ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 25, 2009-06-15 12:00

זבולון אורלב: חברים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה שתוקדש היום לפרוייקט "מסע ישראלי".

זבולון אורלב: ראשית, אני רוצה לומר שקיבלתי טלפון הבוקר.

זבולון אורלב: הרב מוטי אלון שנמצא בירושלים ותכנן להשתתף בישיבה לא יגיע, מאחר ואביו בשעה זו מנותח ויש שינוי בלוח הזמנים.

זבולון אורלב: איחלתי רפואה שלמה והוא נשאר עם אביו.

זבולון אורלב: אני התוודעתי ל"מסע הישראלי" מתפקידיי הציבוריים הקודמים, כמו עוד חבריי שנמצאים כאן.

זבולון אורלב: כמובן השתדלנו בכל תפקידנו הקודמים לראות בפרוייקט הזה פרוייקט חינוכי חשוב, שמכסה תחום שלצערנו מערכת החינוך לא מכסה אותו כראוי בגלל הקיצוצים בשנים האחרונות, אבל לא רק בשנים האחרונות.

זבולון אורלב: מוסדות החינוך התקשו להתמודד עם הסוגיות הערכיות, הציוניות של קשר לעם, קשר למולדת, הכרת העם, הכרת המולדת באופן מעמיק, באופן ראוי.

זבולון אורלב: גם תנועות הנוער לצערנו, לא כולם נמצאים שם, אלא אחוזים קטנים באופן יחסי.

זבולון אורלב: כך יצא שהקשר של הצעירים הנמצאים בבתי ספר גם לעם וגם לארץ הפך להיות רופף וחלש.

זבולון אורלב: לכן ראינו לאורך כל התפקידים מצווה מן המובחר - לראות איך ניתן לסייע.

זבולון אורלב: אני גם שמח שחברת הוועדה, שגם היא מנכ"לית לשעבר כמוני, של משרד החינוך והתרבות, נמצאת כאן, וודאי בתקופתה היא תוכל לומר לנו מה היה.

זבולון אורלב: נמצא איתנו גם חבר הכנסת מר זאב בילסקי, שהיה יושב ראש המוסדות הלאומיים, שגם הם היו בדרך זו או בדרך אחרת שאני לא יודע עוד בדיוק מה היא, שותפים בסוגייה הזאת.

זבולון אורלב: הדיון הזה נולד מפגישה שלי עם מר בלזברג.

זבולון אורלב: העלינו את הרעיון לקיים את הדיון הזה כדי לחשוף את המסע הישראלי גם לכנסת.

זבולון אורלב: אולי באמצעות החשיפה הזאת נוכל להגביר את הפעולה, להרחיב אותה ולהעמיק אותה.

זבולון אורלב: הישיבה הזאת מוקצבת לשעה.

זבולון אורלב: נעשה הכל בתמציתיות, אני מתנצל על כל הבעיות הטכניות שנוצרו כאן, וכן לגבי אישורי הכניסה.

זבולון אורלב: הלקח להבא, אני אומר תמיד לכולם, אל תתעסקו איתי בדברים האלה.

זבולון אורלב: בשביל זה יש מנהלת ועדה ומזכירות ועדה, הם יודעים לטפל בעניינים האלה נהדר.

זבולון אורלב: כל מה שאני עושה פה בכנסת זה רק קובע איזה נושא ומנהל את הישיבה.

זבולון אורלב: מעבר לכך, יש מינהלת ועדה.

זבולון אורלב: אני מציע שניתן ישר לאנשי עמותת "מבראשית" להציג את הפרוייקט.

יקי מנדלסון: אנחנו רוצים להגיד תודה ליושב ראש זבולון אורלב, על ההזדמנות והזימון הזה להגיע לכאן ולהציג את הפרוייקט של "מסע ישראלי מבראשית" בפני הוועדה.

יקי מנדלסון: תודה לכל חברי הוועדה.

יקי מנדלסון: אני גם רוצה לומר תודה לזאב בילסקי על הדחיפה ועל העזרה לכל אורך הדרך ועל השותפות האמיצה.

יקי מנדלסון: נמצאים איתנו השותפים הבכירים של "מסע ישראלי מבראשית".

יקי מנדלסון: האמת שהמסע הזה שמגיע עכשיו לשנתו הרביעי, מתחילת דרכו הוא נעשה בשיתוף משרד החינוך.

יקי מנדלסון: מינהל חברה ונוער והנציגים שלו, ראשיו – מר יוסי לוי ומר אלי שיש שמלווים ומנהלים את הפרוייקט הזה ביחד איתנו, בשותפות מלאה לכל אורך הדרך.

יקי מנדלסון: זה המקום להודות על השותפות הזאת שאני חושב שהיא זאת שמביאה את המסע לאן שהוא מגיע היום.

יקי מנדלסון: אין טוב ממראה אוזניים וממשמע אוזניים.

יקי מנדלסון: על כן ביקשנו להביא לכאן היום בפני חברי הוועדה את הנציגים מהשטח.

יקי מנדלסון: יושבים כאן מנהלים של בתי ספר, של תיכונים, שחוו את המסע במשך השנים.

יקי מנדלסון: אנחנו נשמע אותם בהמשך.

יקי מנדלסון: יושבים כאן כמה תלמידים שחוו את המסע בשטח ממש, ומדריכים, שהנציגים הם נציגים של כ-300 מדריכים שמדריכים היום במסע, ויחד איתם גם הצוות והמטה שמלווה את המסע הזה.

יקי מנדלסון: בעוד רגע אני אבקש מאורי להציג את המסע, מהו, ומה סוד הצלחתו.

יקי מנדלסון: כך אנחנו חושבים וכך אני מקווה שנשמע גם מהאנשים שיושבים איתנו כאן.

יקי מנדלסון: "מסע ישראלי" נולד לא בארץ, הוא נולד בפולין.

יקי מנדלסון: הרב אלון הדריך ואני זכיתי להיות איתו במסעות רבות בפולין.

יקי מנדלסון: תמיד בלילות קוננו על זה שמדוע אין מסע לפולין בארץ, זהו מסע שמציף וחושף את כל העוצמות האדירות שמופיעות ונחשפות בנוער הישראלי.

יקי מנדלסון: בפולין היה הדבר הראוי ביותר והנכון ביותר שזה יקרה, כאן בארץ במסע חי, במסע שכולל את כל הפרספקטיבה השלמה של ההיסטוריה היהודית והישראלית של כל הזמנים.

יקי מנדלסון: זה המקום לעשות מסע שורשים אל עצמנו ואל עצמי.

יקי מנדלסון: כאשר מרק בלזברג יושב ראש מ"בראשית" הגיע יחד עם תורמים, עם ג'ים פטסון בראשית הדרך, והציע, הוא שאל את הרב אלון מה החלום שלך?

יקי מנדלסון: התשובה שלו היתה מייד, לתת לנוער הישראלי הזדמנות למצוא את עצמו, להכיר את עצמו דרך נופי ארצנו - דרך השטח, דרך ארץ ישראל.

זבולון אורלב: דרך אגב, עכשיו נזכרתי.

זבולון אורלב: כשהייתי שר הרווחה יום אחד צלצל אליי מר בלזברג והרב מוטי אלון, אמרו שיש יהודי מאוד חשוב שצריכים לדבר איתו, ואם אני אדבר איתו, אז הוא יתן כסף.

מרק בלזברג: לא יהודי.

זאב בילסקי: עם נשמה של יהודי.

זבולון אורלב: כן, עם נשמה של יהודי, הסבירו לי את זה.

זבולון אורלב: אמרתי להם, אני עוסק רק באלה שאין להם.

זבולון אורלב: במי עוסק שר הרווחה?

זבולון אורלב: רק באלה שאין להם כסף.

זבולון אורלב: אבל אם אתם מבקשים, אני אעשה את הדבר הזה.

זבולון אורלב: מה התוצאה של השיחה – 10 מליון דולר.

יקי מנדלסון: מ-10 מליון דולר הללו, אני חושב שמרק ידע לשדרג אותם להרבה יותר מזה.

יקי מנדלסון: אנחנו נמצאים היום כבר קרוב ל-40 אלף תלמידים שיצאו עד היום ל"מסע הישראלי".

יקי מנדלסון: באנו היום לכאן בשביל להודות על זה, אבל גם לבקש את העזרה של חברי הוועדה הזאת על מנת שהתכנית שהצגנו לשר החינוך לפני כשבועיים, להפוך את "מסע ישראלי" לפרוייקט לאומי שכל תלמידי שכבת י"א בישראל השתתפו בו, הרעיון הזה יקרום עור וגידים.

יקי מנדלסון: זבולון הזכיר את חברת הכנסת רונית תירוש, כבר מתחילת הדרך היו במשרד ובתפקידים שהמסע הזה התחיל לנוע בדרכו.

יקי מנדלסון: זה הזמן, אנחנו חושבים, לתת לו דחיפה קדימה.

רונית תירוש: איזה אחוז מהשכבה יוצאת?

מרק בלזברג: סדר גודל של 20%-25%.

יקי מנדלסון: אנחנו נציג את כל הנתונים.

יקי מנדלסון: אני מעביר את רשות הדיבור לאורי, אבל לפני כן מלה אחת של מרק התורם, ונציג התורמים.

