסרט.

יורם שלייר: הקרנת הסרט.

יורם שלייר: ב-1 במרץ 2009 התפרסמה הכתבה הזאת שחלק בוודאי מכירים אותה: "בן 13 השתכר ואיבד את ההכרה, נמצא ערום בגן ציבורי בירושלים, אביו מקווה שלמד את הלקח".

יורם שלייר: יש כאן כמה דברים שמספרים את כל הסיפור.

יורם שלייר: האחד, הילד הזה נמצא עם מכנסיים מופשלים וללא חולצה.

יורם שלייר: אני לא יודע למה העלתה החקירה, למה הוא היה כך ומה קרה לו בזמן.

יורם שלייר: הדבר הנוסף, שהוא היה חסר הכרה.

יורם שלייר: זאת אומרת, הוא היה במצב של הרעלת אלכוהול.

יורם שלייר: הוא נלקח לבית החולים ורק ביום שישי בבוקר ידעו מי הוא כי ההורים התקשרו לחפש.

יורם שלייר: זאת אומרת, ההורים לא ידעו מה קורה עם הילד שלהם.

יורם שלייר: ביום שישי בבוקר, כאשר הילד לא הגיע, הם התקשרו לבית החולים ואז זיהו מי הוא הילד.

יורם שלייר: ההערה הנוספת של ההורים הייתה שלא ידענו את הסיפור של האלכוהול.

יורם שלייר: כאן נמצא כל הסיפור של מעורבות הורים.

יורם שלייר: המפגש הזה המשולש של אדם, סם וסביבה.

יורם שלייר: אני אגע בכמה מרכזיים.

יורם שלייר: הנושא הזה, לא רק בגלל שזה הנושא המרכזי שלנו אלא מכיוון שזה נושא מרכזי בכלל, הנושא הראשון הוא הנושא של ההורים.

יורם שלייר: קל מאוד לדבר על התעללות פיזית בילדות שיוצרת קשיים רגשיים שאחר כך נזכיר אותם, אבל זה הרבה יותר שכיח מזה.

יורם שלייר: התעללות בילדים זה משהו פחות שכיח מאשר התופעה של נוכחות הורים נמוכה, ולא רק תופעת הורות נמוכה אלא צריך להזכיר גם ששאלת הנוכחות, צריך להתייחס גם לשאלת הפניות כי גם כאשר אנחנו מעט זמן בבית כהורים, כמה זמן אנחנו פנויים בשביל להיות אתם במקום בו הם נמצאים.

יורם שלייר: אגב, אחד הדברים המדהימים שקורה לנו בתוכנית אופי הוא שהילדים שעוברים את תוכנית אופי – ותכף הם ידברו כאן – אומרים שהמפגש הזה הוא אולי אחת ההזדמנויות היחידות בה הם מספרים ומדברים באמת על הבעיות שמדאיגות אותם ומעסיקות אותם.

יורם שלייר: זה אולי אחד הרווחים הגדולים בתוך הסיפור הזה, כמובן גם ההפחתה שאנחנו רואים.

יורם שלייר: לאחרונה יש דגש מאוד גדול להבנה שקשיים רגשיים ומצוקה נפשית הם גורם לפנייה של בני נוער לשימוש בסמים מכיוון שבאופן כללי נושא הסמים הוא התנהגות אסקפיסטית וכל מה שמאפשר לנער לברוח מהתמודדות הוא ישתמש בזה כנראה אם נוצרו התנאים לעניין הזה.

יורם שלייר: כמובן לא כל נער שבמצוקה ישתמש בסמים.

יורם שלייר: הורות חסרת אונים, גורם סיכון גבוה ביותר.

יורם שלייר: הורות חסרת אונים יכולה לנבוע הרבה פעמים מאותו דבר שקראנו קודם על הזמינות, יכולה לנבוע ממצב של כאוס משפחתי, ואני רוצה להדגים לכם בקטע קולנוע קצר מתוך סרט שנקרא "החיים כבית" שמספר את הסיפור של אבא שיש לו בן מתבגר, המשפחה גרושה, הבן גדל אצל האימא והאבא מנותק ממנו, אבל יום אחד האבא מגלה שיש לו קיץ אחד לחיות והוא מזמין את הבן שלו לבנות אתו בית.

יורם שלייר: אם אתם לוקחים את הסרט בספרייה, קחו קופסת טישו כי בוכים הרבה שם.

יורם שלייר: היה חשוב לי להביא את הקטע הזה כי אתם רואים באיזו סביבה מבחינה חומרית הילד הזה גדל.

יורם שלייר: הבעיה היא שההורים איבדו אותו.

יורם שלייר: ההזנחה כאן היא לא הזנחה פיזית אלא היא הזנחה רגשית.

יורם שלייר: כמובן ציפיות נמוכות מהסביבה.

יורם שלייר: נקודה חשובה שהוזכרה גם על ידי חבר הכנסת ברכה הוא הנושא של משמעות ודימוי עצמי.

יורם שלייר: ילדים שהדימוי העצמי שלהם נמוך, תחושת המשמעותיות שלהם היא נמוכה, הם ילדים שנמצאים בקבוצת סיכון יותר גבוהה.

יורם שלייר: אני רוצה לדבר על מהו המודל או מהי התפיסה הכוללנית שאמורה לטפל בעניין הזה כאשר צריך לזכור שכל תופעה אנושית היא בדרך כלל רב ממדית.

יורם שלייר: אתה לא יכול לטפל רק בממד אחד אלא אתה צריך לטפל בהרבה מרכיבים שמקיפים את התופעה הזאת, ואני ארצה לגעת בארבעה מרכיבים עיקריים.

יורם שלייר: ארבעה קודקודים יש למעוין הזה והם: השפעה הורית, חיזוק הערך העצמי ותחושת המשמעותיות של הילד, קיומם של צרכני זמן חיוביים ופיקוח ואכיפה.

יורם שלייר: אם אנחנו נטפל בכל המעגל הזה, זה לא רק תקציב אבל זה כמובן גם תקציב, אבל אם נשתמש בתקציב שלנו לטפל בכל הדברים האלה, וכשאני מתכוון לפיקוח ואכיפה, אני לא מתכוון למשטרה ובתי כלא אלא אני מתכוון יותר להורים.

יורם שלייר: בואו נחזור לאותו סיפור שראינו קודם.

יורם שלייר: אגב, לילד הזה היו תוכניות אחרות והוא התכוון לנסוע עם חבר שלו למקום שנקרא לק טהו בעיקר כדי להסניף שם.

יורם שלייר: מה היה לנו כאן?

יורם שלייר: מה קורה כאן בעצם?

יורם שלייר: מה היה בקטע הזה שהוא חשוב?

יורם שלייר: האבא לא מוותר על הילד שלו.

יורם שלייר: הדבר הכי חשוב בקטע הזה, אולי בפעם הראשונה הילד הזה מרגיש שהאבא לא מוותר עליו.

יורם שלייר: אם שמתם לב לניואנסים הקטנים של הקטע הזה, שהאבא מחבק אותי כאילו חיבוק, אנחנו רואים פתאום שהוא נמס, שבתוך הילד הזה, הנער הזה, יש ילד קטן שמחכה כבר עשר שנים שאבא שלו יחבק אותו, מאז ההורים שלו נפרדו.

יורם שלייר: האמירה הזאת במלים ולא במלים, אני לא מוותר עליך, היא אמירה חשובה מאוד.

יורם שלייר: עצוב בסיפור שזה קורה מכיוון שהוא בסוף ימיו והרבה פעמים, להבדיל, שואלים אותו הורים שאם לא עשינו את זה קודם, בגיל ההתבגרות עוד אפשר להציל את המצב?

יורם שלייר: אפשר אבל זה קשה מאוד.

יורם שלייר: כמובן סמכות וגבולות.

יורם שלייר: הילד הזה שראינו עכשיו הוא תוצאה של זה שההורים לא שמו לו גבולות כשהוא היה בגיל צעיר.

יורם שלייר: אני לא ארחיב את זה, אבל אין ויכוח היום שסמכות וגבולות היא חובה התפתחותית של הורה לילדו.

יורם שלייר: נושא חשוב מאוד הוא שיתוף הורים.

יורם שלייר: אני עובד עם בתי ספר הרבה פעמים אנשי החינוך מתלוננים על כך שאין להם מספיק שיתוף פעולה עם הורים.

יורם שלייר: הכי קשה בעולם זה לעשות סדנאות הורים.

יורם שלייר: הורים כמעט לא מגיעים.