מרק בלזברג: פחות מדקה.

מרק בלזברג: Basically, putting money from the Jewish agency with the help of Zeev Bilskie, has been procsemetly 80 Million Shekel of privet money, downer money, that has been invested on this project un the last 4 years.

מרק בלזברג: I think that now we arrive the stage where the pilot has proven it self and it is time to make this opportunity available for every child in the land of Israel.

מרק בלזברג: That’s what today discussion is all about.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מקווה מאוד שבאמת נזכה לזה, ושלא יהיה רק מבוסס על תרומות, אלא גם על משלם המסים הישראלי דרך התקציב.

אורי כהן: בגדול, אני רוצה לעשות איזושהי סקירה.

אורי כהן: נעשה מצגת של מספר דקות, אז הייתי רוצה לתת לאנשי השטח לומר.

אורי כהן: רק פשוט שיהיה פה איזשהו יישור קו, מה זה בכלל הפרוייקט "מסע ישראלי".

אורי כהן: הרעיון שלנו במסע הזה זה באמת חיזוק הזהות היהודית ציונית והקשר למדינה דרך הסיור בשטח, דרך המקומות והאתרים שבהם עוברים.

אורי כהן: המטרות של המסע, זה כמו שאמרתי פה.

אורי כהן: אנחנו רוצים ליצור מצב שבעצם המסע יוביל לשירות משמעותי יותר בצבא, למעורבות בקהילה, לחיבור של התלמידים, של בני הנוער והחיילים שהצטרפו אלינו בשנה האחרונה להשתתף בפרוייקט.

אורי כהן: החיבור שלהם לכל מה שקשור בזהות היהודית, ציונית והקשר למדינה.

אורי כהן: המרכיבים של המסע – אנחנו מדברים פה על שלושה שלבים.

אורי כהן: יש לנו את שלב ההכנה, שזה בית הספר, כולל את ההשתלמויות של המורים, הכנת תלמידים, גם את ההורים אנחנו מערבים בשלב הזה.

אורי כהן: יש לנו את שבוע המסע עצמו.

אורי כהן: לאחר מכן יש לנו סיכום גם עם התלמידים, גם עם ההורים.

אורי כהן: אנחנו כרגע עובדים על נושא תכניות ההמשך.

אורי כהן: המסע עצמו מתחיל ביום ראשון בלילה.

אורי כהן: התלמידים מגיעים לבית הספר בשעה 12 בלילה שזה חידוש בפני עצמו.

אורי כהן: הם מגיעים ב-12 בלילה, עולים על האוטובוסים ותלמידים מהצפון נוסעים דרומה, תלמידים מהדרום נוסעים צפונה.

אורי כהן: מגיעים עם זריחה לתחילת מסלול, ושם עושים טקס פתיחה בזריחה.

אורי כהן: משם מתחיל המסע עד שבת בירושלים.

אורי כהן: המסע מסתיים במוצאי שבת בירושלים.

אורי כהן: הרעיון המרכזי של המסע, וזה קצת בא לידי ביטוי פה במהלך של היום.

אורי כהן: אנחנו לקחנו את המתודה של הנחיית קבוצות יחד עם הוראת הדרך, ובעצם הרעיון הוא - איך בכל חוויה שהתלמידים עוברים במסע אנחנו מעבדים אותה והופכים אותה לרלבנטית וקונקרטית עבור התלמידים.

אורי כהן: לצורך זה, המסע נע סביב שישה מעגלי זהות, החל מאני ועצמי אני והקבוצה, עד אני והיהדות לאורך כל השבוע.

אורי כהן: המעגל הראשון - מתחיל ביום שני בבוקר עם הזריחה.

אורי כהן: אנחנו יוצאים לטבע והמעגל הראשון הוא אני ועצמי.

אורי כהן: בעצם הרעיון שלנו אם אנחנו נמצאים למשל בקבר בן גוריון, איפה אני שומע על החזון של בן גוריון ואיפה החזון האישי שלך ביחס למדינה, ביחס לעם.

אורי כהן: אם אני מטפס את הר הרדון או את חוד עקב, ואני חווה קושי, איך אתה מתמודד עם קושי בחיים.

אורי כהן: איפה הקושי, איפה הכוחות שטמונים בך, מה היכולות ומה הסגולות שנמצאות בכל תלמיד.

אורי כהן: מתוך זה הרעיון הוא לייצר סוג של שיח, מעגל שמאפשר לתלמיד לבטא את עצמו, ולבטא בצורה משמעותית את הכוחות שטמונים בו.

אורי כהן: היום השני של המסע – זה יום של אני והקבוצה.

אורי כהן: הרעיון הוא דרך פעילויות וכל מיני הפעלות שאנחנו עושים בשטח.

אורי כהן: זה ליצור את המצב איפה אני כפרט תורם לקבוצה, ואיפה הקבוצה תורמת לי.

אורי כהן: יום לאחריו, אנחנו יוצאים מהטבע, יוצאים מהשדה ועוברים לערי הפריפריה.

אורי כהן: ביום אני והקהילה, אנחנו עוסקים בהתנדבות, בניווט חברתי.

אורי כהן: פוגשים איש שיח מהמנהיגות החברתית של העיר, ומעצימים את המקום של התחושה של החסד, של נתינה לזולת, של מעורבות חברתית אצל התלמידים.

אורי כהן: ביום למחרת אנחנו מגיעים כבר לאזור השפלה ומבואות ירושלים.

אורי כהן: זה יום של אני והעם והארץ.

אורי כהן: כשהמטרה של היום הזה זה בירור וחיזוק הזיקה והקשר של העם לארץ.

אורי כהן: אנחנו הולכים יום שלם בשטח מאתר תנ"ך לאתר תש"ח.

אורי כהן: אני אתן דוגמה.

אורי כהן: כשאני מספר את סיפור דוד וגוליית, אנחנו נברר עם התלמידים איפה התנ"ך רלבנטי לחיים שלי.

אורי כהן: מה השורשים שלי באמת פה בארץ הזאת, מה הקשר שלי באמת למקום הזה שאני נמצא בו.

אורי כהן: בערבו של אותו יום, שזה כבר יום חמישי בשבוע, כל תלמידי המסעות – זה בין 700 ל-1,000 תלמידים מדי שבוע, מגיעים לירושלים לערב מסע שמאוד חווייתי, מאוד מרגש שבעצם מאפשר להם לחוות את הכל בצורות שונות, את כל מה שהם חוו ועברו במעגלים השונים לאורך המסע.

אורי כהן: למחרת, אנחנו בעצם נמצאים ביום - אני והמדינה.

אורי כהן: כשאני בוחן בעצם איזה אני כתלמיד, יכול להיות מעורב ולקחת אחריות פעילה ואזרחות תורמת ונכונה פה במדינה כתלמיד היום.

אורי כהן: בערבו של אותו יום, אנחנו מגיעים לרחבת הכותל, כל התלמידים של המסעות.

אורי כהן: אנחנו עושים איתם קבלת שבת, ומשם הם מתפזרים לאכסניות השונות ברחבי העיר ירושלים.

אורי כהן: שבת עצמה עוסקת במעגל שנקרא אני והיהדות, כשהרעיון של אני והיהדות זה בעצם איפה היהדות היא רלבנטית ותופסת מקום בחיים שלי.

אורי כהן: היהדות במובן הרחב, היא תופסת ויכולה להיות רלבנטית לחיים שלי.

אורי כהן: את המסע אנחנו מסיימים בטקס סיום במוצאי שבת והתלמידים מתפזרים.

אורי כהן: כמו שאמרתי, בחודש שאחרי המסע יש תהליך סיכום שאנחנו עוברים עם התלמידים וגם עם ההורים ואחריות בית-הספר.

אורי כהן: בשנים האחרונות, ארבע השנים האחרונות מאז שהמסע התחיל, עברו כבר כ-40 אלף תלמידים.

אורי כהן: לפני שנה התחלנו קשר עם חיל חינוך, לילי הנציגה נמצאת פה.

אורי כהן: תת אלוף אלי מאוד דוחף את הכניסה של מסע ישראלי בעיקר לשכבות הפיקוד הזוטר של קורסי מכ"ים.

אורי כהן: השנה כבר יצאו לנו כ-1,850 חיילים ומפקדים גם מקורסי טיס חובלים והמכללה.

אורי כהן: לפני שאני מסיים את דבריי ואת החלק הזה.

אורי כהן: אני רק רוצה להקריא משהו.

אורי כהן: אני מבקש אם אפשר להעביר לחברי כנסת את העצומה.

אורי כהן: יש פה אמנה ש-100 מנהלי בתי ספר, ראשי רשויות, ראשי ארגונים חינוכיים, יושב ראש הסוכנות לשעבר חתומים עליה.

אורי כהן: אמנה שבעצם פונה לכנסת ישראל ולממשלת ישראל.

אורי כהן: אני אקרא את הדברים שנאמרים פה.

אורי כהן: "אנו החתומים מטה, ראשי הסוכנות היהודית, ראשי ערים ומנהלי בתי-ספר מכל הארץ, מעידים על ההשפעה המשמעותית של תכנית "מסע ישראלי" מבראשית על משתתפיו הן בטווח הקצר והן בטווח הארוך.