יורם שלייר: מצד שני, אני יכול לומר לכם שלא תמיד כהורה הייתי מרוצה ממה שבתי הספר של הילדים שלי עשו גם בנושא סמים וגם בנושאים אחרים.

יורם שלייר: הדבר הזה שאנחנו עדים לו במציאות הישראלית, שיש מאבקים בין הורים לבית הספר, מחליש את המאבק בהרבה דברים אבל אחד הדברים הוא בנושא הסמים ואין ספק בכך.

יורם שלייר: אני לא יודע איך אצלכם, אבל כאשר אני הייתי חוזר הביתה ואומר שמורה העניש אותי, אבא שלי היה שואל אותי מה עשיתי.

יורם שלייר: בכלל לא היה ספק שאני עשיתי.

יורם שלייר: היום, אומרים לי מורים, צפוי המורה לקבל טלפון או מההורה או מעורך-הדין שלו.

יורם שלייר: חיזוק הערך העצמי בתחושת המשמעותיות של הילד.

יורם שלייר: אחת התופעות הקשות ביותר של העידן הנוכחי הוא השעמום.

יורם שלייר: הילדים של היום, יש להם מחשב, יש להם אינטרנט, יש להם טלוויזיה, יש להם פלאפון, מרכזי בילוי, פייסבוק, ICQ, והמילה שאנחנו שומעים הכי הרבה היא מצ'עמם.

יורם שלייר: אם יש הפסקת חשמל, בכלל הם אבודים, ויש הפסקות חשמל.

יורם שלייר: על העניין הזה אמר פעם ניטשה: תנו לי איזה למה ואוכל לשאת כל איך.

יורם שלייר: ויקטור פרנקל לקח את זה אחר כך ופיתח את זה לתורה שלמה אבל המשמעות של המשפט הזה היא שאם יש לי בשביל מה לקום בבוקר, אם יש משמעות לחיים שלי, אני אתמודד עם כל קושי.

יורם שלייר: אם אין, אני כנראה לא אתמודד.

יורם שלייר: אני רוצה להראות לכם דוגמה של זה, של מישהו שהוא כבר בן 30 והוא כבר ארבע שנים מחלק פיצות.

יורם שלייר: אגב, לא שהוא מחלק פיצות כי הוא לומד באוניברסיטה והוא צריך לממן את הלימודים שלו, אלא זה מה שהוא עושה.

יורם שלייר: הוא אגב תלמיד מצטיין בתיכון, נבון מאוד, אבל איכשהו חייו נתקעו והוא יסביר לכם תכף למה הם נתקעו.

יורם שלייר: הקרנת סרט.

יורם שלייר: מה אומרת תחושת משמעותיות?

יורם שלייר: פרופסור דרייקורס מדבר על ארבעה צרכים שיש לילד כדי שהוא ירגיש טוב עם עצמו, שיתפקד ולא יפריע בכיתה.

יורם שלייר: הוא מדבר על ארבעה צרכים שתוכלו לומר שאלה לא רק על ילדים.

יורם שלייר: ילד צריך להרגיש קיים, שייך, רצוי ותפקודי.

יורם שלייר: תפקודי, זה מצליח.

יורם שלייר: חייב להרגיש שהוא מסוגל להגיע להישגים, לשנות דברים, להשפיע על העולם.

יורם שלייר: דרייקורס אומר שאין מצב כזה שילד יוותר על אחד המרכיבים האלה, ואם יהיה לו אפילו יותר מאשר לאחר.

יורם שלייר: אם הוא יהיה מאוד שייך, אבל לא רצוי כל כך.

יורם שלייר: הוא יהיה בכיתה, אבל לא יאהבו אותו.

יורם שלייר: אולי הכי חשוב זה שהוא ירגיש קיים כי ילדים שלא מרגישים קיימים, ישתמשו הרבה פעמים בהתנהגות בעייתית על מנת לקבל תשומת לב.

יורם שלייר: בחלק מהמקרים שאני טיפלתי בהתערבות בנושא של איתור של אירוע סמים, התפלאנו לראות שהילדים הפחות מקובלים היו אלה שהביאו את האלכוהול והביאו את הסמים והסיבה הייתה כי זאת הייתה הדרך שלהם להרגיש שייך ורצוי.

יורם שלייר: קיומם של צרכני זמן חיוביים.

יורם שלייר: בגלל הזמן אני אדלג על קטע הקולנוע ואומר כמה דברים.

יורם שלייר: אולי במקום הראשון ביקור סדיר בבית ספר.

יורם שלייר: הנתונים מראים שילדים שנפלטים ממערכת החינוך – הנתונים כרגע מראים שימוש של 10 אחוזים בבית ספר נורמטיבי של שימוש בחומרים בלתי חוקיים- כאשר ילד כזה נפלט מתוך מערכת החינוך או אפילו עובר למערכות חינוך עמלניות, האחוזים עולים עד 40 ו-60 אחוזים.

יורם שלייר: אם הוא נזרק לרחוב, בוודאי.

יורם שלייר: למה אני אומר תנועות נוער ערכיות.

יורם שלייר: לא בטוח לגמרי - ואני אומר את זה בכאב גדול כי אומרים לי שתנועות הנוער חזרו – ובמתנ"סים המדריכים יודעים מה לומר, ויותר מזה, לא בטוח שהם בעצמם מהווים דוגמה.

יורם שלייר: התייצב אצלי לפני מספר שבועות מדריך שהתחיל את תפקידו, בחור אחרי צבא, באיזושהי מסגרת ואמר לי שהוא שמע שאני עוסק באלכוהול וסמים וכי הוא רוצה להתייעץ אתי כי תפס את החבר'ה בכיתה ז'-ח' שותים וודקה.

יורם שלייר: הוא אמר שהוא גער בהם בדיוק אבל הוא לא בדיוק יודע מה לעשות עם זה.

יורם שלייר: שאלתי אותו מה הוא אמר להם, והוא אמר להם שזה לא מתאים לגילם.

יורם שלייר: אז מה?

יורם שלייר: מעבר לזה, לא היה בפיו מילה אחת לומר על התופעה הזאת.

יורם שלייר: שאלתי אותו אם הוא שותה במסיבות, והוא אמר לי כן אבל הוא גדול.

יורם שלייר: למה אתה שותה?

יורם שלייר: אני אוהב את הקטע הזה של על סף התמסטלות כי זה מאוד פותח אותי, זה מאוד עושה אווירה טובה.

יורם שלייר: אמרתי לו שאם על זה הוא לא ידע לדבר, אין לו מה לומר להם.

יורם שלייר: אני כבר יודע על מקרים שגם שם יש שימוש לפחות באלכוהול שלא לדבר על כך שבאחת המסגרות שליוויתי באחד הישובים תפסו גידול סמים ולא רק שימוש בסמים, זה היה ישוב חקלאי בו גידלו סמים.

יורם שלייר: הזמינו אותי להתערב ואיכשהו הרגשתי שהמדריך החברתי שהתקבל לשם לפני חודשיים, אין לו מה לומר, הוא לא מספיק אקטיבי ושאלתי אותו מה הוא הולך לעשות, מה אתה הולך לומר, ופתאום חטפתי ממנו התנגדות גדולה ותוך עשר דקות היה ברור שהוא מזדהה לחלוטין עם המסרים של עלה ירוק.

יורם שלייר: איש לא בדק את זה כשקיבלו אותו לעבודה.

יורם שלייר: זה היה יומו האחרון במקום הזה, אבל את זה היה צריך לעשות קודם.

יורם שלייר: נקודה חשובה נוספת היא שוב שומרי סף.

יורם שלייר: עמיתים, אנחנו יודעים שהם שומרי הסף הגדולים ביותר והחשובים ביותר כי כאשר ילד מגיע לבית חולים עם הרעלת אלכוהול החברים שלו כבר ידעו הרבה קודם שהוא שותה ומשתמש.

יורם שלייר: ההורים יכולים להיות אולי מופתעים, אבל חברים שלו אף פעם לא מופתעים.

יורם שלייר: כאשר ילד מגיע לבית חולים על ניסיון אובדני, החברים שלו ידעו קודם שהוא דיבר על זה.

יורם שלייר: אותו דבר על בעיות אכילה ודברים כאלה.

יורם שלייר: אני רוצה להיפרד מכם כמובן בקטע קולנוע אבל לפני כן אני רוצה לומר עוד משהו.

יורם שלייר: המילה האחרונה החשובה ביותר, ולצערי הרב לא הייתי ביום חמישי בטקס שעסק בסיירות הורים.