אורי כהן: תלמידים, מורים ומנהלים חוזרים מן המסע יותר מחוברים לעמם, ליהדותם, לארצם ומדינתם.

אורי כהן: הם שבים מגובשים יותר.

אורי כהן: תלמידים ומורים עם מוטיבציה מוגברת ללימוד והוספת דעת.

אורי כהן: הם חוזרים סובלניים יותר כלפי אחרים ומוכנים לשאת בעול של החברה הישראלית מתוך תחושת שליחות וייעוד.

אורי כהן: הם שבים מהמסע מחוייבים יותר לשרות צבאי איכותי ומשמעותי למען מדינת ישראל.

אורי כהן: הם חוזרים מלאה השראה כיחידים, כחלק מאומה וכחוליות בשרשרת הדורות שזכו לחיות בארץ שאבותיהם יכלו רק לחלום עליה.

אורי כהן: אנחנו מאמינים שמסע ישראלי מבראשית תורם לחינוך, לחיבור ולהשתייכות של בני הנוער למדינת ישראל בדרך שאין דומה לה במערכת החינוך הפורמלית, והינו מרכיב נצרך וחיוני בתכנית החינוך של מדינת ישראל.

אורי כהן: לפיכך, כל החתומים מטה, המנהיגים המובילים והאחראים על חינוכו של הדור הבא במדינת ישראל, קוראים למנהיגי העם היהודי ולממשלת ישראל להקצות את המשאבים הנדרשים על מנת לאפשר לכל צעיר ישראלי להשתתף במסע ישראלי מבראשית לטובת העם היהודי כולו ועתידה של מדינת ישראל".

אורי כהן: אנחנו שמחים על ההזדמנות הזאת שאפשרת לנו לבוא ולהציג את הדברים.

אורי כהן: המטרה שלנו זה בעצם לראות כיצד אנחנו יכולים להפוך – כמו שחברת הכנסת רונית תירוש אמרה, יש חלק מועט מתלמידי השכבה היום שיכולים לקבל את הזכות הזאת ולהשתתף בפרוייקט הזה.

אורי כהן: המטרה שלנו זה להפוך את זה לסוג של פרוייקט לאומי, לקבל את הדחיפה מממשלת ישראל וכנסת ישראל.

זבולון אורלב: מה עלות של תלמיד?

זבולון אורלב: מה העלות של השתתפות תלמיד בפרוייקט?

אורי כהן: עלות לתלמיד היא 2,000 שקלים לשבוע כזה.

זבולון אורלב: איך התשלום הזה מתחלק בין הגורמים השונים?

אורי כהן: נכון לעכשיו, בתי הספר משלמים 590 שקלים, זאת אומרת ההורים.

אורי כהן: אני חייב לומר שאין לנו 100% גבייה, אנחנו מדברים על 70%.

אורי כהן: אחד מהדברים שמרק, כנציג התורמים מאוד מתעקש עליו, זה שאין תלמיד שלא יוצא למסע בגלל נושא העלויות, בגלל הנושא הכספי.

אורי כהן: לכן יש לנו קרן מלגות ואנחנו מסבסדים.

קריאה: כמה שנים זה קיים?

אורי כהן: 4 שנים.

אורי כהן: נמצאת פה חברה שמלווה את הפרוייקט בשם "מוח 10" שעושה את הליווי והערכה לתגלית.

זבולון אורלב: נשמע גם את אנשי משרד החינוך בסוגייה הזאת, הם מופקדים על העניין.

זבולון אורלב: אם תוכל לתת לנו את הערכות המקצועיות והחינוכיות.

אורי כהן: יש לנו מליון דולר שמגיע ממינהל חברה ונוער במשרד החינוך.

אורי כהן: שאר העלויות אנחנו מגייסים דרך תורמים.

זבולון אורלב: דרך התורמים שהגיעו לשר הרווחה והתורמים שמגיעים אליך.

זבולון אורלב: ...

זבולון אורלב: תקציב שנתי כ-8 מליון דולר, אני אומר זאת גם לפרוטוקול.

רונית תירוש: מה הנתח בעוגה התקציבית הזאת?

זבולון אורלב: 25%.

זבולון אורלב: 590 מתוך 2000.

זבולון אורלב: יש רק 70% גבייה.

זבולון אורלב: העלות זה 2000.

זבולון אורלב: חצי תורמים רבע הורים ורבע המדינה.

זבולון אורלב: כמו שאמרת, מדובר על 20 אלף תלמידים בשנתון.

אורי כהן: יש לנו 10 אלף תלמידים בשנה שמשתתפים בפרוייקט.

זבולון אורלב: אגב, כיתה י"א גם נוסעת במסע לפולין.

אורי כהן: ראש מינהלת פולין נמצא פה, אלי שיש.

זבולון אורלב: נדבר על הדברים האלה.

זבולון אורלב: אני מציע כך.

זבולון אורלב: קודם ניתן למנהלת בית הספר לדבר, אחר כך לתלמיד.

זבולון אורלב: חברי הכנסת, אני אשלב אותם בין לבין.

זבולון אורלב: נתחיל עם שרה שמש, מנהלת מקיף ז' באשדוד.

זבולון אורלב: בבקשה.

שרה שמש: אני רוצה לומר שגם בגיל שלנו זה רלבנטי.

שרה שמש: עשיתי את כל המסע מהיום הראשון ועד סופו עם תלמידיי.

שרה שמש: ישבתי על האבנים.

שרה שמש: ראיתי אותם במקום אחר לגמרי ממה שאני רואה אותם בבית הספר.

שרה שמש: אני מנהלת של בית ספר עם 1,700 תלמידים.

שרה שמש: כשראיתי אותם במפגש הזה, לא רק עם ארץ ישראל, אלא קודם כל במפגש של אחד עם השני, לא עם המחשב, לא עם האיי.

שרה שמש: סי.קיו.

שרה שמש: וגם לא רק עם האוזניות עם עצמם.

שרה שמש: אני רוצה לומר לכם, יש לנו דור נפלא בזכות, לא המסע הישראלי, אלא בזכות זה שאנחנו מאמינים שמדינת ישראל ואנחנו יכולים להוביל מהלכים כאלה.

שרה שמש: עליתי במסע יחד איתם ביום הראשון, ואני רוצה להגיד לך שאף אחד לא כיף לו לא לישון כל הלילה.

שרה שמש: התלמידים סייעו אחד לשני.

שרה שמש: כשקמנו בבוקר עם הזריחה, אחרי שישנו שינה מאוד מוזרה בלילה, ועושים את המסע למטיבי לכת, שגם אני עשיתי אותו יחד איתם.

שרה שמש: עוזרים אחד לשני, ובסוף היום בעצמם עושים את האוכל.

שרה שמש: הרי זה לא הדור שלנו.

שרה שמש: הם בעצמם עושים כל דבר בידיים שלהם, עם העייפות של 48 שעות.

שרה שמש: זאת אומרת שהם יכולים.

שרה שמש: אני עוצרת כאן ואומרת, מה שמשמעותי לנו אז, עוד יותר משמעותי לדור שלנו.

שרה שמש: אנחנו מצווים לעשות את זה לא רק כמנהלים, אלא גם הכנסת שצריכה לעשות את הדברים.

שרה שמש: טוב שיש לא רק את התורמים, את האנשים המדריכים, שמביאים לנו חיבורים אחרים שאנחנו לא יכולים לעשות אותם בבתי הספר, לא בטיולים וגם לא במסעות.

שרה שמש: גם אם מקיף ז' יוצא עם שקי שינה לטיולים אחרים, זה לא מסע ישראלי.

שרה שמש: כי מהמסע הישראלי אתה חוזר ארץ ישראלי, ציוני, יהודי.

שרה שמש: בבית הספר שלנו יש למעלה מ-60 יוצאי ברית המועצות לשעבר שאף אחד מהם לא חווה שבת כמו שחווינו שם.

שרה שמש: אני יכולה להוציא אותם לאיזושהי שבת, אבל לא איזשהו תהליך שהם עברו.

שרה שמש: אני סומכת עליהם שתמצאו את המקום הראוי למסע הזה בתקציב.

זבולון אורלב: כל השכבה יצאה?

שרה שמש: אצלנו בבית הספר יצאו 80% מהתלמידים.

שרה שמש: לנו אין בבית-הספר את הבעיה שאין גבייה, כי בית הספר נותן בעצמו מלגות מילדים חזקים שזה אולי אסור, אבל אין דבר כזה שילדים לא יוצאים.

שרה שמש: מה שכן, צריך הרבה עבודת הכנה ודור בא ודור הולך.

שרה שמש: אצלנו יש מסורת, זאת שנה רביעית שאנחנו יוצאים.

שרה שמש: מהיום הראשון זכיתי, עיריית אשדוד עשתה חלק אדיר בזכות המסע ובזכות אורי, וכל העיר אשדוד יוצאת, כי הם תרמו גם הם הרבה מאוד כסף.

שרה שמש: הובלתי מהלך בעיר אשדוד ואני מודה על כך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

תלמיד – בר לוי: אני בן 17.5 לומד בבית הספר ש"י עגנון.