יורם שלייר: ערב לפני כן נתתי שם הרצאה אבל לא הגעתי למחרת.

יורם שלייר: הנושא של סיירות הורים הוא נושא חשוב מאין כמוהו.

יורם שלייר: תשאלו אותי אם קל להקים את זה.

יורם שלייר: לא רק סיירות הורים דרך אגב.

יורם שלייר: אני מדבר עכשיו רק למבוגרים והילדים לא צריכים לשמוע.

יורם שלייר: המתבגרים מנצחים אותנו ההורים בגלל שהם יודעים שאנחנו מפוצלים.

יורם שלייר: כאשר אני אומר לילד שלי שהוא חוזר בשעה 1 או 2, תלוי בגיל, והוא אומר לי שלכולם מרשים ורק אתם מחזירים אותי בשעה מוקדמת, אני יכול להיות בטוח שאם אני אתקשר להורים של יוסי שאמר לי שלו מרשים, יתברר לי שיוסי אמר להורים שלו שאני מרשה.

יורם שלייר: ההורים של יוסי מרשים ורק ממני אתם עושים חנון – זה האיום הכי גדול על הורים והורים שמפחדים שהילד שלהם יוצא דופן.

יורם שלייר: לכן אחד הדברים הכי חשובים וכמעט בלתי אפשרי לעשות אותו – ואני עובר מישוב לישוב ומנסה להציע את זה – לנסות להגיע להסכמה הורית, להצהרה הורית, איזה מסיבות יש, נוכחות של מבוגר במסיבות, מתי נוסעים ומתי חוזרים, עם מי נוסעים ועם מי חוזרים.

יורם שלייר: על כל זה אפשר להסכים אבל אנחנו לא עושים את זה והילדים קובעים את האג'נדה של תרבות הפנאי החוץ-ביתית.

יורם שלייר: אני מנסה לומר כאן שטיפול בארבעת הקודקודים האלה, באותה חשיבות כמעט, יכול לחולל שינוי.

יורם שלייר: אנחנו דרך אגב יודעים שגם בנושא של תוכניות מניעה – הזכירו את רחל בר-המבורגר – כאשר בית ספר לוקח תוכנית מניעה ולא עושה אותה בשלמותה אלא לוקח חלקים מפה וחלקים משם, הוא לפעמים עושה נזק יותר גדול מאשר לא לעשות אותה בכלל.

יורם שלייר: גם כאן צריך לטפל בארבעת הקודקודים האלה.

יורם שלייר: בואו נראה איך זה מתפתח.

יורם שלייר: השחקנית היא קייט הדסון, הבת של גולדי הון.

יורם שלייר: רק שהלן תבין שהתפקיד שלה הוא לא להמשיך להיות החברה של המתבגרת הזאת, רק אז היא תוכל להשפיע על חייה ולהיות אימא שלה, וזה יקרה.

יורם שלייר: תראו את הסרט.

יורם שלייר: אגב, יש את כל הנושא של עמיתים שהוא נקודה חשובה.

יורם שלייר: אני לא יודע מי מכם בקבוצת עמיתים.

יורם שלייר: אנחנו משתמשים בפרוייקט עמיתים כדי לתת כלים כי אתם משפיעים הכי הרבה על החברים שלכם.

יורם שלייר: אגב, ככל שהילד הוא יותר מרכזי, הוא משפיע יותר לטוב ולרע.

יורם שלייר: בדקה אחת דיברתי על שני דברים מאוד חשובים, כאשר האחד הוא להעביר את הנורמה החיובית, והשני הוא להיות שומרי סף ולהבין את ההבדל, שזאת הרצאה נפרדת לגמרי, בין הלשנה להצלה ולא תמיד אתם רואים את ההבדל הזה.

יורם שלייר: בשביל זה צריך אומץ ורק אנשים אמיצים מגיעים רחוק.

יורם שלייר: תודה.

הדס פילצר: יורם, תודה שדיברת על עמיתים ואנחנו תכף נדגים אותם.

הדס פילצר: אנחנו משרד החינוך וכבר אמר יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין שצריך להשקיע הרבה כסף בטיפול במשתמשים ועדיף להשקיע במניעה, וזה מה שאנחנו במשרד החינוך מנסים לעשות.

הדס פילצר: אמרה לי פעם אתי גונן, מנהלת מרכז גמילה במלכישוע, שם יש מחלקה גדולה מאוד לנוער, לצערנו לנוער מכור, שהלוואי שאעשה את העבודה שלי כל כך טוב שלה לא תהיה עבודה, וזאת השאיפה שלנו וזאת שאיפה מאוד גדולה בתקציבים מאוד קטנים, אבל אנחנו מנסים לעשות את זה.

רפי רוטמן: כבוד חבר הכנסת מוחמד ברכה וכל המכובדים שנמצאים כאן.

רפי רוטמן: אנחנו מאוד שמחים למעמד הזה.

רפי רוטמן: בבית הספר אנחנו חיים ביחד וחייבים להתמודד במאה ה-21 בחיים שהילדים, התלמידים, אנחנו, גם המבוגרים, חשופים לנושא של שתייה מופרזת, סמים, אלכוהול, טבק, הפרעה באכילה – נושא שעלה עכשיו כאחד ההתנהגויות הסיכוניות – ואנחנו מנסים לעבוד ביחד.

רפי רוטמן: אין דבר כזה שאפשר לעבוד בוואקום, אני באופן אישי או רק הצוות שיכול לעבוד בנושא הזה.

רפי רוטמן: אצלנו יש לפחות משולש שמורכב מצוות, הורים ותלמידים ואני עכשיו אבקש מאלעזר לספר על החלק של התלמידים במשולש.

אלעזר סיימן: אני תלמיד בבית ספר קשת וכבר כמה שנים אני לוקח חלק בגוף שפועל בבית ספר שנקרא פרלמנט הבריאות.

אלעזר סיימן: מטרתו של הגוף הזה, פרלמנט הבריאות, לקדם בריאות מול התנהגויות סיכוניות עם דגש על מניעת סמים, אלכוהול ועישון.

אלעזר סיימן: אנחנו מורכבים מוועדות של מספר נציגים בכל כיתה, בכיתות ז', ח' ו-ט'.

אלעזר סיימן: אני כבר בכיתה י"א אבל נשארתי פעיל בנושא.

אלעזר סיימן: הוועדות האלה נפגשות, מגבשות כל מיני דברים ומארגנות פעילויות לכיתות שונות בבית הספר, פעילויות שנועדו למניעת התנהגויות סיכוניות וגם כמובן להיות כתובת אליה יכולים לפנות ילדים עם בעיות.

רפי רוטמן: האני מאמין של בית הספר נבנה ביחד עם טל ואלעזר לפני שלוש שנים ועכשיו טל תספר על זה.

טל אטינגר: גם אני פעילה בפרלמנט שפועל בבית ספר קשת כבר כמה שנים.

טל אטינגר: לצד כל הפעילויות שעשינו, ועשינו הרבה פעילויות בתוך בית הספר כמו ימי עיון וסדנאות, היה לנו מאוד מאוד חשוב להגדיר את המטרות שלנו ואת העקרונות שלנו בתוכנית, משהו מנחה.

טל אטינגר: כאן אפשר לראות את המצגת של אני מאמין.

טל אטינגר: הדבר שהנחה אותנו היה שרצינו ליצור רשת חברתית שתלמידים בבית הספר יהיה למי לפנות מבחינת תלמידים אחרים.

טל אטינגר: שנהיה חברים שתומכים אחד בשני, כי הרבה פעמים מאוד קשה לפנות להורים או למורים ואנשים שהכי כדאי להתחבר אליהם אלה הם החברים שלך.

טל אטינגר: הגענו למסקנה שגם אם אנחנו רואים שהרבה פעמים משקיעים הרבה כסף בתוכניות למניעת שימוש בסמים ואלכוהול, אבל בכל זאת בפועל המספרים רק עולים ותלמידים מגיעים לפעולות סיכוניות ברמה מאוד גבוהה.

טל אטינגר: הגענו למסקנה שבעצם כל תחום של עזרה, כל דבר הכי קטן שאנחנו יכולים לעזור לחברים שלנו, זה מאוד מאוד משמעותי עבורנו.

טל אטינגר: הגענו למסקנה שהרבה פעמים לפנות למורה או להורה לגבי חבר שלנו שפועל בצורה שמסכנת אותו, הרבה פעמים זה לא נקרא להלשין ולא נקרא לפגוע בו אלא אולי זה דבר הכי נכון לעשות.