תלמיד – בר לוי: בנובמבר האחרון יצאנו ל"מסע ישראלי".

תלמיד – בר לוי: כמו שראיתם במצגת, זה באמת מסע שהוא רווי חוויות.

תלמיד – בר לוי: אני בטוח שכל הילדים יאשרו את זה.

תלמיד – בר לוי: אני רוצה לדבר ברמה האישית, מה המסע הזה עשה לי ואיך הוא שינה אותי לאחר שחזרתי הביתה.

תלמיד – בר לוי: לפני המסע הייתי ילד מאוד ביישן, בטוח שלא הייתי עושה את הדבר הזה פה מולכם, ולא הייתי מעז אפילו לבוא ולדבר פה, ובטח שלא להסתכל לכם בעיניים כמו שאני עושה עכשיו.

תלמיד – בר לוי: אני חושב שהמסע הזה העלה לי מאוד את הביטחון העצמי.

תלמיד – בר לוי: בערב שהיינו יושבים ומדברים בקבוצות, פשוט נפתחתי והתחלתי לדבר כי לא היה לי לאן ללכת.

תלמיד – בר לוי: אני חושב שרק בזכות המסע הזה אני פה מדבר איתכם.

תלמיד – בר לוי: הוא תורם לי ברמה אישית מבחינת הצבא.

תלמיד – בר לוי: ביום החמישי הלכנו להר הרצל וראינו את כל הקברים של כל החיילים שמתו בשביל שאנחנו נשב במדינה הזאת.

תלמיד – בר לוי: אז זה נותן איזושהי זיקה לתרום גם.

זבולון אורלב: זה הדבר שהכי הרשים אותך במסע?

בר לוי: כן.

זבולון אורלב: זה עזר משהו גם ללימודים?

בר לוי: לא.

מנחם פנטלקה: מדובר בתלמיד תותח גם כך.

זאב בילסקי: תודה אדוני היושב ראש, תודה שאתה מקיים את הדיון הזה.

זאב בילסקי: יש לי קצת בעיה בגלל נוכחותו של בלזברג בחדר, מכיוון שאם לא היה, אז יכולתי להגיד את כל שבחו.

זאב בילסקי: עכשיו אני חייב להגיד רק מקצת.

זאב בילסקי: מרק הוא היהודי שזיכה אותי שאותם שלוש וחצי שנים בראשות הסוכנות היהודית היו כל כך משמעותיות בשבילי.

זאב בילסקי: זאת לא הפעילות היחידה של מרק.

זאב בילסקי: מרק גם עושה פעילויות נוספות מאוד יהודיות, מאוד ציוניות.

זאב בילסקי: היתה לי הזכות להיות במקום הנכון, בזמן הנכון, כדי להיות שותף איתו בדבר שהוא כל כך יהודי וכל כך ציוני.

זאב בילסקי: אני זוכר את המפגש הראשון עם ג'ים פטרסון עם התורם.

זאב בילסקי: אדם שתורם 10 מליון דולר, מבקש שממשלת ישראל תשתתף במיליון דולר.

זאב בילסקי: אמרתי לו, תסלח לי, יש לי שאלה אליך.

זאב בילסקי: אני רגיל שאנשים אומרים מצ'ינג פיפטי, פיפטי.

זאב בילסקי: אני מבין שאנשים אומרים, טוב, אני אתן 10 מליון, אתה תתן 10 מליון.

זאב בילסקי: למה אדוני מבקש רק מיליון?

זאב בילסקי: מה ההגיון שמאחורי זה?

זאב בילסקי: אני באמת לא רגיל לזה.

זאב בילסקי: ואז הוא אומר דבר כזה.

זאב בילסקי: הוא אומר זה לא הכסף.

זאב בילסקי: אם זה חשוב לי, אני רוצה לדעת שזה גם חשוב לכם.

זאב בילסקי: אני חייב להגיד לך אדוני היושב ראש, שעשינו דרך ארוכה מאוד כדי לשכנע את משרד החינוך לעמוד באותם קריטריונים שקבע הגוי עם הנשמה היהודית היתרה, ולהבהיר לעצמנו בעצם, רגע, איפה אנחנו נמצאים?

זאב בילסקי: היתה לי הזכות גם בתפקידי לפני כן ברעננה.

זאב בילסקי: מייד כששמעתי על העניין, לחשתי לחבר'ה יש פה משהו שלא ראיתם בחיים שלכם.

זאב בילסקי: כל בית-ספר מרעננה שרק הולך וחוזר - - -

רונית תירוש: כל ארבעת בתי הספר שם.

יהודה סקר: - - -

זאב בילסקי: כל אחד חוזר ומספר מה שאמר התלמיד הנחמד הזה פה.

זאב בילסקי: אני פשוט רואה את מנהלי בתי הספר, את התלמידים עומדים המומים על מה שהם קיבלו.

זאב בילסקי: כאשר הסתבר למרק שהרבה מילדי כיתות י"א במדינת ישראל לא היו בכותל, לא היו בירושלים, ואלה שהיו בירושלים לא היו בכותל.

זאב בילסקי: אני אמרתי כל הזמן אני רץ ליהדות התפוצות ואומר להם, YOU DON’T COME TO ISREAL ופה יש לנו כל כך הרבה משלנו שלא היו בירושלים, אז למה לי לנסוע כל כך רחוק, בוא נתחיל את הצדקה מבית.

זאב בילסקי: זה מה ש"מסע ישראלי" עושה.

זאב בילסקי: הבקשה שלי ממך אדוני היושב ראש, ואתה גם זיכית אותי, מכיוון ששני הדברים שאני מרגיש שאני עושה אותם בשביל הנשמה מאז שבאתי לפה הם יחד איתך.

זאב בילסקי: אז גם לך יש זכויות בכך.

זאב בילסקי: אתמול היה לנו ביקור באורנית אצל ד"ר ברכה זיסר.

זאב בילסקי: מה שעושה האשה הזאת, זה ממלא אותי, אני אוכל לספוג את כל הדיונים על התקציב פה וכל הצעקות שיהיו וכל הבלאגן, רק בגלל שאני יודע שאני עושה שני דברים טובים.

זאב בילסקי: אחד עשיתי אתמול והיום.

זאב בילסקי: לכן מה שהייתי מבקש זה דבר כזה.

זאב בילסקי: לא יעלה על הדעת שדבר כזה שהוא המצאה כל-כך נכונה, שלמעשה כשאנחנו חושבים, אנחנו אומרים בעצם זה היה צריך לבוא מאיתנו.

זאב בילסקי: הלוא כמה פעמים עמדנו בתור ראשי ערים לפני האוטובוס כשילד לא שילם, כן תיקח אותו, לא תיקח אותו, חוזר מנכ"ל פה, חוזר מנכ"ל שם, איך תממן?

זאב בילסקי: איך תעשה?

זאב בילסקי: כל הזמן אתה נתקל.

זאב בילסקי: באים אנשים ואומרים לך, תשמע אדוני, ב-500 שקלים אתה מקבל שבוע שלא היה דבר כזה בחיים שלך.

זאב בילסקי: ועוד יש לנו קרן מלגות לעזור לכולם.

זאב בילסקי: אני חושב שתהיה זכות גדולה, אדוני היושב ראש.

זאב בילסקי: אני אש, ואני למדתי כבר בחודשים הקרובים, יש לאדוני השפעה בלתי רגילה.

זאב בילסקי: אני ידעתי מלפני כן, כמה השפעה יש לו, אבל פה נוכחתי בזה וראיתי שאם אדוני רוצה, לא רק שאין זו הגדה, אלא אפילו שרי חינוך באים ושומעים היטב ליושב ראש הוועדה.

זאב בילסקי: אני חושב שאם תצא מפה הקריאה בהנחיית היושב ראש, שמשרד החינוך ימצא לעצמו את הזכות, אנחנו מזכים אותו בזכות.

זאב בילסקי: אדוני יחליט עד כמה אתה מוכן לתת לו את הזכות.

זאב בילסקי: אבל בוא נאמר, לאחר שאדוני קבע איזה זכות אתה נותן להם, להיות שותף במעשה החינוכי הכי טוב שקרה במדינת ישראל בשנים האחרונות.

זאב בילסקי: ולכן אני אהיה שותף לאדוני, למרות שאני אופוזיציה בדברים אחרים, אבל בזה אני אעמוד ליד אדוני ואעשה את כל הדרך כדי ללכת ולממש את החלטת היושב ראש, עד כמה אנחנו נותנים זכות למשרד החינוך להיות שותפים במשהו שהוא עצמו היה צריך לעשות במילא במאה אחוז.

זאב בילסקי: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רונית תירוש: אני מבקשת להתייחס להיבטים יותר פרגמטיים, לשאול שאלות ולהעלות תהיות.

רונית תירוש: אקדים ואומר, שהפרוייקט הזה הוא פרוייקט מאוד מבורך, וזה באמת כמו שאמר חבר הכנסת בילסקי, זה נדיר שלא מתעקשים על מצ'ינג, אפילו לא מתקרבים למצ'ינג.

רונית תירוש: אגב, אם היו מתעקשים על מצ'ינג לא היה קורה כלום.

זאב בילסקי: רונית היתה מנהלת תיכון עירוני ט' כשהתמודדנו בכדורסל בין רעננה לבין עירוני ט'.

זאב בילסקי: הרבה פעמים היא ניצחה, אבל אני מעדיף לשכוח את זה.

רונית תירוש: אתה מתכוון שהכרנו על הטריבונות ולא היה מר ולא היתה גברת.

רונית תירוש: הקדמתי ואמרתי שהפרוייקט הזה מבורך.

רונית תירוש: אבל אני אגיד לכם מה מפריע לי בו ומה צורם לי בו, ואני אשמח אם תשיבו.

רונית תירוש: ראשית, כשחילקתם את האמנה החתומה, אני מסתכלת מי שם ומי לא שם.

רונית תירוש: אני תוהה מה הקריטריון או איך אתם בוחרים את בתי-הספר.

רונית תירוש: האם על-פי יכולת לממן, שזה יעלה על 75% או לא?

רונית תירוש: מצאתי ארבעה בתי ספר של בילסקי, לא בגלל שזה בילסקי, בגלל שאני מניחה שהיכולת שלהם להתמודד עם העלויות – אני מעריכה אמרתי.

זאב בילסקי: פשוט בהתחלה חיפשנו בתי-ספר שיבואו.

זבולון אורלב: זאב, אל תנצל את טוב ליבי.

רונית תירוש: אני הסתכלתי על תל אביב, חוץ מעירוני ח', לא מוצאת בתי ספר שהתקשו להרים את הסכום הזה.

רונית תירוש: אני מבינה שהסכום הזה יעלה מ-600 ל-690, גם בתי הספר עצמם צריכים לתת עוד תוספת של 400 שקלים.

רונית תירוש: זאת אומרת, יש פה שינוי בעלויות שנדרשות לקראת תש"ע וראוי שנשמע עליהם.

רונית תירוש: זה עוד יותר אולי יקשה על בתי-ספר חלשים להיכנס לפרוייקט.

רונית תירוש: אני דווקא חרדה לחלשים.

רונית תירוש: זאת אומרת, אם הייתי צריכה להחליט על קריטריון, הייתי נותנת רק לחלשים, קודם לחלשים אם זה רק 25% מהשכבה, כי אלה לא יגיעו לירושלים, ולא יגיעו לכל מיני מקומות אחרים עם ההורים, בשבתות, ולא בשבתות.

רונית תירוש: זאת אומרת, דווקא אותם הייתי רוצה - - - הדבר השני, נאמר פה על ידי מנהלת בית הספר, מה ערך המוסף.

רונית תירוש: אני באמת חושבת שצריך להיות ערך מוסף בגלל העלויות הללו בעיקר של התורם, אבל ערך מוסף שהוא באמת שונה מטיולי אחרים.

רונית תירוש: זה שלא יוצאים עם האייפוד, זה אולי בתור תרגיל או איפה שאין קליטה עם הסלולארי.

רונית תירוש: אני רוצה לשמוע מה קיבלו באמת, יש פה שאלון הערכה.

רונית תירוש: עיני הביקורתית מסתכלת איפה הציונים הכי נמוכים, איפה האחוזים הכי נמוכים.

רונית תירוש: דווקא האחוזים הכי נמוכים באים במקומות של כמה הפנמתי את הרצון להתנדב, זה פחות מדברים אחרים, או כמה הפנמתי את הנושא של שמירת המסורת, או הרצון ללמוד על המסורת וכו'.

רונית תירוש: זאת אומרת, השאלה שלי, היא לא ביקורת, זה בא ממצב של אפס אחוז, והגעתם ל-66% זה פנטסטי, והשאיפה היא להמשיך.

רונית תירוש: אבל השאלה שלי, איך אתם מתייחסים לשאלון הערכה.

רונית תירוש: בשאלון הבא אולי נראה התייחסויות יותר גבוהות.

רונית תירוש: השאלה השלישית שלי נוגעת לנושא של איך מתחזקים אחרי החוויה.

רונית תירוש: הייתי "במלכת המדבר".

רונית תירוש: זה טיול, כלומר, בעיניי מסע אל תוך הנפש.

רונית תירוש: אמנם לא נערך פה, אבל גם פה היה למצדה.

רונית תירוש: השאלה מה עושים אחרי.

רונית תירוש: אני זוכרת את עצמי אחרי שבועיים נכנסת לשגרת יום מטורפת ושוכחת מכל ההחלטות שקיבלתי ומכל התובנות שקיבלתי, ונשחקת ביום יום שבעיניי הוא לא מלבב וחבל.

רונית תירוש: איך עושים פעולה מתמשכת כדי לתחזק את מה שהשגתם במסע החשוב הזה?

זבולון אורלב: תודה רבה.

מנחם פנטלקה: מנהל בית ספר עירוני מקיף ש"י עגנון.

מנחם פנטלקה: יש לי הכבוד, זה בחור שלי, גאה בו.

מנחם פנטלקה: דיברו על בירור הזהויות.

מנחם פנטלקה: לא רוצה לחזור על זה.

מנחם פנטלקה: לפני שיצאתי מהבית הבוקר, יש לי בחור פרטי בכיתה י"ב.

מנחם פנטלקה: ביקשתי את רשותו לפגוע בפרטיות שלו.

מנחם פנטלקה: סיפרתי לו שהפרוטוקול יופיע באינטרנט ויכול לעשות לו אי נוחות.

מנחם פנטלקה: הוא אמר אבא, זה מספיק חשוב, דבר.

מנחם פנטלקה: אני מבקש להציג פן אחר לגמרי, לא בירור זהויות.

מנחם פנטלקה: יש לי ילד חדש בבית.

מנחם פנטלקה: אנחנו, כשאנחנו רוצים להתגונן, כשמתקיפים אותנו, אנחנו אומרים אין חינוך אינסטנט.

מנחם פנטלקה: אנחנו זורעים היום, ובעוד עשר שנים נקבל תוצאות.

מנחם פנטלקה: יש אינסטנט, ואני איש ציני, "נער הייתי וגם זקנתי".

מנחם פנטלקה: אותי לא קונים בגרוש, אני לא מאמין לאף אחד, לעצמי לפעמים אני לא מאמין.

מנחם פנטלקה: רבותיי, יש פתרונות אינסטנט ואני המום מזה.

מנחם פנטלקה: יש לי שכבה אחרת.

מנחם פנטלקה: נתניה עיר לא פשוטה, אפס ואנדליזם, יש לי בניין ראשון, בניין שני, בניין שלישי.

מנחם פנטלקה: י"א זה בניין אמצעי.

מנחם פנטלקה: אני יודע להצביע על הבדל מהותי באיך שנראה הבניין האמצעי מול שני הבניינים הקיצוניים.

מנחם פנטלקה: אני מייחס את זה למסע ישראלי, חודש ראשון של שנת הלימודים, ילדים חזרו לי אחרים.

מנחם פנטלקה: לא מבין, לא יודע.

מנחם פנטלקה: אני יועץ חינוכי במקצועי, אני מתיימר לתת הסברים פסיכולוגיים, לא יודע.

מנחם פנטלקה: לא מספיק חכם.

מנחם פנטלקה: יש לי ילד פרטי בבית שהתחיל לדבר.

מנחם פנטלקה: התחיל לדון בחברה.

מנחם פנטלקה: המחנכת בבית-ספר דרור סימסמה לי מפולין חצי שנה אחר כך ואמרה לי, אתה לא יודע מה קורה עכשיו עם הבן שלך, לא מקבל יחס מיוחד.

מנחם פנטלקה: מתוך המסע, בנך שלך אתה לא יודע מה קורה עכשיו עם הבן שלך.

מנחם פנטלקה: היא מצאה לנכון, לא מקבל שם יחס מיוחד, באמת שלא.

מנחם פנטלקה: לא דרכתי בבית ספר דרור של בני פעם אחת.

מנחם פנטלקה: מתוך המסע, מתוך ההדרכה עם מסמסמת לי ואומרת לי, בנך שלך, אתה לא יודע מה קורה.

מנחם פנטלקה: אני מייחס את זה לחצי שנה קודם, לדברים שקרו.

מנחם פנטלקה: יש איזה משהו בסוף שהם יושבים ומדברים, ופעם ראשונה בחיים שלו הוא פתח את הפה ודיבר, שילדים קמו ואמרו לו, לא ידענו איך הצליל של הקול שלך.

מנחם פנטלקה: אפס ואנדליזם, יחסי מורים תלמידים השתנה בצורה דרמטית.

מנחם פנטלקה: זה לא אותם יחסים עם אותם מורים.

מנחם פנטלקה: אגב, המורים בפעם הראשונה בחיים שלהם אצלי, שבוע רצוף – איפה פיני.

מנחם פנטלקה: מצאת החמה עד צאת הנשמה, פנחס לא יוצא משם, הוא במעצר.

מנחם פנטלקה: מהרגע שיוצאים עד הרגע שחוזרים, מי שמכיר מורים יודע שזה לא מובן מאליו, כולל מורות.

מנחם פנטלקה: הפרות משמעת, הצטמצמו לי בשכבה הזאת בצורה מהותית.

מנחם פנטלקה: .

מנחם פנטלקה: לא מבין.

מנחם פנטלקה: אני יוצא למסע ישראלי בית דין לא יעזור, אותי לא עוצרים בעניין הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אתה כן מבין?