רפי רוטמן: אחרי שהם מדברים אחד עם השני, אחד מהדברים שכן למדנו הוא שבמשולש אי אפשר לחיות אחד אחרי השני – המבוגרים, התלמידים והצוות – ואז, אם יש משהו רציני מאוד, הילדים כן מדברים על הקו האדום, מתי הם כן מתחילים לדבר עם מבוגר, ובבית הספר שלנו היו שני ילדים שהשתמשו בסמים לפני שנים, וילדים דיברו אתנו על כך, אתי ועם המנהלת, ואז המשולש מתחיל להשתלב אחד בשני, התלמידים והמבוגרים.

ג'נט קפלן: בית ספר קשת ארגן סדנא לנוכחות ולמעורבות של הורים כדי לעזור לנו להתמודד עם החשיפה ועם הנגישות המוגברת שיש היום לנוער לסמים, לאלכוהול ולעישון.

ג'נט קפלן: אני מאוד שמחה על הסדנא הזאת.

ג'נט קפלן: משום מה אנחנו חושבים שאנחנו יודעים הכל ושאנחנו יודעים להתמודד עם הכל, אבל במהלך הסדנא הזאת אני באופן אישי למדתי הרבה.

ג'נט קפלן: בסדנא נגעו הרבה בכל מיני דברים שיורם שלייר ציין כאן תוך כדי הדגמות, אבל אחד הדברים הכי חשובים שאני למדתי הוא הקטע של המעורבות, הדו-שיח והקשר עם הילדים גם אם לפעמים זה נראה כאילו הילד חושב שאנחנו חופרים לו או טוחנים לו, וזה לא תמיד נעים.

ג'נט קפלן: להיות שם ולדבר, לדעת, ושהילד ידע שתמיד תמיד יש לו מקום, ושיש לו אפשרות לבוא להורה גם אם הוא מסתבך וגם אם קורה משהו, שתמיד ההורה שם בשבילו.

רפי רוטמן: אני אסכם במהירות ואספר על שני מקרים שהיו לנו השנה.

רפי רוטמן: ילדה בת 13 בכיתה ט' בבית הספר, שהייתה בגן ושתתה ולפי הרופאים הייתה קרובה למוות.

רפי רוטמן: זה היה מחוץ לבית הספר.

רפי רוטמן: מדובר בילדה חכמה, מנהיגה בבית ספר, לפי דברי הפסיכולוג מדובר בביטחון עצמי למרות שהיא עושה רושם שהיא מאוד מאוד חזקה.

רפי רוטמן: הילדים וגם ההורים שאלו למה אנחנו מתערבים, כי זה היה חוץ לבית ספר, אבל אמרנו שאנחנו משפחה, אנחנו מתערבים, ישבנו עם ההורים ועם הילדים והיה תהליך של כמעט שנה עם הכיתה.

הדס פילצר: יש לנו כאן ילדים ממודיעין שקוראים לעצמם פילים – פשוט יכולים לשנות.

הדס פילצר: אלה ילדים שהם עמיתים וכאן אנחנו רואים שני דברים.

הדס פילצר: את כוחם הגדול של העמיתים וההשפעה שלהם על בני הגיל שלהם, את המשמעותיות שזה נותן להם לחיים ותראו מה קורה אתם, ואת שיתוף הפעולה שלנו, משרד החינוך, עם הרשות למלחמה בסמים שמביא את הילדים האלה להיות פעילים גם בבית הספר, גם בשעות אחר הצהרים, לאורך כל שעות היממה וזאת ההשפעה הנכונה.

הדס פילצר: שיתוף הפעולה הזה הוא אחד הדברים הברוכים ביותר.

עומר: אנחנו עומר ואלינור, תלמידי כיתה ט' בעירוני ג', מודיעין.

עומר: נמצאים אתנו גם ילדים מעירוני א' במודיעין.

עומר: נבחרנו לתפקיד לאחר שהצענו את עצמנו, עברנו תהליך הכשרה, ביקור בכפר הגמילה, סדנאות לעמידה בפני קהל, סדנאות בנושא התמודדות עם פיתוי, דיווח, עמדות לגבי שימוש בחומרים ממכרים.

אלינור: מלבד הפעילויות שעשינו בבית הספר בהנחיית רקפת לירון, שהיא היועצת של עירוני ג', נעשו גם פעילויות עירוניות בהנחיית מדריכה למניעת התמכרות, עירית אלדד, ומנהלת הרשות העירונית למניעת סמים ואלכוהול בעיר, ליאת אביזמר.

אלינור: לקבוצה שלנו קוראים פי"ל – פשוט יכולים לשנות.

אלינור: אנחנו מפנים גם לסמים ולאלכוהול, וזה כתוב לנו על החולצות.

עומר: לסיכום אומר שהתחושה שלנו, אחרי הפעילות השנה, היא שהיה כיף להעביר את השיעורים ולהעלות את המודעות בעיר.

הדס פילצר: תודה לפילים, תודה לאלינור ולעומר.

הדס פילצר: תודה לעירית אלדד ולליאת שהביאו אותם ומובילים את כל העניין הזה.

הדס פילצר: תודה לכולם.

חנא אלחסיין: לאחר שראיתי את שני הסרטים, אני אומר שאין כאן תשובה הולמת להורים.

חנא אלחסיין: זאת אומרת, המועצה הציבורית להורים בישראל שמה לה למטרה לייצג את האינטרס המגוון של הורי ישראל בתחומי החברה השונים.

חנא אלחסיין: אין לנו ספק כי המלאכה מוטלת בראש ובראשונה עלינו ההורים ואיש אינו צריך לשאת במשימה במקומנו, ואולם חברת הילדים מתפתחת בקצב שהוא לא קל לעיכול בקרב ההורים.

חנא אלחסיין: לכן לא אחת מוצאים את עצמם ההורים חסרי ידע בו אוחזים ילדיהם בנושא סמים ואלכוהול.

חנא אלחסיין: לא סתם באיסלם אסרו את הסמים ואת השימוש באלכוהול.

חנא אלחסיין: על כך חשיבות ראשונה במעלה היא לאפשר להורים נגישות להדרכה ורכישת השכלה בנושא הסמים והאלכוהול באופן ספציפי, אך לא פחות חשוב בנושאים של מנהיגות הורים, חשיבותה של הדוגמה האישית, הקניית כישורי חיים והובלת הילדים אל דרכים ומידות טובות.

חנא אלחסיין: המועצה הציבורית בישראל שואפת להנחיל הדרכות הורים כאלה בכל מוסדות החינוך ובכל רשות מקומית, קטנה כגדולה.

חנא אלחסיין: אם ישכילו הרשויות המקומיות לפרוס חסות על הדרכות כאלה ולשאת בהוצאות הכרוכות, זה יהיה מבורך ואני מקווה שהכנסת והממשלה ישימו את זה בראש מעייניהן וייתנו להורים אפשרות להיות מודרכים על ידי מומחים כדי שימצאו את הפתרון.

מוחמד ברכה: אני מתרגש מיוזמות התלמידים.

מוחמד ברכה: התכנסנו לרגל היום הבינלאומי למלחמה בסמים שמתמקד השנה במעורבות של הורים ודווקא הדברים של חנא אלחסיין היו בהחלט מתאימים לסגור את המעגל הזה של מעורבות הורים.

מוחמד ברכה: אני רוצה להודות לכל אלה שנכחו ולכל אלה שתרמו.

מוחמד ברכה: שוב, מה שאמרתי בהתחלה, אני מאוד מבקש שתראו כולכם בוועדת הכנסת למלחמה בנגע הסמים והאלכוהול ככתובת לאותה מלחמה משותפת לכולנו.

מוחמד ברכה: אני לא אוהב את המילה מלחמה, אבל בעניין הזה באמת צריך להכריז מלחמה ללא פשרות.

מוחמד ברכה: כל דבר שיעלה על דעתכם, אפשר לפנות אלינו, אל מנהלת הוועדה בת-שבע או אפילו אלי ישירות ולעוזריי.

מוחמד ברכה: כל דבר שאתם חושבים שיש משהו אותו צריך לקדם, לתת לו דחיפה, לדון בו, להזמין נציגים של משרדי ממשלה על מנת ללבן כל מיני נושאים ולדחוף לכיוון הרצוי, אתם מוזמנים לפנות אלינו.

מוחמד ברכה: זאת לא רק ועדה של חברי הכנסת אלא ועדה של האזרחים כולם.