רם כהן: אני כן מבין, אבל זמני קצר.

רם כהן: חברת הכנסת תירוש הכירה אותי מתל אביב.

רם כהן: אני חושב שמערכת החינוך בתל אביב, בישראל בכלל, אין היום תשובה משמעותית מעמיקה לחינוך הערכי בבתי הספר בגלל צמצום משאבים, צמצום זמן, ולצערי גם העובדה שהמערכת מכוונת רק להישגים.

רם כהן: "המסע הישראלי" זה רגע אחד של עצירה ודיונים פנימיים בקרב חברת הילדים על דברים שקורים להם מסביב, החל מהמעגל הפנימי כמו שאורי הציג ועד המעגל הלאומי.

רם כהן: להוציא את המסע בבית הספר שלי לא היה פשוט.

רם כהן: ההורים התנגדו, מה זה חבורת הדתיים עם הכיפה שפתאום מגיעים עם תכניות על מסע ישראלי?

רם כהן: מה זה ביקור בכותל ביום שישי?

רם כהן: מה זה קידוש?

רם כהן: מה פתאום הבדלה?

רם כהן: מה פתאום אין תנועה בשבת, ולמה יוצאים רק בצאת השבת.

רם כהן: התחלנו עם התנגדות מאוד קשה, יצאו 80% מבני השכבה.

רם כהן: כעבור שלוש שנים אנחנו מגיעים למצב שבו תלמידי כיתה ט' שואלים אם גם הם ייצאו למסע.

רם כהן: זו הצלחה מאוד גדולה שהמסע הצליח להביא לתלמידי מרכז תל-אביב, וזה מעוז של תפיסה, לפעמים אפילו שהגיע למצב של אנטי לאומי ופוסט ציוני בוודאי.

רם כהן: לילדים זה מאוד לא פשוט לצאת.

רם כהן: אלה תנאי שטח, ישנים באוהלים, לא מתקלחים בלילה, זה מאוד לא פשוט.

רם כהן: מתנתקים מכל האביזרים שהם קשורים אליהם כל הזמן, שבוע ימים בפחד של רגע, מה נעשה בלי כל האביזרים שאנחנו מחוברים אליהם?

רם כהן: אייפוד, איי-סי-קיו ומחשבים אחרים.

רם כהן: המאמץ הוא מאמץ פיזי קשה מאוד.

רם כהן: זה מחמש בבוקר עם נסה קפה, נגמר באחת עשרה בלילה עם שיחות סיכום לתוך הלילה, זו תופעה מדהימה והילדים עומדים בזה.

רם כהן: עבור הילדים - ואני חייב לומר איזושהי סיטואציה מאוד מעניינת.

רם כהן: העובדה שהמסע, מטבע הדברים יזמו אותו חבר'ה דתיים.

רם כהן: העובדה שהמסע יש בו מדריכים דתיים "נחשד" מלכתחילה, ואולי זו התרומה האדירה שלו, שפתאום ילדים הבינו שהדוסים האלה עם הכיפה, הם לא כל-כך נוראיים, אפשר גם לדבר איתם והם אפילו מדריכים ויש להם ערכים שאנחנו יכולים להתחבר אליהם.

רם כהן: זה דבר שכדאי מאוד לשים אליו, יש לו סייד אפקט מאוד חשוב.

רם כהן: השפעה על הילדים היא השפעה על הזהות הלאומית שלהם, על הזהות החברתית שלהם.

רם כהן: על שאלות יסוד.

רם כהן: לי בבית הספר זה השפיע בצורה דרמטית על חוזה הגיוס לצבא.

רם כהן: היינו ידועים כבית ספר שבו אחוז הגיוס לצבא הוא יחסית נמוך.

רם כהן: אני חייב לומר שהיום מי שלא מתגייס בעקבות המסע הישראלי מתבייש במה שהוא עושה.

רם כהן: תגובה לחברת הכנסת תירוש.

רם כהן: אין ספק, המסע הישראלי צריך לתת דחיפה לבתי-ספר חלשים, אבל גם לבתי ספר שהאידיאולוגיה החברתית הקהילתית היא לפעמים כמעט נוגעת באנטי ציוניים.

רם כהן: לשם צריכים לכוון, ואני חושב שהמסע הישראלי, יש שם אוזן קשבת.

רם כהן: אני מצטרף לדברים של המנהלים האחרים, חייבים שהמדינה תעשה הכל כדי לנחס לעצמה אפילו את המסע הישראלי כדבר שהיא תומכת ויוזמת והוא נמצא בפרוייקט הדגל שלה במשרד החינוך.

רם כהן: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אלי שיש, מנהל תחום של"ח וידיעת הארץ.

אלי שיש: קודם כל בשביל ההיסטוריה והרצף ההיסטורי, רונית כמנכ"לית, היתה הראשונה שנתנה את המיליון דולר של משרד החינוך בתיקצוב.

אלי שיש: זה היה הדבר הראשון, היא דאגה שתקום מינהלת ויהיה "מסע ישראלי".

רונית תירוש: אני גם מוכנה להודות שהיה לנו באמת החשש הזה, שלא יחשבו שהולכים להחזיר בתשובה את התלמידים, וגם שזאת תהיה ההתמודדות - - -

אלי שיש: אני רוצה להגיד שני דברים שהם חשובים בהקשר של המסע לגבי התרומה שלו.

אלי שיש: אחת ההחלטות שהמשרד קיבל, זה שהמסע יהיה לכל שיכבת הגיל, ולא לקבוצות נבחרות בתוך שכבת הגיל.

אלי שיש: לכן כל שכבת י"א יוצאת באותו זמן לאותו מסע, וזה יוצר איזושהי אווירה.

אלי שיש: זה משפיע מאוד על האקלים של בית הספר, על כל ההוויה החברתית והחינוכית שקשורה בו.

אלי שיש: דבר שני שהוא מאוד חשוב לגבי המסע, זה התכנים שלו.

אלי שיש: על רקע נופיה של הארץ, ועל רקע הנרטיב הלאומי שלנו, וכל מה שכרוך בעניין שלנו מימי התנ"ך ועד ימינו אלה.

אלי שיש: אנחנו גם מגלים את ה"אני" בתוך המעגלים האלה, וה"אני" והקבוצה.

אלי שיש: זאת אומרת, שהתהליכים של ההזדהות על אותו רקע מתחילים להתברר במערכת היחסים הזאת.

זבולון אורלב: התכנים זה תכנים פרטיים של עמותה?

זבולון אורלב: התכנים הם תכנים לאומיים, ממלכתיים שמשרד החינוך מעורב בהם עד הסוף.

זבולון אורלב: אני שואל שאלה מכוונת.

אלי שיש: בהכירי את הנושא, אני אומר את זה שני הדברים הבאים.

אלי שיש: העמותה באה עם הרעיונות שלה, יש פה בחור, שהיה מרכיב מאוד חשוב בכתיבת התכנית הזאת, שקוראים לו ד"ר פיני בן יוסף, וזאת הזדמנות לשלוח לו ברכת החלמה מכאן אחרי ניתוח קשה.

אלי שיש: ישבו וכתבו את זה, העלו את זה על הנייר.

אלי שיש: אורי כהן שיושב כאן היה בצוות ופיני בן יוסף משלח שהיה מהצוות הזה.

אלי שיש: הם אלה שהרימו תכנית - לאומית, חברתית, ערכית, משמעותית, היא לא של דתיים או של חילוניים.

אלי שיש: היא מתאימה לכל אזרח במדינת ישראל.

אלי שיש: היא רלבנטית לכל מי שנולד כאן וחושב שהוא צריך להיות שייך למקום הזה, והוא חלק ממנו וזה שלו.

אלי שיש: זה לגבי העניין הזה.

זבולון אורלב: יש תכניות להרחיב מבחינת תקציב משרד החינוך בשנה הבאה?

אלי שיש: אני אגיד שתי מלים לגבי העניין הזה שקשור בעניין גודל הקבוצה.

אלי שיש: אנחנו היום מסוגלים להוציא בתנאים הקיימים, על פי מה שאישרה הוועדה לגבי תשלומי הורים, 10 אלפים תלמידים.

אלי שיש: בתשלומי ההורים, המגבלה היא העלויות של הטיול השנתי.

אלי שיש: אנחנו לוקחים את עלויות הטיול השנתי, ומוסיפים להם עוד את הפער של שלושת הימים, כי הטיול השנתי מוגדר לשלושה ימים, ואנחנו מוסיפים את הפער ליומיים וחצי הנוספים שהם אמורים להיות, והגענו לפערים פחות או יותר באישור המנכ"לית הקודמת שלומית עמיחי, ל-590 שקלים שעליהם הצהיר אורי כאן קודם.

אלי שיש: נכון לעכשיו, מוצהר לנו תקציב לקדם את נושא 10 אלפים התלמידים לשנת הלימודים 2009.

אלי שיש: מה יקרה עם זה בשלב הבא, אנחנו לא יודעים, אני לא יודע גם להגיד.

יוסי לוי: רק שנהיה זהירים.

יוסי לוי: אין לנו עדיין, בגלל שאין לנו תקציב.

יוסי לוי: זה לא בבסיס התקציב.

יוסי לוי: אם אפשר לקדם פה משהו, מהבחינה הזאת התקציב הוא לא בבסיס.

יוסי לוי: נמצאים פה שלושה חברים בוועדת כספים.

יוסי לוי: מה שאלי לא אמר, זה היה ברור ומובן מאליו שאנחנו בהחלט מצטרפים פה לכל הדעות החיוביות מאוד במצב השפעה.

זבולון אורלב: יש משוב?

יוסי לוי: מאוד.

יוסי לוי: אנחנו מקבלים מבתי ספר, באמצעות מורי של"ח, באמצעות מחנכים.

יוסי לוי: באופן מקרי אפילו, נפגשנו עם תלמידים שלא במכוון לשאול אותם.

יוסי לוי: בבית הספר דרור שהזכרת, בביקור אחר לגמרי, ראיתי קבוצה של ילדים עם החולצות שלכם.

יוסי לוי: שאלתי "מסע ישראלי", הביאו לי עוד 50.

יוסי לוי: הם עשו שם הפגנה עד שהמנהלת צעקה לפזר אותם שם.

יוסי לוי: זה היה שבועיים אחרי המסע.

יוסי לוי: אני חושב שאנחנו צריכים ביחד גם להיעזר מעבר לבתי-הספר.

יוסי לוי: הזכיר מר כהן, אותם בתי-ספר שצריכים יותר, אוכלוסיות מיוחדות.

יוסי לוי: אנחנו היום בפנייה גם של קידום נוער, גם של אוכלוסיות אחרות נזקקות, שאין להם בדיוק את הדבר הזה, את המעשה החינוכי היפה הזה.

יוסי לוי: אנחנו היום במגמה, ביחד עם העמותה להקצות להם איקס מקומות.

יוסי לוי: יכול להיות שנבוא גם אליכם בגלל הנושא הכספי שנתגבר את זה יותר.

יוסי לוי: אנחנו בהחלט במשרד, כמינהל חברה ונוער אני יכול להחמיא, ככל שיותר תקציבים ויכולות, נעשה יותר תלמידים.

יוסי לוי: תודה.

תלמידה - מור כהן: בעיקרון כבר אמרו הכל.

זבולון אורלב: איזה בית ספר את?

תלמידה – מור כהן: בית הספר ש"י עגנון.

תלמידה – מור כהן: אני אישית בהתחלה לא כל-כך רציתי לצאת למסע.

תלמידה – מור כהן: הייתי פוחדת גם מכל העלייה על הרים, והמסלולים עצמם.

תלמידה – מור כהן: וגם אני בתור אחת שממש סטרילית, לא רציתי לישון בשטח.

תלמידה – מור כהן: בסופו של דבר יצאתי, קצת התמודדתי עם זה.

תלמידה – מור כהן: מבחינת הערכים אני חילונית, זה די חיזק אותי מבחינת היחס שלי לציונות.

תלמידה – מור כהן: תמיד רציתי להתגייס, אבל זה יותר חשוב לי.

תלמידה – מור כהן: אני חושבת שאני כן רוצה לתרום למדינה הרבה יותר.

תלמידה – מור כהן: אני רוצה להיות פוליטיקאית בסופו של דבר.

תלמידה – מור כהן: אני חושבת שלמסע הזה כן איזשהו - - -

זבולון אורלב: אם אני אשאל את ההורים שלכם, יגידו שמרגישים שינוי?

מור כהן: אני חושבת שכן.

לילי אליאסי: כנציגת חיל חינוך בצה"ל אני אומרת - במהלך השנה וחצי האחרונות השתתפו במסגרת "מסע ישראלי" סדר גודל של כ-2,000 חיילים.

לילי אליאסי: הצבא מעוניין לכוון את הפעילות הזאת של רמת הפיקוד הזוטר מתוך הכרה של איזשהו צורך מאוד משמעותי לחזק את אוכלוסיית הפיקוד הזוטר דווקא.

לילי אליאסי: אני אעיד על זה שהבוגרים שמגיעים מ"מסע ישראלי" – ברור שכשזה קורה במדים, וזה קורה בתוך מסגרת צבאית, בוודאי שזה מסגרת של קורס.

לילי אליאסי: החוויה היא חוויה בעלת עוצמות אחרות.

לילי אליאסי: אני יכולה רק להצטרף פה למלים החמות שנשמעו - שהמסע הוא אכן מסע משמעותי.

לילי אליאסי: אני חושבת שצה"ל בכלל, וחיל החינוך כנציגו, מתמודד עם סוגיות ערכיות לא פשוטות, ואיזשהו צורך באמת לחבר את המשרתים בצה"ל לערכים, לציונות, לארץ ישראל.

לילי אליאסי: אנחנו מוצאים שמסע ישראלי הוא בדיוק השילוב הנכון שמצליח לקחת את החייל ולהעביר אותו חוויה, שמצד אחד היא חוויה אישית, אבל בו בזמן שהיא משהו שמאוד מחבר אותו.

לילי אליאסי: זאת אומרת, אם אני חושבת על כל ערכי צה"ל, אני חושבת שאין ערך, לא הרעות ולא אהבת המולדת וכל הערכים שמופיעים במסגרת רוח צה"ל, אז יש תחושה שהחוויה שעובר המשתתף במסע ישראלי מקבלת מענה וחיזוק לכל אחד מהערכים האלה שמופיעים.

לילי אליאסי: אני קוראת את חוות הדעת.

לילי אליאסי: "השבוע הסתיים מסע של קורס מכ"ים של 917.

לילי אליאסי: החיילים שעברו את החוויה הזאת, מעידים שמאז גיוסם לצה"ל, זו החוויה הכי משמעותית שהם עברו, והתחושה שלהם לגבי מסוגלות שלהם, להיות מובילים מבחינה חברתית ומבחינה פיקודית, היא כזאת שנתרמה בצורה מאוד משמעותית בעקבות החוויה, כמובן שיהיה צורך לבחון את זה במעלה השנים.

זבולון אורלב: באשר למימון, צה"ל מממן את זה מלא?

לילי אליאסי: יש לנו מצ'ינג.

לילי אליאסי: אני בתפקידי אחראית גם על מסעות של צה"ל לפולין.

לילי אליאסי: אני חושבת שבכוונת המכוון שהיתה למצוא סוג של מענה מקביל למסעות המשמעותיים בעיניי לפחות, שאנחנו עוברים בפולין, זה בדיוק המענה.

לילי אליאסי: כלומר, אני בטוחה שאם ניקח צעיר שפעם אחת יעבור את החווייה של מסע ישראלי, ופעם שנייה יעבור את החוויה של מסע לפולין - ברור לי שזה חלום טוב, אז אנחנו בסופו של דבר מייצרים בוגר שהוא מחובר לארץ, מכיר את ערך אהבת המדינה.

זבולון אורלב: מרק, צלצלת אליי אתמול ואמרת לי שקצין חינוך ראשי היה רוצה להשתתף, אז הוא קיבל הזמנה.

זבולון אורלב: בדקנו הבוקר, והבוקר שלחנו שוב הזמנה.

זבולון אורלב: הבעיה לא אצלנו.

צבי פלג: לנו היתה לפחות הזכות לחנוך את הפרוייקט הזה.

צבי פלג: אני זוכר את הפגישה הראשונה של הרב מוטי אלון, כאשר באו אלי בחודש מאי לפני כארבע שנים.

צבי פלג: אמרתי, בוא נוציא פיילוט מיידי, והוצאנו.

צבי פלג: התלמידים שלנו - מנהיגות צעירה מהצפון, אוטובוס מלא – הורים תלמידים ומורים.

צבי פלג: קודם כל שלא יפחדו מהחזרה בתשובה, ושלא יפחדו שיש כאן איזושהי רגישויות אחרות.

צבי פלג: ליוויתי חלק מהמסע הראשון הזה, זה היה המסע הראשון של בראשית והחוויה היתה גדולה.

צבי פלג: ללא ספק, תנועת בראשית נכנה לחלל הגדול שנפער במדינה הזאת בכל מה שקשור לערכים, שקשור לזהות יהודית, שקשור לשורשים.

צבי פלג: אני רוצה להכביר מלים על התכנית.

צבי פלג: 12 אלף בני נוער של רשת אורט ישראל.

צבי פלג: לצערי הרב רק שליש מהם יכולים לקחת חלק בנושא הזה, מאחר ואלה ההקצבות שקיבלנו מתנועת בראשית, שרק שליש מבני הנוער של רשת אורט יוכלו להשתתף במסע, כי היינו יכולים למלא את כל 12 בני הנוער.

צבי פלג: אני רוצה להתחבר למה שאמרה רונית.

צבי פלג: נדמה לי שמה שעושה מסע ישראלי זה לא מספיק.

צבי פלג: היות ונשמעו כאן רק מחמאות ומלים טובות, אני רוצה בהחלט לצרף את מילותיי.

צבי פלג: מה שחסר היום לנוער בישראל, זה להתחיל את המסע הגדול כבר מכיתה ט', לא מדבר לפני כן.

צבי פלג: דיברנו בשעתו עם הנהלת "בראשית" שצריכים להתחיל בצעדים מדודים בכיתה ט', י', י"א ואולי להגיע לאחר מכן.

צבי פלג: אמרה חברת הכנסת רונית תירוש נכון, שגם צריך להיות המשך אחרי י"א לי"ב.

צבי פלג: אני אומר ליושב ראש, ואני אומר לחברי כנסת, אנחנו נמצאים בתקופה שאנחנו נמדדים באלימות ונמדדים בבערות.

צבי פלג: יש בסיס שהוא רעוע כולו של העם שיושב היום בישראל.

צבי פלג: אני מייצג רשת של 90% החינוך הכללי.

צבי פלג: אני יושב עם בני הנוער, ואני רואה את הצימאון מצד אחד.

צבי פלג: ואת החוסר יכולת לתת מהצד השני.

צבי פלג: אני כן קורא לכנסת ישראל, לא רק לחזק את מה שנעשה כרגע בכיתה י"א, אלא לעבד תכנית עם מסע בראשית.

צבי פלג: שכבר מכיתה ט' לפחות, נתחיל את המסע הארוך הזה שיימשך עד סוף י"ב.

צבי פלג: אם אנחנו רוצים אזרחים טובים יותר, זוהי הדרך.

צבי פלג: השאלה היחידה שלא קיבלתי עליה עדיין מענה, ולא נתתי לה מענה, ואני אומר לכם כאן, היות ו-10 אחוז מבתי הספר שלנו ו-10 אחוז של מגזר המיעוטים.

צבי פלג: מגזר המיעוטים יושב היום אצלי ושואל מה איתנו.

צבי פלג: אנחנו עשינו פרוייקט שלנו, של אורט בנושא העצמת המורשות, הוא קטן ומאוד בחיתוליו.

צבי פלג: אבל השאלות האלה מתחילות להישאל מהבדואים באבו-באסמה, הדרוזים בסג'ור ובעוספייה.

צבי פלג: לי עדיין אין תשובה.

צבי פלג: אני חושב שאם אנחנו רוצים לתפוס את העם היושב בישראל, צריכים גם למצוא פתרונות לנושא הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה צבי.

עדי לוי: אני בת 18, אני לומדת במקיף ז' באשדוד.

עדי לוי: אני רוצה קצת לדבר יותר על מה השוני של זה ממסעות אחרים, כי אני פעילה בבית הספר לנו במשך 4 שנים.

עדי לוי: יצאתי להרבה מסעות.

עדי לוי: יצאתי ל-2 מסעות שנמשכו שבועיים, אין לי בעיה של שטח, אין לי בעיה של לדבר, אין לי בעיה חברתית, אני משתלבת יפה מאוד בכל התחומים האלה, ועדיין אף מסע שעברתי, לא הגיע לעוצמות של מסע ישראלי.

עדי לוי: עם כמה שלא ידבר פה ויתארו וישבחו ויהללו את כל הנושא הזה, עד שבן אדם לא חווה את החוויה הזאת בעצמו, הוא לא יכול להרגיש את זה, כי יש חוויות שמרגישים שאי אפשר להעביר אותם למלים ולמוחשי בכלל.

עדי לוי: אבל בכל זאת, אם אני אתאמץ, דבר שהיה לי הכי משמעותי במסע, אנחנו נמצאים בחברה שיש בה המון קרעים ושסעים והמון שוני גם מבחינה דתית בעיקר, ולא יוצא לנו ביום יום להיתקל באנשים האלה.

עדי לוי: לי לא יוצא לנהל דיונים עם אנשים שהם דתיים או אנשים שהם לא איתי באותו ראש מבחינה הדתית.

עדי לוי: בעצם המסע הזה כן נותן אפשרות לעומת מסעות אחרים – אני יצאתי עם חברה שהם משצ"ים ושהם בערך באותו ראש איתי.

עדי לוי: פה אתה יוצא עם הערסים, עם הפריחות, עם הדתיים, עם יוצאי ברית המועצות עם הכל, ויש המון חששות.

עדי לוי: בגלל שאתה לא בטוח שאתה בחברה כזאת.

זבולון אורלב: הבנתי שאני בחברה טובה.

עדי לוי: אתה יוצא עם המון חששות, בונים אצלנו בבית הספר את הקבוצות שזה מעורב, שאתה לא עם החברים שלך.

רונית תירוש: אני רוצה להבין, את יוצאת עם שכבת הגיל שלך.

רונית תירוש: זאת אומרת טיול שנתי רגיל ממילא היה מפגיש אותך.

עדי לוי: זה מה שהתחלתי להגיד עכשיו, שמשלבים בין כיתות.

עדי לוי: איתי לא היתה אף חברה שלי מתחילת המסע.

עדי לוי: זה לא יהיה אותו אפקט גם אם תערבבי את הכיתות, כי יש הבדל שזה מסע של שבוע.

עדי לוי: נוצר תהליך של בנייה, ביום הראשון אני ועצמי, שאת חושפת את עצמך מול אנשים שבחיים לא החלפת איתם מלה.

עדי לוי: ביום השני, כאשר יש לך את האני והקבוצה, אני עזרתי לשלוש בנות שבחיים לא החלפתי איתם מלה.

עדי לוי: לא היה לי איתם שום אינטראקציה ביום יום וגם היום אין לי איתם.

עדי לוי: אבל את כן נחשפת פתאום לאוכלוסייה שהיא אחרת.

עדי לוי: אני בטוחה, אתם יותר מבוגרים.

עדי לוי: אתם לא נחשפים תמיד לאוכלוסיות האלה שהם שונות מכם, לא גרים איתכם באותו רחוב, ולא איתכם בכלל באותו ראש, ואתם נחשפים לזה וזה לדעתי מה ששונה ממסעות אחרים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

מוטי פרידמן: יישר כוח על המפעל האדיר.

מוטי פרידמן: גם המבקרים במוזיאון הרצל – יש לי איזה מן חוויה של אדם ב-52 דקות של ביקור במוזיאון, אתה פתאום מגלה שהרצל היה אדם רב ממדי ושעשה דברים נפלאים בלתי רגילים, ושהוא רלבנטי להיום.

מוטי פרידמן: אבל בעיקר אני רוצה להתחבר לצבי, המנהל של אורט.

מוטי פרידמן: אתמול הייתי בישיבה עם אנשי משרד החינוך, לגבי דבר שקוראים "מחזון להגשמה" שבמסגרתו הגיעו 15 אלף בני נוער השנה והיו במוזיאון הרצל לחוות את החוויה.

מוטי פרידמן: באותה ישיבה דווח על זה שבעצם משרד החינוך מביא שלוש פעמים במהלך הלימודים את התלמידים לירושלים.

מוטי פרידמן: אם החווייה היא כל כך נהדרת, למה לא להתחיל אותה בגיל יותר נמוך, אז נהנה אולי מאיכות בלתי רגילה.

מוטי פרידמן: אני קורא ליצור את אותה תכנית אב של אותם ביקורים בירושלים כולל את עולמות התוכן.

מוטי פרידמן: וידוע שאי אפשר להכניס את כל האנשים למוזיאון, אבל אפשר להביא את המוזיאון או את הערכים אל השטח, בפרט בהכשרת המדריכים.

מוטי פרידמן: יש לי רומן ארוך עם אורי בנושא הזה, ואני מקווה שהדבר הזה התפתח וייצא לאור.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני יודע שיכולנו למלא כאן עוד שעה ארוכה וזה דיון מעניין וחשוב.

זבולון אורלב: חברי הכנסת יעידו, זה מהדיונים שהם חשובים.

זבולון אורלב: יש כאן עוד אנשים שהיינו בהחלט רוצים לשמוע אותם, אבל אנחנו לצערנו פועלים בסד של זמן ואין לנו דרך לעצור את השעון.

זבולון אורלב: אשר על כן נותר לנו רק לסכם את הדיון הזה, ולומר בראש ובראשונה שהוועדה מביעה הערכה רבה ועמוקה לפרוייקט "מסע ישראלי", שביוזמת עמותת מבראשית.

זבולון אורלב: מעלה על נס את המעשה הנפלא והמרשים של התנדבות של ראשי עמותות, ראשי הפרוייקט של "מסע ישראלי", היוזמים והתורמים ובעיקר את תרומתו האישית של מרק בלזברג.

זבולון אורלב: חשוב לציין שבתקופה בה מערכת החינוך קוצצה ואיננה יכולה להקדיש משאבים רבים לתכנים ערכיים, יש משמעות מיוחדת לתרומה מיוחדת ל"מסע ישראלי", לחיזוק היהדות, הציונות ואהבת הארץ.

זבולון אורלב: הוועדה תבוא בדברים עם משרד החינוך על מנת להסדיר עיגון התקציב בבסיס התקציב של המשרד, וכן תעשה מאמץ לשכנע את חברי ועדת הכספים על מנת לקבוע תקציב מיוחד ומוגדל כדי לאפשר הרחבה של הפרוייקט הזה לתלמידים נוספים.

זבולון אורלב: הוועדה רוצה להודות כל המשתתפים, למנהלים, לתלמידים, למדריכים שקיפחתי אותם, שלא קיבלו רשות לדבר ושקיבלו המון מחמאות, למנכ"ל, למנהל הפרוייקט ולכל המשתתפים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה.