הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 9, 2009-06-09 00:00

אורי מקלב: אני פותח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור והפעם אנחנו מקיימים דיון בנושא פניות ציבור לגבי פעילות מחצבת הנסון, מצפון לישוב אלעד, דיון שמתקיים במסגרת יום איכות הסביבה הבינלאומי כאשר בכנסת אנחנו מייחדים את רוב ישיבות הוועדות שלנו לנושא איכות הסביבה.

אורי מקלב: נדמה שהנושא הוא נושא שהתחיל רק בעשרים, שלושים, ארבעים שנים האחרונות אבל לא כך הוא.

אורי מקלב: הדברים הם מהמקורות ולפני הכל.

אורי מקלב: יש מדרש שאומר שהקדוש ברוך הוא הראה לאדם הראשון את עולמו שברא ואמר לו שיראה כמה יפים מעשיי וכמה מתוקנים מעשיי, אבל ביקש מהאדם הראשון לתת דעתו שלא יקלקל את עולמו של הקדוש ברוך הוא.

אורי מקלב: כנראה הוא ידע מה הולך לקרות.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שמעטים המקומות שרגל אדם דרכה בהם ושלא השתנו אלא נשארו כפי שהיו בעת בריאתם.

אורי מקלב: זאת ההזדמנות שלי לומר שכאשר למדנו תלמוד, המסכתות הראשונות בעיקר היו בנושא של שכנים ויחסי שכנות.

אורי מקלב: יש הלכות מוגדרות, מפורשות ורחבות מאוד לגבי המרחק שאדם גר מהשני, מה מותר לו לעשות, מה אסור לו לעשות, איזה רעשים מותר לעשות, מה מידת הרעשים וכדומה.

אורי מקלב: יש תלי תלים של הלכות וכולן בנושא צורת החיים שלנו, מה שאנחנו מגדירים היום כאיכות הסביבה.

אורי מקלב: במשנה יש אפילו התייחסות מפורשת לסביבה.

אורי מקלב: מרחיקים את האילן 25 אמה מהעיר והפירוש היא שמסביב לעיר צריכה להיות מה שנקרא חגורה יהודית.

אורי מקלב: בהלכה יש משנה ממש מפורשת בנושא הזה.

אורי מקלב: אני יודע שיש דימוי לא נכון בעניין הזה, במיוחד כאשר זה מגיע לחרדים כאילו חרדים וסביבה זה מושג חדש.

אורי מקלב: נשמע שאנשים דתיים לא קשורים לזה, אבל נהפוך הוא, הם מאוד מאוד קשורים.

אורי מקלב: כמו שאמר אחד האחרונים שלא יכול להיות אדם שחושש ופועל לניקיון נשמתו ואיכותו ושהוא לא דואג גם לסביבה שלו.

אורי מקלב: אדם שומר על ניקיון גופו וניקיון סביבתי.

אורי מקלב: הדברים הולכים ביחד.

אורי מקלב: דרך אגב, אצלנו בתורה כתוב שהיה המחנך הקדוש, קדוש הוא הסיכום, אבל החלק מהקדוש אלה גם הדברים שאנחנו מדברים על ניקיון ממש והסיכום הוא והיה המחנך הקדוש.

אורי מקלב: אנשים שלא יודעים מתווכחים אתנו כל הזמן על שנת שמיטה, אבל שנת שמיטה, מצווה של התורה, אומרת מנוחה של האדמה למשך שנה אחת.

אורי מקלב: המקור של המצווה והחיוב הזה הוא שנת מנוחה לקרקע, לא לעבד אותה אלא לתת לה חופש ולא דברים אחרים.

אורי מקלב: לא רק עבד אחרי שש שנים יוצא לחופשי, אלא גם האדמה יוצאת לחופש.

אורי מקלב: זה נאמר כפתיחה ליום איכות הסביבה.

אורי מקלב: באופן מעשי, הנושאים האלה מורחבים ומוגדרים מאוד.

אורי מקלב: איכות הסביבה נוגעים בהפרעות ממש או דברים כמו חור באוזון והגורמים לכך, דברים שלא יודעים ולא יודעים, דברים שלא מרגישים, מה קורה בכל העולם, מה קורה לכל אחד במקום מגוריו וכולי.

אורי מקלב: לא פעם אנחנו נתקלים בהפרעות או במטרדים שידועים כדברים מסוכנים אבל לא מרגישים אותם, כאשר מדובר בחומרים כאלה ואחרים ואלה הם חומרים מסרטנים וחומרים שמאוד מסוכנים לסביבה אבל הסביבה לא מרגישה בהם אלא אנחנו רק יודעים עליהם.

אורי מקלב: אמרתי שלכל אחד בסביבה שלו יש הרבה מטרדים.

אורי מקלב: אני יודע שמתחת לביתי יש שני פחי האשפה – ובירושלים יש מכולות ענק – אבל מבחינתי זה בסדר ואין לי שום בעיה.

אורי מקלב: אני יודע שאני גם גר בצמוד למסוף ענק של "אגד" שנמצא בעלייה ואני רואה את העשן.

אורי מקלב: מבחינתי המטרד הכי גדול היום אלה הבימבות עליהן הילדים נוסעים בהן בשבת ואני אומר שמטוס ג'מבו לא גורם לרעש כזה כמו שהם גורמים וזה ברצף ובהתמדה כאשר כמעט עשרות בימבות נוסעות בירידה של הכביש.

אורי מקלב: מבחינתי זה בסדר.

אורי מקלב: כל זמן שהילדים נהנים מזה, זה בסדר.

אורי מקלב: אנחנו דנים היום בפניות הציבור ובאופן מעשי אנשים מרגישים שבמקום מגוריהם יש להם מטרד אמיתי.

אורי מקלב: הם מרגישים שהם גרים בסביבה ובאזור בו יש הטרדה קבועה, גם אם זה לא מטריד אותם באותה דקה.

אורי מקלב: אני משקף את הפנייה שנעשתה אלינו.

אורי מקלב: אנשים אמרו שאם על עלי הפרחים יש שכבה של אבק, שכבה לבנה וגם אחרי שיורד גשם שוב הם רואים את אותה שכבה, הם אומרים שאם זה כך, הרי שהאבק הזה נמצא גם בריאות הילדים וכי זה מה שהילדים שלהם והם נושמים.

אורי מקלב: הרגשה של אנשים, ואולי גם ידיעה, היא שיש ילדים שסובלים מקשיי נשימה בסביבת המגורים הקרובה למחצבה שנמצאת מצד אחד 500 מטרים מגבעת A באלעד לבין קיבוץ נחשונים, נושק למועצת דרום השרון.

אורי מקלב: האנשים שומעים פיצוצים שונים ולהרגשתם הם גרים במקום שהוא מהווה מטרד מאוד חמור עבורם.

אורי מקלב: מצד שני אנחנו יודעים שעם הקמת העיר לעד - המחצבה הייתה ראשונה במקום – קבעו מרחקים שאני מבין שנבדקו ותוכננו במדדים מקצועיים, כך שהרחיקו את השכונה הכי קרובה שגובל במחצבה ובנו אותה במרחק מסוים, אם זה 500 מטרים או מרחק אחר, מהמחצבה.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לבדוק איך המחצבה פועלת, לפי איזה קריטריונים היא פועלת, לפי איזה סמכות ולפי איזה תקנות.

אורי מקלב: אנחנו נשמע את המתלוננים, לאחר מכן יתייחסו לנושא נציגי משרדי הממשלה ולאחר מכן ניתן את רשות הדיבור לנציגי המחצבה.

אביבה קינר: אנחנו טוענים שבעצם לא יתכן מצב שאנשים גרים, פותחים את החלון, רואים אבק על העלים ונושמים אותו.

אביבה קינר: הפעילות של המחצבה – למרות שהבנו שהייתה איזושהי בדיקת ניטור באיזשהו יום וכנראה בדיוק באותו יום אולי המחצבה לא עבדה במלוא המרץ – גורמת לאנשים לסבול.

אביבה קינר: אני חייבת לומר לכם שיהודה שהוא מנכ"ל העמותה וגר בפתח-תקווה אומר לי שהוא רואה את ענני האבק שעולים מהאזור הזה כאשר הוא פותח את החלון אצלו בבית.

אביבה קינר: זאת אומרת, יש כאן איזושהי קרבה יתרה.

אביבה קינר: לפי התוכנית היו אמורים לעשות כל מיני מתקנים כמו מתקנים אקוסטיים, אבל הם לא נעשו.

אביבה קינר: יש כאן פשוט קרבה בלתי הגיונית בין תושבים לבין אזור חציבה.

אביבה קינר: זאת הטענה המרכזית שלנו והיא שבגדול צריך להרחיק או את התושבים או את המחצבה, אבל צריך להחליט מה עושים, אבל צריך להפריד קצת את הכוחות כי זה יותר מדיי קרוב.

אביבה קינר: אני באופן אישי חייבת לומר שאני בוגרת העיר חיפה וסבלתי את אותו הדבר בנשר בזמנו.

אביבה קינר: כמובן אין מה להשוות כי היום בכל זאת המתקנים קצת השתנו, אבל התופעות האלו של ילדים חולים היו גם אז.

אביבה קינר: לא בטוח שיש כרגע סטטיסטיקות מצטברות כי אלה דברים שלוקחים זמן, אבל ברור שאנשים שם סובלים, אנשים סובלים מהרעש, אנשים סובלים מהזעזועים, אנשים סובלים מהאבק.

אביבה קינר: אלה תנאים שנראים לנו לא מתאימים וצריך למצוא לזה פתרונות, או פתרונות טכניים או פתרונות תפעוליים.

מיכל בורשטיין: אני יכולה לדווח על מספר מאוד גדול של פניות שמגיעות אלי על בסיס קבוע.

אורי מקלב: איפה אתם יושבים?

מיכל בורשטיין: אנחנו יושבים בבני ברק.

מיכל בורשטיין: כל הזמן אני מקבלת טלפונים.

מיכל בורשטיין: ככל שהארגון שלנו יותר מוכר, ככל שאנשים יותר נחשפים אליו, כך גם מספר הפניות עולה.

מיכל בורשטיין: אני מקבלת כמעט כל יום פניות ובדרך כלל הן מאנשים באלעד שרובם אפילו חוששים לומר לי את שמם כי הם קצת פוחדים מכל הסיפור הזה.

אורי מקלב: ממה הם חרדים?

אורי מקלב: למה הם פוחדים לומר את שמם?

מיכל בורשטיין: אני לא יודעת למה.

מיכל בורשטיין: אני לא גרה באלעד ואני לא יודעת מה קורה, אבל הם כנראה חוששים.

מיכל בורשטיין: אני לא יודעת ממה בדיוק הם חוששים, אבל אני יודעת שאני מקבלת כמות מאוד מאוד גדולה של תלונות באותם נושאים, על זעזועים בקרקע, על בעיות באיכות האוויר, על כמות גדולה של אבק, הרבה אנשים אומרים לי – אין לי כרגע נתונים סטטיסטיים כך שאני לא יכולה לחתום על זה – שבאלעד מדברים על אחוז תחלואה יותר גבוה של ילדים בכל מיני מחלות נשימה כמו אסטמה, מתלוננים על רעש לא סביר באזור המגורים שלהם.

אורי מקלב: בהמשך נגיע למועצה כדי לראות אם יש דברים יותר בדוקים בנושא הבריאות או מחלת האסטמה, האם נעשה מחקר או בדיקה כלשהי.

אליהו שפס: אני תושב פתח-תקווה, בגני הדר.

אליהו שפס: אנחנו בדרך כלל שומעים את הקידוחים.

אליהו שפס: החלון של הבית שלי נושק לכיוון המחצבה.

אורי מקלב: מה המרחק האווירי?

אליהו שפס: יש מרחק.

אליהו שפס: קילומטרים, אבל אנחנו עדיין שומעים את הקידוחים ואת הרעש.

אליהו שפס: אחרי שיש את הכביש והכל פתוח שם, אנחנו עדיין שומעים את הקידוחים.

אילן אידלמן: אין סיכוי.

אליהו שפס: אני אומר לך שאני שומע.

אליהו שפס: זה יותר בשעות הבוקר.

אילן אידלמן: אתה לא יכול לשמוע בחיים כיוון שכיוון הרוח במדינת ישראל הוא ממערב למזרח.

אליהו שפס: מדי פעם שומעים את זה.

אילן אידלמן: בחיים אתה לא יכול לשמוע רעש בהפרש של עשרה קילומטרים.

אליהו שפס: אני שומע מדי פעם את הקידוחים.

אילן אידלמן: אני אקח אותך לקיבוץ נחשונים וגם שם אתה לא תשמע.

מנחם שם-טוב: אנחנו גרים באלעד כבר 11 שנים ואנחנו מבינים שהגענו לאלעד אחרי שהמחצבה הזאת נמצאת במקום וכנראה שהיא גם מפרנסת כמה משפחות ואנחנו מאחלים להם להמשיך להתפרנס אבל החיים שלנו, 40 אלף תושבים באלעד, הפכו להיות חיים שהם לא חיים.

מנחם שם-טוב: דובר כאן על כיוון הרוח ואני רוצה לסגור את החלון הזה של כיוון הרוח ואפתיע את נכבדי לגבי כיוון הרוח.

מנחם שם-טוב: בבתי הכנסת שלנו בימי הקיץ אנחנו סובלים מריח שמגיע מהרפת של נחשונים ואם כיוון הרוח הוא כמו שאתה טוען, לעולם לא נריח את הרפת.

מנחם שם-טוב: מצאנו לזה פתרונות בצורת בושם כי הרי אי אפשר להתפלל במקום בו יש ריח.

מנחם שם-טוב: עובדתית, לא משנה איך הרוח מגיעה ולא משנה מה הכיוון שלה, אנחנו מריחים את הרפת.

מנחם שם-טוב: הזעזועים אחת לשבוע לפחות, פיצוצים אימתניים שמי שלא מורגל אליהם, היו לנו שלושה אנשים שהיו במצב של אירוע לב, שלושה תיירים שהגיעו לעיר והיו בטוחים שמדובר בטיל שנפל שם או ברעידת אדמה.

מנחם שם-טוב: מהנתונים של המכון הססמולוגי אנחנו מבינים שיש רישום לפחות חד-שבועי של זעזועים בקרקע בישוב אלעד.

מנחם שם-טוב: האבק שמגיע אלינו, ושוב, אני לא אכנס עכשיו למדידת עוצמת הרוח וכיוונה, המציאות היא שאחוז הילדים החולים באסטמה בעיר אלעד הוא גבוה יותר מאשר בכל אזור המרכז.

מנחם שם-טוב: זה לא משנה מה הסיבה וכיוון הרוח, ולא ניכנס לזה.

מנחם שם-טוב: יכול להיות שהאבק מוצא דרך להגיע גם בלי הרוח.

מנחם שם-טוב: המציאות היא כזאת שיש אובדן ימי עבודה של אימהות שצריכות להישאר בבית כיוון שהילדים חולים.

מנחם שם-טוב: אני לא ממעט ממה שאני אומר מצער הילדים, ולא רק זה אלא מהעובדה המציאותית שילד חולה אסטמה ימשיך עם המחלה הזאת עד יומו האחרון על הפלנטה.

מנחם שם-טוב: זאת לא אסטמה בגיל מבוגר שאתה יכול גם להיפטר ממנה.

מנחם שם-טוב: ילד שחלה במחלה בגיל צעיר, ממשיך אתה עד הסוף.

מנחם שם-טוב: אני גם לא נכנס לעלויות למשלם המסים בגין הטיפול הרפואי לאותם ילדים.

מנחם שם-טוב: אני לא מדבר על הצער להורים ועל העובדה שהאימא צריכה להישאר בבית ולהפסיד ימי עבודה יקרים בישוב במצב סוציו-אקונומי כפי שהוא, עם תל"ג ומצב כלל-עולמי היום שבו האימא צריכה לשבת בבית ולטפל בילדים החולים הללו.

מנחם שם-טוב: אנחנו בוודאי לא עוצמים את עינינו ויודעים שהעובדים במפעל הזה צריכים להמשיך להתפרנס אבל המציאות בה אנחנו חיים היא מציאות שלא נוכל להמשיך לחיות אתה.

מנחם שם-טוב: אנחנו מבקשים מהוועדה של הכנסת, מאחר שאנחנו נטולי אמצעים, להיכנס לעומק הדברים.

מנחם שם-טוב: קודם כל למדוד באמצעים מקצועיים על ידי ועדת חקירה את השינויים הגיאו-פיזיים שמתבצעים שם, את עומק החפירות ויש סכנה לזיהום מי התהום עקב מי הגשמים שמתנקזים לתוך הבורות.

מנחם שם-טוב: אני רואה שידידי הניצב מולי בזווית 48 מעלות מחייך למשמע הדברים שאני אומר, ואני שמח שאני גורם לו לחייך כי לא באנו לכאן לריב.

מנחם שם-טוב: המציאות היא שחיינו אינם חיים.

מנחם שם-טוב: הדבר הבולט ביותר והמעיק ביותר הוא החולי של ילדי העיר.

אורי מקלב: יש לכם נתונים בעניין הזה?

מנחם שם-טוב: יש לנו את הנתונים מהמוקד הרפואי ולפיהם אנחנו עולים ב-40 אחוזים על הממוצע באזור המרכז וזה נתון מדהים.

מנחם שם-טוב: אנחנו גם רואים את זה.

מנחם שם-טוב: אין בית שאין בו נפל.

שלומית אבינח: מדובר בילדים?

מנחם שם-טוב: בעיקר בילדים.

מנחם שם-טוב: יש עובדת עירייה ששני ילדיה חולים באסטמה.

מנחם שם-טוב: סטטיסטית לא מסתבר שיקרה דבר כזה, מה עוד שאין להם עבר תורשתי.

אורי מקלב: יש יותר בגבעת A מאשר בשאר המקומות?

אורי מקלב: כשאתה מדבר על אלעד, אתה מדבר על כל אלעד או שאתה מדבר על גבעת A?

מנחם שם-טוב: העיקר נמצא בגבעה העליונה.

מנחם שם-טוב: זה גם ההדף של הפיצוצים.

מנחם שם-טוב: העיקר בגבעה העליונה, בואך רשבי או רבי עקיבא במזרח אבל האבק מגיע גם לאזורים אחרים.

מנחם שם-טוב: אני לא נכנס למציאות של עומק החפירה כי לכאורה זה לא כל כך מעניין את תושבי אלעד, אבל זה כן מעניין אותנו כי השיקום אחר כך לאותו אזור יהיה כמעט בלתי אפשרי כיוון שעומק החפירה הוא הרבה יותר מההיתרים שניתנו למקום הזה.

אורי מקלב: יש אצלכם גם רעש או שאתה מדבר רק על הפיצוצים?

מנחם שם-טוב: אני מדבר על אבק, על פיצוצים והתושבים שגרים שומעים את הרעש של העבודה היום-יומית.

מנחם שם-טוב: זה לא יכול להיות מהקיבוץ, כי הקיבוץ הוא די פסטורלי שם.

מנחם שם-טוב: אני מניח שלא היו כאן התנגדויות כי בקיבוץ גרים בין עשרה לעשרים משפחות.

מנחם שם-טוב: באלעד גרים 40 אלף תושבים ממש בסמוך, ברדיוס של קילומטרים בודדים והחיים הם לא חיים שם.

מנחם שם-טוב: אנחנו מאוד נשמח אם תצא מכאן החלטה להקים ועדת חקירה.

אורי מקלב: מה עשיתם עד היום בעניין הזה?

מנחם שם-טוב: פנינו לכל מי שרק אפשר אבל זאת הישיבה המקצועית הרצינית הראשונה שאנחנו מקווים שמכאן תצא ועדת חקירה שתמומן על ידי הוועדה הזאת כדי לבדוק לעומקם את הדברים ולא רק באישור או בעדות כזאת או אחרת אלא שבאמת תהיה בדיקת עומק, שגם חברינו מהמפעל יהיו רגועים וסמוכים שזה נבדק על ידי גוף נייטרלי ולא על ידי צד כזה או אחר.

אורי מקלב: לא היו לכם ישיבות משותפות עם המפעל.

מנחם שם-טוב: לא.

חזי חנונו: אני אתן את מילות הפתיחה לפני שהגברת אינה תתייחס.

אורי מקלב: אתה תושב אלעד?

חזי חנונו: לא.

חזי חנונו: למעשה אני מלווה את העיר אלעד מזה כשבע שנים.

חזי חנונו: עדיין לא הגענו לרוב C ולרובע D למעלה.

אורי מקלב: היום בונים באלעד?

חזי חנונו: כן.

חזי חנונו: אינה ממלאת מקום מהנדסת העיר והיא מלווה את העיר אלעד מאז הקמתה, כבר במשך 11 שנים.

חזי חנונו: היא מלווה את כל הפרוייקטים בכל האזורים והיא תדבר גם על קו ה-500 אליו הגענו ובוודאי החברים יודעים על מה אני מדבר, שזאת הנגזרת של ההתפתחות של אלעד.

חזי חנונו: הבעיה עלתה וצפה – ודנו בה - עוד בשנת 2004 ובהמשך בשנת 2006, אז עשינו את המחקר עם המכשיר המיוחד שהציבו שם כדי לבדוק את הרעש, את האוויר, את הזיהום וכולי, ומזה נגזרה גם התפתחות אלעד, עד איפה מותר לנו לבדוק.

חזי חנונו: אחר כך יש את שטח האדמה וכולי.

חזי חנונו: יש לנו כאן מפה שמראה לנו את הקרבה למחצבות שהיא מאוד קרובה.

חזי חנונו: אני מציג אותה ליושב-ראש.

אינה קיסילנקו: כל זה, זה אזור A.

חזי חנונו: והמחצבה ממש פה.

אביבה קינר: המחצבה מגיעה עד לקו נחשונים.

אביבה קינר: לא רואים את זה בתמונה.

אינה קיסילנקו: נכון.

אינה קיסילנקו: יש תצלום אחר שמראה את זה.

אורי מקלב: המחצבה הפעילה או מחצבה שבעבר?

אילן אידלמן: הפעילה.

אורי מקלב: איפה החלק הפעיל שלכם?

אילן אידלמן: אני אראה לך.

אילן אידלמן: יש את החלק של המתקנים.

אורי מקלב: המתקנים הם המגרסות למיניהן?

רן גלעד: המגרסות.

רן גלעד: אני אנצל את ההזדמנות עכשיו לומר שאנחנו כבר שנים רוצים להעביר אותן למטה לתוך הבור.

אורי מקלב: איך שלא יהיה, הם יותר קרובים לנחשונים ומרוחקים הרבה יותר מקו ה-500.

רן גלעד: כן.

רן גלעד: הם יותר קרובים לנחשונים.

רן גלעד: העבודה של החציבה מתבצעת בעיקר באזור היותר מזרחי.

שלומית אבינח: יותר קרוב ל-A.

רן גלעד: יותר קרוב ל-A.

רן גלעד: שם מתבצעת עבודת החציבה ובחלק המערבי אלה המתקנים.

אורי מקלב: מה הבעיה היותר גדולה, המתקנים או החציבה?

שלומית אבינח: החציבה.

אורי מקלב: נראה לי שהמתקנים יותר.

רן גלעד: זה תלוי.

אורי מקלב: המחצבה לוקחת אבנים.

רן גלעד: לוקחת אבנים מהפיצוץ, ואנחנו משתדלים שיהיו כמה שיותר קטנות יחסית, אבל לפעמים קורה שאבנים קצת יותר גדולות נכנסות, היא לוקחת אותן לאזור המתקנים לגריסה ראשונה ומהגריסה הראשונה זה עובר לגריסה שנייה ואם צרי לשלישית.

רן גלעד: המתקנים הם בגובה פחות או יותר של אלעד, קצת יותר נמוכים.

אורי מקלב: אני מציע שנחכה עם הסקירה שלך ונקבל אותה מאוחר יותר.

חזי חנונו: בוא נאמר שהדברים ידועים ועלו על השולחן מספר פעמים ודנו בהם.

חזי חנונו: היו מספר מחשבות כאלו ואחרות, שהמחצבה תזוז יותר לכאן, כך שהיום בעצם הם אומרים שזה כן זז ויש עניין גם לרדת יותר לעומק.

חזי חנונו: כולנו מודעים ובעניין הזה אני חושב שיש לנו הסכמה ברורה ושיתוף פעולה מלא גם מצד החברה, גם מצד ההכרה בסבל, וגם מצד העניין הזה שרוצים ללכת לקראת.

חזי חנונו: אני חושב שלמעשה הדיון כולו צריך להיות בסופו על הפתרון או על המצוקה ולראות איך אנחנו מגיעים לאחדות.

חזי חנונו: אני מבין שיש להם עוד 17 שנים בערך.

אורי מקלב: אתה אומר שהמצב בסדר?

חזי חנונו: לא.

אינה קיסילנקו: בכלל לא בסדר.

אורי מקלב: אתה אומר שהמצב בסדר מבחינת שיתוף הפעולה שיש לכם.

חזי חנונו: אנחנו מבינים אחד את השני.

חזי חנונו: אנחנו צריכים למצוא את הפתרונות לבעיות הקשות.

חזי חנונו: תכף אינה תציג את הבעיות מבחינה הנדסית ותראה כמה הן קשות.

אורי מקלב: יש לכם דיאלוג קבוע?

חזי חנונו: אין לנו דיאלוג קבוע.

אינה קיסילנקו: יש לנו מכתבים שהם מודיעים לנו שהם עומדים לבצע פיצוץ.

אינה קיסילנקו: זה כל הדיאלוג שיש לנו אתם.

חזי חנונו: יעיד על כך יהודה כהן שביתו נסדק והוא פונה.

חזי חנונו: בבדיקות שעשו לא ידעו על מה מדובר, אבל היו סדקים בקירות והתברר שזה מהפיצוץ.

אורי מקלב: הבית הפרטי שלו?

אינה קיסילנקו: זה בית משותף שבשנת 2006 אחרי שהיה אכלוס ראשון של בניינים ברובע A פתאום קיבלנו טלפונים למוקד והודיעו שיש זעזוע והבניינים נסדקו.

אינה קיסילנקו: נאלצנו לפנות בית אחד.

שלומית אבינח: בית או בניין?

אינה קיסילנקו: בניין.

אינה קיסילנקו: בניין משותף.

אורי מקלב: כמה משפחות.

אינה קיסילנקו: כן.

אינה קיסילנקו: זה בית עם שש-שבע קומות.

שלומית אבינח: כ-24 דיירים.

אינה קיסילנקו: ביצענו פינוי בערב שבת.

אינה קיסילנקו: אנשים הלכו לבתי מלון.

אינה קיסילנקו: זה היה בשנת 2006.

חזי חנונו: לא לבתי מלון אלא לרחובות.

אורי מקלב: איך שאני מכיר את העיר אלעד, חוץ מארגון אלעד הירוקה, יש לכם ארגוני חסד שאני מניח שאירחו את האנשים ורבו עליהם.

קריאה: עד שהם הגיעו ליעד, הם היו ברחוב.

אורי מקלב: באלעד לא משאירים אף אחד ברחוב.

אינה קיסילנקו: באותו מקרה התקשרנו למחצבה ואמרו לנו שהם לא ביצעו כלום אבל ביום ראשון, אחרי בדיקות, הם הודו שזה היה פיצוץ.

שלומית אבינח: ביום שישי עשו את הפיצוץ?

אינה קיסילנקו: כן.

אורי מקלב: מה היה מאז טיפלתם בנושא ועד היום?

אורי מקלב: האם היו שינויים והתקדמות כלשהי מבחינתכם?

אורי מקלב: אחר כך נשמע את המפעל.

אינה קיסילנקו: לפי סיכום עם המפעל אנחנו מקבלים הודעה מראש.

אורי מקלב: הפיצוצים האלה התמעטו או שהתרגלו אליהם.

אינה קיסילנקו: כל שבוע אנחנו מקבלים הודעה על פיצוץ.

אינה קיסילנקו: בכל מקרה, האנשים לא מתרגלים לזה.

אורי מקלב: ההסדרים פסקו וזה היה רק מקרה אחד?

אורי מקלב: אנשים עדיין נבהלים מהפיצוצים?

אינה קיסילנקו: אנשים לא נבהלים ואנחנו כבר לא נכנסים לבניינים לפנות אותם.

אינה קיסילנקו: אני לא יכולה לומר שהרעש פסק.

אינה קיסילנקו: לא.

אינה קיסילנקו: אנחנו מרגישים גם בשכונות למטה פיצוצים בעוצמה די גדולה.

אורי מקלב: יותר מערבה?

אינה קיסילנקו: לא.

אינה קיסילנקו: זה חלק מהעיר שנבנה ונקרא לב א'.

אינה קיסילנקו: המשרדים שלנו נמצאים בשלב א' של אלעד.

אינה קיסילנקו: אמרתי שקודם הרגשנו את זה רק ברובע A בעוצמה חזקה, אבל עכשיו גם בעוצמה חזקה אנחנו מרגישים את זה ברובעים הרחוקים יותר וגם למטה.

אורי מקלב: מזרחיים יותר.

אינה קיסילנקו: כן.

אורי מקלב: מוקד הבעיה הוא בחלק הכי מערבי שלכם.

אינה קיסילנקו: כן.

חזי חנונו: זה בניין העירייה.

חזי חנונו: ביום ראשון האחרון, היינו בטוחים שמדובר ברעידת אדמה.

שלומית אבינח: זה קורה כל פעם באותו יום?

אינה קיסילנקו: לא.

אינה קיסילנקו: זה פתאומי.

אורי מקלב: מה עשיתם מבחינת שיתוף פעולה, משרדים, בדיקות וכולי?

אורי מקלב: איפה זה עומד?

אינה קיסילנקו: אני יודעת שהיו בדיקות משותפות בשנת 2006 ואנחנו עשינו בדיקות על ידי אוניברסיטת תל-אביב.

אינה קיסילנקו: שמו איזה שהם מכשירים מיוחדים לבדיקה.

אורי מקלב: בהזמנה שלכם?

אינה קיסילנקו: כן.

אינה קיסילנקו: בהזמנה שלנו.

שלומית אבינח: מה התגלה בבדיקות?

אינה קיסילנקו: שבאמת יש זעזוע של בניינים, אבל זה לא משפיע על היסודות.

אינה קיסילנקו: שוב, זה היה בשנת 2006 ומאז 2006 לא היו לנו תקציבים לתקצב בדיקות מעמיקות יותר, וזאת אחת הבקשות שלנו מהוועדה, למנות ועדת חקירה שתיתן לנו אפשרות לבדוק כי אנחנו לא יכולים לממן את הבדיקות האלה.

אורי מקלב: המשרדים הממשלתיים בעניין?

אורי מקלב: זה אתם לבד מול המחצבה או שאתם מפעילים את המשרדים הממשלתיים כמו המשרד להגנת הסביבה, משרד הבריאות וכולי?

אינה קיסילנקו: אנחנו פנינו לוועדה המחוזית ולוועדת התכנון.

אינה קיסילנקו: בוא נאמר שלא ראיתי שיתוף פעולה עם המשרד להגנת הסביבה או עם משרד הבריאות.

אורי מקלב: את בעצם אומרת שהמצב לא השתפר והוא מהווה מטרד.

אורי מקלב: המרחק של המחצבה מהבתים מכבידה ומעיקה על איכות התושבים, על איכות החיים ועל איכות הסביבה.

אורי מקלב: את לא יודעת מה תוצאות הבדיקות ומה הן אמורות לתת לכם מקצועית.

אינה קיסילנקו: לא.

אורי מקלב: הנושא של הילדים שחולים באסטמה וקשיי נשימה, יש לכם נתונים?

אינה קיסילנקו: אני לא יודעת.

אינה קיסילנקו: זה במוקד הבריאות.

אינה קיסילנקו: אני אישית לא קיבלתי דוח על כך.

אינה קיסילנקו: אנחנו עכשיו עומדים בפני הגדלת גבולות ובאמת אנחנו מתקרבים לקו 500 וזה מתחיל להציק לנו מבחינת התקדמות הבנייה.

אורי מקלב: הפיצוצים הם בשעה מסוימת, כל יום בשבוע?

קריאה: פעם בשבוע בצהרים.

אילן אידלמן: זה פעם בשבוע בצהרים.

אילן אידלמן: זה לא יום קבוע, אבל פעם בשבוע בצהרים ואני חושב שאנחנו מקפידים על כך שהעירייה תקבל הודעה על מנת למנוע את הפחד.

אורי מקלב: אני חושב שבשלב הזה אנחנו רוצים לשמוע את המשרדים הממשלתיים ולאחר מכן נחזור לעירייה.

יוסי וירצבורג: אני ממלא את מקומו של המפקח על המחוז שנמצא בחוץ לארץ כי אחרת הוא היה מגיע לישיבת הוועדה החשובה הזאת.

יוסי וירצבורג: המחצבה היא לא אישיו.

יוסי וירצבורג: המחצבה תעשה כל מה שהמדינה תאמר לה.

יוסי וירצבורג: יש תקנים, יש הוראות ויש חוקים, ואני יכול לומר שהלוואי שכל המחצבות היו כמו המחצבה הזאת.

יוסי וירצבורג: אומרים רק מקצת שבחו של אדם בפניו, וזה הקצת.

יוסי וירצבורג: נתחיל במכתב שנשלח אליך ביום ראשון האחרון ושאת העתקו קיבלנו.

יוסי וירצבורג: המכתב של כבוד ראש העיר לא היה נכון.

יוסי וירצבורג: כל הסעיפים אליהם מפנים, סעיף 7.2 שאומר שבשטחים האלה צריכים לבצע סקר השפעה על הסביבה.

יוסי וירצבורג: בהוראות תוכנית של רובע A אמרו שאם רוצים לעשות מעבר ל-500 מטרים בנייה, העירייה צריכה לעשות סקר השפעה על הסביבה.

יוסי וירצבורג: זה לא שעכשיו המחצבה הייתה צריכה לעשות את הסקר על השפעת הסביבה וזאת הבנה לא נכונה של הוראות התוכנית וגם ציטוט לא נכון.

יוסי וירצבורג: לאחר מכן, סעיפים 26 והלאה, חלק בתוכנית של אלעד שמסביר מה מותר ומה אסור בעיר אלעד.

יוסי וירצבורג: לדוגמה, סעיף 25 מדבר על כך שאסור לבנות בניינים לגובה בגלל שדה התעופה לוד.

יוסי וירצבורג: אחר כך סעיף 26 אומר איזה איכות סביבה אנחנו, המדינה, לשכת התכנון, דורשים מהעיר אלעד והעיר אלעד איך היא תנקז, תשמור על השפכים, על הפסולת, על הרעש ועל איכות האוויר של מפגעים בתוך העיר.

יוסי וירצבורג: זה לא קשור כלל למחצבה.

אורי מקלב: זה הפירוש?

יוסי וירצבורג: זה לא פירוש אלא זה כתוב במפורש.

יוסי וירצבורג: הבאתי את העמודים הרלוונטיים מהתקנון.

יוסי וירצבורג: אני הסתכלתי אתמול באתר הכנסת כדי לראות מה מטרת הוועדה הנכבדת הזאת.

יוסי וירצבורג: מטרת הוועדה היא כאשר משרדי הממשלה לא עוזרים.

יוסי וירצבורג: כלומר, אם יש קונפליקט, צריך לפנות אל מישהו.

יוסי וירצבורג: אל משרד התשתיות פנו בדצמבר 2007 וקיבלו תשובה בנובמבר.

יוסי וירצבורג: התקיימה ישיבה עם מהנדס העיר ומתכננת העיר אצל המפקח על המחוז במשרד, במרץ 2008.

יוסי וירצבורג: בנוגע לוועדת גבולות הגענו עם משרד השיכון אל העיר אלעד בספטמבר 2008.

שלומית אבינח: מה שאתה אומר קשור למחצבה?

יוסי וירצבורג: ודאי.

יוסי וירצבורג: רק למחצבה.

יוסי וירצבורג: משרד התשתיות לא קשור לשום דבר, חוץ מאשר למחצבה.

יוסי וירצבורג: מאז ספטמבר 2008 לא קיבלנו שום פנייה, תלונה או בקשה מהעיר, מאחת העמותות הנכבדות.

אורי מקלב: הקודמת הייתה בשנת 2007 והישיבה הייתה עם מי?

יוסי וירצבורג: עם מהנדס העיר, מר אלישע רוני, ועם מתכננת העיר, גברת מרים שריקי.

אורי מקלב: בהשתתפות המחצבה?

יוסי וירצבורג: כן.

יוסי וירצבורג: אני מקפיד לומר שהמחצבה מבחינתנו, מה שצריך לעשות, היא תעשה.

יוסי וירצבורג: יש חוקים במדינה הזאת.

אורי מקלב: מה היה בישיבה?

אורי מקלב: מה היו תוצאות והסיכומים של הישיבה?

יוסי וירצבורג: הסיכומים היו שכמו שקיים היום, זה ממשיך הלאה.

שלומית אבינח: מה שהיה, הוא שיהיה.

יוסי וירצבורג: בדיוק.

אורי מקלב: על מה הסכמתם או לא הסכמתם?

אורי מקלב: מה קבעתם?

חזי חנונו: אתה בעצם מצדיק את מה שעושים כאן עכשיו.

יוסי וירצבורג: לא, אני לא ממש לא מצדיק.

רן גלעד: צריך לזכור שבעקבות הפגישה הזאת היינו אצל ראש העיר בלשכה.

רן גלעד: אני לא זוכר את התאריך המדויק, אבל אחרי הסיפור הזה היינו אצל ראש העיר ודיברנו על מה צריך לעשות כל צד על פי החלטת הוועדה המחוזית מ-1997.

אורי מקלב: אני מבין שהישיבה היחידה שהייתה עם המשרדים הממשלתיים זאת הישיבה עליה אתה מדבר.

יוסי וירצבורג: לא.

יוסי וירצבורג: אמרתי ישיבה עם המשרד שלי, עם משרד התשתיות הלאומיות.

יוסי וירצבורג: אתה אמרת משרדים ממשלתיים ואני אומר המשרד שלי.

אורי מקלב: הישיבה הראשונה עם המשרדים הממשלתיים עליה אני יודע, זאת הישיבה הזאת שעכשיו אתה מדבר עליה.

יוסי וירצבורג: אני אומר איך זה מתקדם הלאה.

אורי מקלב: מה היה בישיבה?

אורי מקלב: מה עלה, מה הסכמתם או לא הסכמתם?

אורי מקלב: מה היו הנקודות?

יוסי וירצבורג: עלה נושא הזעזועים.

יוסי וירצבורג: יש מה שנקרא – ואחר כך אנשי המקצוע יתייחסו לזה טוב יותר – חוק אתר.

יוסי וירצבורג: יש חוקים לפי התקנות של המשרד להגנת הסביבה שאומרים איך מותר לפוצץ.

יוסי וירצבורג: היום במדינת ישראל בהרבה מקומות העיר התקדמה אל המחצבה, בעלי המחצבות עושים חוק אתר.

יוסי וירצבורג: בודקים באופן יותר מדויק מה סוג הסלע, כמה סדקים יש, מה הכיוון של השכבות ואיך הפיצוץ משפיע על הבתים, על איזה שכבות גיאולוגיות הם יושבים, מחשבים מבחינה פיזיקלית איפה אפשר לפוצץ וכמה חומר נפץ אפשר לשים בכל מקום וזאת על מנת שהזעזועים בבתים יהיו על פי חוק.

יוסי וירצבורג: אני חייב לציין שהבתים באלעד הם על פי חוק.

יוסי וירצבורג: אנחנו במחצבה אחרת – במקרה גם היא של חברת הנסון – עושים את אותו הדבר גם לבתים לא חוקיים בעליל.

יוסי וירצבורג: כל הבתים באלעד הם חוקיים, יש טופס 4 ואין שום בעיה, אבל גם בבתים לא חוקיים, מבחינת המדינה, ברגע שאדם גר בבית, כל עוד לא פינינו אותו, זה בית שאדם גר בו והוא יגור בו.

שלומית אבינח: משרד התשתיות אחראי על הכרייה והחציבה.

יוסי וירצבורג: כן.

יוסי וירצבורג: זה המנדט שלנו.

יוסי וירצבורג: אנחנו נותנים את רשיונות החציבה.

אורי מקלב: יש עוד אישורים אחרים שצריכים להגיע אליכם?

אורי מקלב: אתם שולחים אותם להביא את האישורים למשרד הבריאות?

יוסי וירצבורג: זה ברשיון עסק.

שלומית אבינח: כל שנה אתם נותנים את הרשיון?

יוסי וירצבורג: כן.

אורי מקלב: מה אתם דורשים כדי לתת את הרשיון?

אורי מקלב: חוזק הפיצוצים, המרחק מהבתים?

אורי מקלב: על איזה דברים אתם עוד אמונים?

יוסי וירצבורג: אנחנו אמונים קודם כל על כך שהם יעמדו בהוראות התוכנית.

יוסי וירצבורג: תכנון הקרקעות במדינה נמצא במשרד הפנים שקובע הוראות לתוכנית על שלל הנושאים.

יוסי וירצבורג: אנחנו אמונים לבדוק את זה שהמחצבה עושה את מה שהמדינה קבעה לה בהוראות התוכנית ושהיא אכן מקיימת את ההוראות.

יוסי וירצבורג: אנחנו בודקים גם שלא גונבים אותנו.

יוסי וירצבורג: המחצבה משלמת למדינה כסף בגין זה שהיא כורה חומר גלם של המדינה.

יוסי וירצבורג: אנחנו בודקים שלא גונבים את המדינה מבחינת תמלוגים.

יוסי וירצבורג: אנחנו בודקים חריגות.

אורי מקלב: חריגות מהשטח.

יוסי וירצבורג: כן.

אורי מקלב: כל אופי הפעילות שם היא תחת משרד התשתיות?

יוסי וירצבורג: לגבי אבק תענה ידידתי ורד.

אורי מקלב: בודקים את חומר הנפץ, את חוזק חומר הנפץ?

אורי מקלב: בתוכנית מדובר על כמה תנאים שקשורים בקרקע והיא מתייחסת לנושא של זיהום אוויר.

יוסי וירצבורג: כן.

יוסי וירצבורג: התוכנית נכנסת כי בהוראות התוכנית כתוב שהם צריכים לעמוד בתקנים של המשרד להגנת הסביבה.

יוסי וירצבורג: המשרד להגנת הסביבה מפקח על התקנים של הזעזועים ושל האבק שיהיו על פי חוק.

יוסי וירצבורג: למשרד יש מפקחים שהם עוברים ובודקים שמרטיבים ובודקים את האבק.

אורי מקלב: לסיכום הדברים, מה היה בישיבה?

יוסי וירצבורג: לגבי האבק, לנו אין את היכולת לבדוק זאת ולכן הפנינו אותם להגנת הסביבה.

יוסי וירצבורג: מה שבעיקר הפריע לעירייה היה אזור התעשייה שהוא בצד הצפון-מזרחי של העיר, שטח שהועבר או מועבר - אני לא יודע בדיוק את המצב הסטטוטורי – לשטח העירייה שרוצה לבנות כאן אזור תעשייה לעיר כי אין מקום אחר לאזור תעשייה לעיר.

יוסי וירצבורג: במכתב ששלחנו לראש העירייה אמרנו שהנושא של עתודות האבן במרכז הארץ בפרט ובכל הארץ בכלל הוא בכי רע.

יוסי וירצבורג: אף אחד לא רוצה במדינה הזאת מחצבות.

יוסי וירצבורג: אנחנו צריכים לנצל בכל פצע – אפשר לקרוא לזה מחצבה אבל אני קורא לזה פצע כי כך רוב האנשים בחדר הזה מגדירים את המחצבה - את המקסימום לפני שנצטרך לפתוח פצע אחר.

יוסי וירצבורג: הבהרנו שיש עוד כ-15 מיליון טון עתודות בקטע שצריך לשמור 15 מטרים מאזור התעשייה אותו רוצים להקים, ואמרנו שתוך כתשע שנים, משנת 2007, אנחנו מעריכים שהמחצבה תסיים לחצוב שם על מנת שיהיה אפשר לבנות את אזור התעשייה הצפוני.

יוסי וירצבורג: סוכם שמהנדס העיר ידווח לעירייה.

יוסי וירצבורג: אני מדבר רק על הפינה של הדרום-מזרחית של המחצבה.

יוסי וירצבורג: סוכם שאם ראש העיר רוצה סיור, אנחנו נשמח לבוא אבל לא קיבלנו פנייה לסיור.

יוסי וירצבורג: לגבי התוכניות.

יוסי וירצבורג: יש תוכנית שעומדת לפני הפקדה להפוך את כל המחצבה הזאת לאזור החדרה.

יוסי וירצבורג: לתפוס את נחל שילה שהיום זורם חופשי, לעשות שם מעין מפרץ קטן, כך שכל נחל שילה, כל השיטפונות שמגיעים מהשומרון יגיעו אל המקום הזה ויחלחלו לאקוויפר ההר.

קריאה: זה החדרת המים באופן מהיר לאקוויפר מים כאשר כרגיל לוקח חודשים ואפילו שנים להגיע.

אורי מקלב: במה זה מועיל לפעילות המחצבה?

יוסי וירצבורג: זה שיקום המחצבה.

קריאה: אחרי שנפנה את המחצבה, זה יהיה אתר להחדרת מים גשמים והמים שבאים מנחל שילה לאקוויפר ההר.

מנחם שם-טוב: כשהילדים שלנו יהיו בני שלושים וילכו עם בלוני חמצן על הגב, החל הזה יגיע לאקוויפר למטה.

אורי מקלב: לא נרחיק מדיי.

יוסי וירצבורג: בתוכנית הזאת שעומדת לפני הפקדה, המתקנים שהם כפי שכבודו אמר, הם יותר בעייתיים מבחינת הגריסה, שם יש את הפעילות שהיא יותר צורכת אבק, יורדים לבור.

יוסי וירצבורג: ברגע שהם יורדים לבור, אוטומטית יותר קשה להגיע לעיר.

יוסי וירצבורג: תאושר התוכנית, המתקנים ירדו לבור.

אורי מקלב: כמה זמן ייקח לאישור התוכנית?

אורי מקלב: במי תלוי האישור?

יוסי וירצבורג: לשכת התכנון.

אינה קיסילנקו: אני אסביר.

יוסי וירצבורג: צריך לזכור שהייתה סוללת עפר שהמחצבה עשתה על חשבונה בקטע הדרומי של המחצבה כאשר התחילו לבנות את העיר.

יוסי וירצבורג: סוללת העפר הזאת היום נמצאת כולה בתוך הגינות שהקבלנים גנבו אותה.

יוסי וירצבורג: המחצבה עשתה על חשבונה סוללה כדי שמהעיר אלעד לא יראו את המחצבה.

יוסי וירצבורג: היא לא הייתה חייבת לעשות זאת לפי חוק, אבל היא הבינה שגדר טובה, זה שכן טוב והם עשו אותה.

יוסי וירצבורג: הקבלנים גנבו את הסוללה הזאת.

יוסי וירצבורג: בכביש 4711 שעכשיו נכנס לעשייה, הקרן לשיקום מחצבות עושה את הסוללה הזאת מחדש על מנת שהעיר לא תראה את המחצבה.

יוסי וירצבורג: עושים סוללה חדשה.

אורי מקלב: מגיעים להסדר שהיא לא תיעלם שוב?

יוסי וירצבורג: כן.

יוסי וירצבורג: זה לא יקרה כי בנו כבר את רוב העיר.

יוסי וירצבורג: אנחנו עובדים בכל הארץ כך שכאשר יש מחצבה, בונים ליד עיר חדשה או העיר מתקרבת.

יוסי וירצבורג: אין מה לעשות, כולנו רוצים כבישים, כולנו רוצים בתים, וזה אומר שכולנו צריכים מחצבות.

יוסי וירצבורג: צריך גם לצאת מכאן עם איזושהי אמירה איך אנחנו מונעים את זה לפעם הבאה ולא מקימים עיר ליד מחצבה או לא מרחיבים שכונות ליד מחצבה.

יוסי וירצבורג: 500 מטרים עליהם מדובר כאן, אלה הוראות של תמ"א 14.

יוסי וירצבורג: תמ"א 14 היא תוכנית מתאר ארצית למחצבות שמגדירה ש-500 מטרים ממחצבה אסור לבנות את הבתים.

יוסי וירצבורג: בצפון עכשיו יש מחצבה שנקראת טמרה, של חברת נשר, והיא נמצאת על הר כאשר בצד האחד יש את הכפר כבול ובצד השני את הכפר טמרה.

יוסי וירצבורג: העיר טמרה עושה תוכנית מתאר ורוצה להתקרב עד 250 מטרים אל המחצבה.

יוסי וירצבורג: עשו תסקיר השפעה על הסביבה, המשרד להגנת הסביבה מחוז צפון אישר ואישר התקרבות של הבתים עד 250 מטרים מהמחצבה.

יוסי וירצבורג: זאת אומרת, מגבילים מאוד את המחצבה בגלל זה.

יוסי וירצבורג: יש דרישות אבק עוד יותר חריפות וכדומה.

יוסי וירצבורג: אני מבין שמה שמפריע מסגנית מהנדס העיר שמה שמפריע זה שצריך לבנות ואין מקום לבנות.

אורי מקלב: אתה אומר שהם יכולים להתקרב עד 250 מטרים?

יוסי וירצבורג: לא.

יוסי וירצבורג: אני אמרתי שיש מקום שעשו את זה.

אורי מקלב: אבל אני מבין שהמחצבה עובדת בתנאים אחרים.

יוסי וירצבורג: לא.

קריאה: כל מחצבה עם שיטת הפעולה שלה ועם כיווני הרוחות.

יוסי וירצבורג: צריך לבדוק כיווני רוחות.

יוסי וירצבורג: זה לא אוטומטי.

יוסי וירצבורג: תסקיר השפעה על סביבה הוא סקר ושם עשו אותו ומצאו שאפשר.

אורי מקלב: הנושא הזה של איזונים בצרכים שלנו להתפתח ולבנות, אותה אפשרות לבנות צריכה להגיע מאיזה מקום.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים הרבה דברים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים גם תחבורה ואנחנו משפרים אותה ואנחנו צריכים איכות סביבה.

אורי מקלב: כל המדינה עוברת התפתחות מול עוגנים אחרים ומול מגבלות.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להפסיק את ההתיישבות בהרבה מקומות מכיוון שיש עוד צורך.

אורי מקלב: העובדה היא שהמחצבה הייתה רחוקה מאוד ממקום ישוב בסביבה, אבל אנחנו מתקרבים לכל מקום ובהתאם יכול להיות שצריך להרחיק אותה.

אורי מקלב: אני לא מדבר על המחצבה הספציפית הזאת.

אורי מקלב: יכול להיות שצריך להרחיק את המחצבות למקום אחר כי בסך הכל חשיבות החיים גוברת.

אורי מקלב: כשאנחנו צריכים להחליט מה יותר חשוב, חשיבות החיים ומקום מגורים לאנשים לבין המחצבות, אני חושב שהחלק הערכי הוא ברור כאן וברור מה יותר חשוב.

אורי מקלב: אני מבין שאתה ממונה רק על החלק של המחצבה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אתה צריך להציג את זה אבל אנחנו צריכים לראות את כל ההיבטים.

אורי מקלב: לסיכום דבריך, האם אתה אומר היום שמבחינת משרד התשתיות המחצבה עומדת בכל התקנים ובכל הדרישות?

יוסי וירצבורג: כן.

אורי מקלב: הייתי מבקש גם לקבל את הוראות התוכנית של המחצבה של משרד הפנים.

אורי מקלב: מאיזה שנה התוכנית הזאת?

יוסי וירצבורג: 1980, משהו כזה.

אורי מקלב: אני מבין שיש עוד תוכנית חדשה.

אינה קיסילנקו: התוכנית החדשה עוד לא הופקדה.

אורי מקלב: מה תהליך ההפקד?

יוסי וירצבורג: חודשיים היא מופקדת להתנגדויות ואז יש ישיבת התנגדויות.

יוסי וירצבורג: אם מקבלים את התוכנית, היא מוגשת למשרד הפנים ולשר הפנים ונכנסת לתוקף.

אורי מקלב: מה יש בתוכנית החדשה?

אינה קיסילנקו: אני אתייחס לזה.

יוסי וירצבורג: אני רוצה לומר שהם עומדים בדרישות של משרד התשתיות.

יוסי וירצבורג: מה שאמרתי לגבי המחצבות, זה נכון.

יוסי וירצבורג: כמו שאמרת, אי אפשר גם לעצור את המחצבה ולהלין אותה כי לא יהיה מאיפה לעשות את כביש 4711 שמוביל לאלעד.

אורי מקלב: זה כביש שיסיימו לסלול אותו בעוד חצי שנה.

יוסי וירצבורג: כן.

יוסי וירצבורג: היום משרד הפנים כבר הבין שכנראה בסביבות 2015 אין יותר חומרי גלם במדינה ואין ממה לעשות בטונים ואין ממה לעשות כבישים.

יוסי וירצבורג: לפני שנה ורבע קבעה ועדת עורכים חדשה לתמ"א 14ב' על מנת לומר מאיפה יבוא חומר הגלם הבא.

יוסי וירצבורג: לכן כל חומר גלם שנמצא לנו כיום, אנחנו לא יכולים להפסיד אותו.

אורי מקלב: מה שאתה אומר זה מאוד חשוב, אבל מבחינת הפנייה שהגיעה אלינו, אתה מבין שאף אחד לא עושה את החשבון הכללי אלא עושה את החשבון שלו.

אורי מקלב: אתה צריך לומר מה שאתה צריך לומר, אבל במקרה הזה יש את החלק שלהם והם אומרים שזה לא לידם ולא בבית ספרם.

אורי מקלב: כמו שאתם אומרים, אף אחד לא רוצה את המחצבה לידו.

יוסי וירצבורג: אף אחד לא רוצה מחצבה בבית שלו.

אורי מקלב: אם אני מסכם את מה שאתה אומר, החלקים שאתה אמון עליהם זה יותר החלק שהם צריכים לשלם את מה שהם צריכים לשלם ושהם עומדים בהוראות התוכנית, אבל הוראות התוכנית האלה לא מתייחסות באופן פרטני כי צריך לעמוד בתקנים והמשרד צריך לומר מה התקנים.

אורי מקלב: אתה לא אמון על נושא התקנים.

אורי מקלב: אתה אומר שאתה מדבר על המרחבים, על הגבולות הפיזיים של המקום, התשלומים שהם צריכים לתת למדינה ואתה שותף בכל התהליכים שקיימים.

יוסי וירצבורג: נכון.

יוסי בר-ניב: אני גר בבית שמש ובית שמש מוקפת שלוש מחצבות בקרבה הרבה יותר סמוכה מפתח-תקווה למחצבת הנסון.

יוסי בר-ניב: יש לנו שם שלוש מחצבות גדולות ואני אף פעם לא שמעתי את רעש הקידוחים ואני אף פעם לא הרגשתי את הפיצוץ.

יוסי בר-ניב: אני מוכן להביא לכאן את אדון משה אבוטבול ראש העיר שיעיד על כך.

יוסי בר-ניב: לא רואים ולא שומעים את הפיצוצים ולא את הזעזועים.

קריאה: זאת טופוגרפיה אחרת.

יוסי בר-ניב: לא.

יוסי בר-ניב: זה ממש לא.

יוסי בר-ניב: מפתח-תקווה לא שומעים את רעש המכונות.

יוסי בר-ניב: אני רוצה להתייחס לאלעד מבחינת מינהל מקרקעי ישראל.

יוסי בר-ניב: אל מינהל מקרקעי ישראל מגיעות הרבה מאוד פניות של משרד השיכון ושל עיריית אלעד להרחיב את הישוב אלעד צפונה.

יוסי בר-ניב: הבקשה הזאת נמצאת על שולחנו של מינהל מקרקעי ישראל.

יוסי בר-ניב: הלחצים שמופעלים על המינהל לקדם את התוכניות ואת אישורי הבינוי שם כדי להרחיב את העיר ואת הישוב, הם גדולים מאוד.

אורי מקלב: זה שטח אש?

יוסי בר-ניב: לא.

יוסי בר-ניב: צפונה לכיוון 4711.

יוסי בר-ניב: החלק הצפוני לכיוון כביש 4711.

יוסי בר-ניב: אנחנו מכירים את זה ואנחנו משתדלים מאוד לטפל בזה.

יוסי בר-ניב: הגורם היחיד המעכב את האפשרות לאשר שם תוכניות על ידי הוועדה המחוזית זה הנושא של המתקנים של המחצבה.

אורי מקלב: לפי המפה שהראו לי קודם, נראה שהמתקנים יותר רחוקים מהקטע הזה.

אינה קיסילנקו: כן.

אינה קיסילנקו: הם בחלק המערבי היום.

יוסי בר-ניב: יש כאן את המפה ואפשר לראות.

אורי מקלב: אם אתה אומר שיש קרבה למחצבה, אני מקבל.

יוסי בר-ניב: צדקת כאשר אמרת קודם שלדעתך ולטעמך המתקנים הם יותר בעייתיים ואומר מדוע.

יוסי בר-ניב: האבק שנוצר באזור המתקנים שנמצאים היום על חלק גבוה של המחצבה, בחלק הדרום-מערבי, נמצאים בגובה כזה שהם די דומים לגובה של בתי הישוב אלעד.

יוסי בר-ניב: כאשר יש רוח – ומשטר הרוחות במדינת ישראל הוא משטר רוחות ידוע – ממערב לכיוון מזרח ואפילו קצת דרום-מזרח, קו הרוח מוביל את האבק פחות או יותר לפינה הצפון-מזרחית של הישוב אלעד היום.

יוסי בר-ניב: אי לכך הדרישה היא להוריד את המתקנים אל תוך הבור, לבנות שם מערך מתקנים.

שלומית אבינח: דרישה של מי?

יוסי בר-ניב: דרישה של מינהל מקרקעי ישראל, של ועדה מחוזית, ושל המשרד להגנת הסביבה, וזאת התוכנית שמוגשת כדי שאפשר יהיה לאשר את התוכנית לבינוי שכונות החדשות בחלק הצפוני של העיר.

אורי מקלב: אתם מקרבים את המתקנים לאזור הזה, אבל זה עדיף.

יוסי בר-ניב: הם יהיו בבור.

יוסי בר-ניב: הם יוקמו מזרחית להיכן שהם נמצאים היום, הם יוקמו במתקנים הרבה יותר מודרניים – לא שהמתקנים היום לא עומדים בתקנים, אלא המתקנים היום עומדים בכל התקנים הנדרשים – וכשהם ירדו לבור, הם יהיו בגובה יותר נמוך, הם יהיו יותר מודרניים ממה שהם קיימים היום וחברת הנסון העולמית ידועה בתקני איכות סביבה מאוד מתקדמים ומאוד מחמירים.

יוסי בר-ניב: הם הולכים להשקיע שם, הם יספרו על כך, את אותם עשרות מיליוני שקלים במתקן חדש.

יוסי בר-ניב: הייתה ועדה שקמה בעקבות תיקון תקנת פטור 25/29, זאת תקנת הפטור לחוק חובת מכרזים למחצבות, ספציפית למחצבות.

יוסי בר-ניב: הוקמה ועדה ובעקבות הוועדה הזאת הוקמה עוד ועדה לפי תקנת פטור 25/4, ועדת השניים.

שלומית אבינח: מי אלה השניים?

שלומית אבינח: המשרד להגנת הסביבה?

יוסי בר-ניב: לא.

יוסי בר-ניב: השניים זה יועץ משפטי של מינהל מקרקעי ישראל וסגן חשב כללי שאז היה צביקה חלמיש.

יוסי בר-ניב: שני האדונים הנכבדים האלה שמעו את הצדדים, את הטענות של הצדדים, הביאו את עמדת המדינה וב-16 בינואר 2005, אחרי שהם קיבלו את אישור היועץ המשפטי לממשלה, קיבלו את אישורו של פרופסור דן ביין וכל חברי הצוות שלו שקמו מכוח תקנה 25/29, והנה, יש לי כאן את כל האישורים גם של היועץ המשפטי לממשלה, גם של ועדת ביין וגם של ועדת השניים, שהחליטה לתת למחצבה להמשיך ולעבוד במשך עשרים שנים.

יוסי בר-ניב: שמענו את המטרה הסופית של המחצבה שהיא אתר החדרה למי תהום.

יוסי בר-ניב: כלומר, מים שבאים, רק חלק מהם יהיו מנחל שילה שכבר ביצענו שם את הפריצה על גדת הנחל, ובכל אירוע שטפוני נכנסים שם כמה מיליוני קוב מים רק לקטע הצפוני ביותר, שהוא הרחוק ביותר מאלעד.

יוסי בר-ניב: שם המים מחלחלים בתוך שבועיים ימים ומעשירים את מעיינות הירקון וזה במקום ללכת ולהציף שכונות בפתח-תקווה.

אורי מקלב: זאת פעולה חשובה בפני עצמה גם לא בזמן שטפונות.

יוסי בר-ניב: הירוקים תמיד דורשים שתהיה תמיד זרימה בטבע.

יוסי בר-ניב: מעבר לזה, במקרה של שטפונות, צריך לאגום אותם ולחסום הצפות של שטחים שלא רצוי שיוצפו או שהמים ילכו סתם לים.

יוסי בר-ניב: מדינת ישראל, בגלל מצוקת המים, החליטה על הקמת מכוני התפלה.

יוסי בר-ניב: מכוני ההתפלה האלה, על פי המחויבות של המדינה, צריכים לעבוד סביב השעון כל השנה.

יוסי בר-ניב: בחודשי החורף הם ייצרו עודפי מים ואת עודפי המים האלה צריך לאגום וגם לתת להם איכשהו לחלחל לאקוויפר ההר, כפי שאמר יוסי קודם לכן.

יוסי בר-ניב: האתר הזה מיועד לאיגום של מכוני ההתפלה.

אורי מקלב: העודפים.

יוסי בר-ניב: כן.

יוסי בר-ניב: כלומר, זה הולך להיות האתר המרכזי במרכז המדינה של איגום מים והחדרתם למי תהום.

יוסי בר-ניב: לכן מונחת היום אותה תוכנית חדשה בפני הוועדה המחוזית כדי להנמיך את רצפת המחצבה שתיתן עוד כמות של חציבת אבן ותיצור אוגר יותר גדול של מים.

יוסי בר-ניב: מדובר בעשרים מטרים, עד כמה שאני זוכר, אבל אם זה לא כך, יתקנו אותי.

רן גלעד: לא, ארבעים מטרים מעל פני הים.

רן גלעד: עשרים מטרים לפחות מעל האקוויפר עצמו.

רן גלעד: אנחנו נקפיד ויקפידו עלינו.

אורי מקלב: המתקנים יהיו במקום יותר גבוה.

יוסי בר-ניב: לא.

יוסי בר-ניב: המתקנים יוצאו משם.

יוסי בר-ניב: אני אגיע גם למתקנים של היום.

יוסי בר-ניב: ב-20 בדצמבר 2005 אישרה ועדת הכספים של הכנסת את אותה החלטה של ועדת השניים.

יוסי בר-ניב: החבר יעקב ליצמן מאשר לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה מר אהוד אולמרט ומאשר שוועדת הכספים אישרה את אותה החלטה שמונחת אצלך.

יוסי בר-ניב: בכל אופן, הנושא הזה חזר בחזרה למינהל מקרקעי ישראל כדי לערוך עסקה.

אורי מקלב: אתה מוביל אותנו לכיוון הזה של הסבר על התוכנית?

יוסי בר-ניב: אני מסביר למה אנחנו מתעכבים.

יוסי בר-ניב: מסיבות שונות ומשונות, ולא ניכנס כאן לפירוט, ההסכם עם החברה ייחתם או יוגש לחברה לחתימה בחודש הקרוב.

יוסי בר-ניב: החברה בחוץ לארץ, גויים, הם לא מבינים שאפשר לעשות גם דברים בלי חוזה ולפני חוזה הם לא נותנים כסף להעביר מתקנים.

אילן אידלמן: מה זה קשור?

יוסי בר-ניב: כי יכלו להעביר את המתקנים לבור כבר לפני שלוש שנים, אבל כיוון שלא היה להם חוזה ביד, הבעלים בחוץ לארץ לא היה מוכן לנדב שקל אחד כדי להעביר את המתקנים לבור.

רן גלעד: זה יהיה לא רק למטה אלא זה יהיה צמוד לצלע שקרובה לאלעד יחסית אבל יהיה הפרש גבהים.

שלומית אבינח: לא הבנתי איפה זה תקוע.

שלומית אבינח: מה קורה אחרי החתימה?

יוסי בר-ניב: היום, כדי לקבל כסף ולהעביר את המתקנים לבור, בלי חוזה לא יקבלו כסף לכך.

אורי מקלב: החוזה היה מורכב מכמה חלקים.

רן גלעד: בחודש-חודשיים-שלושה הקרובים אמור להגיע ואנחנו מחכים לזה כבר שלוש שנים.

שלומית אבינח: כמה זמן יעבור מרגע החתימה?

יוסי בר-ניב: מרגע שייחתם, הם כבר מארגנים כספים עם הבעלים שלהם ומתחילים.

אורי מקלב: לשם העברת המתקנים לא צריך שום תוכנית מאושרת?

יוסי בר-ניב: צריך.

רן גלעד: צריך.

רן גלעד: זה נמצא במחוזית.

חזי חנונו: לגבי האישורים, אנחנו נתייחס בהמשך.

יוסי בר-ניב: זאת התוכנית שעומדת להיות בהפקדה.

יוסי בר-ניב: כאשר אני דיברתי על ייעוד הקרקע להחדרת מי תהום, החלק שבו נמצאים היום המתקנים, מינהל מקרקעי ישראל באמצעות כל ועדות התכנון מייעד את הקרקע הזאת לתעשייה כדוגמת אזור התעשייה חצב שנמצא בחלק הצפוני שכבר שוקם על ידי הקרן לשיקום מחצבות וכבר שווק על ידי המינהל לתעשייה.

אורי מקלב: דרום השרון.

יוסי בר-ניב: דרום השרון.

יוסי בר-ניב: המועצה דרום השרון היא זו שמקבלת שם ארנונה.

יוסי בר-ניב: הפינה הזאת בה נמצאים היום המתקנים תהפוך לאזור תעשייה.

אורי מקלב: גם של דרום השרון.

אינה קיסילנקו: לא.

יוסי בר-ניב: אני לא יודע.

אורי מקלב: אם הבנתי נכון, זה המהפך שיביא לשינוי.

חזי חנונו: לפי הבדיקה הראשונה שנעשתה, זה הפתרון שעלה כל הזמן.

אורי מקלב: לוח הזמנים כאן הוא קריטי.

אורי מקלב: הוועדה רוצה לתרום לנושא.

יוסי בר-ניב: בחודש הקרוב אנחנו עומדים לשלוח לחברת הנסון חוזה לחתימה.

יוסי בר-ניב: חברת הנסון תחתום, תעמוד בדרישות של החוזה, תוכל לקבל מאתנו את החתימות להפקדת התוכנית בוועדה.

יוסי בר-ניב: ברגע שהם יביאו לנו את החוזה חתום ויעמדו בדרישותינו, הם יקבלו חתימה של המינהל.

אורי מקלב: חברת הנסון, כמה זמן לוקח לכם להחזיר חוזה חתום?

רן גלעד: אנחנו מחכים לזה שנים ומאוד רוצים את זה.

רן גלעד: יש כאן יתרונות גם לנו.

רן גלעד: תכף אנשי הגנת הסביבה ידברו וצריך לזכור שגם את ההחלטה של הוועדה המחוזית צריך לעבור ומאותו רגעה שיהיו לנו את האישורים, אני מעריך כשנה וחצי עד שנתיים, הבנייה של המתקנים, המעבר של הפיקוח והתחלת ביצוע במקום החדש והפסקת ייצור במקום הקודם.

אילן אידלמן: יש כאן יתרון כלכלי גם לנו.

אילן אידלמן: היום אנחנו צריכים להוביל את החומר מרחק גדול מאתר הפיצוץ למתקנים אבל ברגע שהמקום קרוב, זה שווה לנו ואנחנו מאוד רוצים את זה.

רן גלעד: בנקודה הזאת אנחנו תמימי דעים ואכן המצב הזה לא יכול להימשך והפתרון שהוצע בזמנו והיום לא בא לידי כלל יישום.

אורי מקלב: האם הפעילות במחצבה קשורה לחשש שהמינהל לא ייתן את אפשרות ההרחבה?

רן גלעד: לא.

רן גלעד: אין שום קשר, אלא הפוך.

אורי מקלב: אין קשר בין הרחבת שטח הבנייה של אלעד לבין זה שיעשו כמה שיותר רעש לגבי המחצבות?

רן גלעד: היא הנותנת.

אורי מקלב: המינהל תולה את הרחבת שטח השיפוט של אלעד בבעיות.

יוסי בר-ניב: המינהל לא יכול לשווק אם אין תוכנית מאושרת.

יוסי בר-ניב: תוכנית מאושרת תקועה במוסדות התכנון, שם תולים את האישור.

יוסי בר-ניב: המינהל משווק רק תוכניות מאושרות.

אורי מקלב: בסופו של דבר אתם עומדים מול הרשות.

יוסי בר-ניב: נכון.

יוסי בר-ניב: השיווק נעצר בגלל תוכנית שעדיין לא אושרה.

אורי מקלב: תמיד המינהל מעונין לשווק.

יוסי בר-ניב: נכון.

אורי מקלב: כל אחד אמון על השטח שלו.

יוסי בר-ניב: אנחנו לא יכולים לשווק כי התוכנית לא מאושרת.

ורד אדרי: מוסד התכנון לא יאשר עד שהוא לא ישתכנע.

רן גלעד: היא הנותנת.

רן גלעד: עיריית אלעד במאמצים שהיא עושה להגדלת השטח המוניציפאלי שלה הוא דווקא מתוך הידיעה שמונח לפתחנו הפתרון הישים הזה שמשום מה הוא מתעכב.

אורי מקלב: הנושא של פיצוצים רק יגבר.

רן גלעד: לא.

קריאה: הוא יישאר ללא שינוי.

אורי מקלב: העמקת החציבה – אני לא מכיר את תנאי השטח והקרקע – יכול להיות שכמה שיותר עמוק, הפיצוצים צריכים להיות יותר חזקים.

אילן אידלמן: באזור הזה הסלע יחסית הוא רך.

אילן אידלמן: זה סלע לבן.

יוסי בר-ניב: בכובע השני שלי כנציג המינהל בהנהלת קרן שיקום מחצבות, אחרי שעשינו שני שלבים של שיקום באזור תעשייה חצב, שלב א' ושלב ב', זה כבר שווק ומפעלי התעשייה עומדים שם, אנחנו נמצאים עכשיו בשלב ג' של אזור תעשייה חצב וזה קשור קשר ישיר עם כביש 4711, הכניסה הצפונית לאלעד, שם אנחנו שותפים משרד השיכון, מע"צ וקרן שיקום מחצבות ביחד עם דרום השרון.

יוסי בר-ניב: כל החבורה הזאת מייצרת כביש כניסה צפוני ליישוב אלעד.

רן גלעד: כל הסיפור הזה התעכב בגלל בג"ץ.

רן גלעד: באותו כביש גישה אנחנו פועלים להקמת סוללה חדשה.

רן גלעד: אנחנו נגנן אותה וכשיש כבר עצים, זה משהו אחר.

רן גלעד: העצים חוסמים גם רעש וגם אבק.

רן גלעד: אז אני מקווה שחלק מהבעיות ייפתרו גם על ידי הורדת מתקנים וגם על ידי הסוללה.

אורי מקלב: אתה יודע שלוח הזמנים של המינהל הוא קצת שונה.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה זה צף ועסקנו בהרבה דיונים ברפורמה של מינהל מקרקעי ישראל בנושא של לוחות זמנים.

אורי מקלב: אני מבין שמדובר במשאבים יקרים.

יוסי בר-ניב: כבוד שר השיכון שביקר אצלנו התרשם מאוד מהמינהל והבין שלא כצעקתה, אבל אני משאיר את הדברים האלה לפורומים אחרים.

יוסי בר-ניב: אני מבקש את סליחת

יוסי בר-ניב: כם אבל אני צריך לעזוב את הישיבה.

אורי מקלב: אנחנו מודים לך.

אורי מקלב: דע לך שהחלק הזה שלך, אני מתרשם שהוא החלק המרכזי.

אורי מקלב: לגבי לוח הזמנים, החלק שלך הוא חלק מאוד חשוב בעניין.

אורי מקלב: אנחנו מאוד מודים לך.

אורי מקלב: אנחנו עוברים למשרד להגנת הסביבה שבעצם משלימים את התמונה.

גידי מזור: אני אפתח בכמה מלים ואחר כך ורד תמשיך ותפרט.

גידי מזור: קודם כל, הקרבה בין העיר למחצבה זה באמת לא מצב אידיאלי, אבל זה מצב שקיים ונתון.

גידי מזור: אני לא חושב שיש למישהו ספק שאנחנו צריכים לשמור על איכות האוויר ומניעת מטרדים לעיר אלעד.

גידי מזור: אני חושב שגם אפשר להחמיא לעיר הזאת שהיא עיר מאוד מטופחת, מאוד מוקפדת, רואים שם שאיכות החיים זה דבר שנמצא בסדר עדיפות מאוד גבוה.

גידי מזור: רק לאחרונה סיימנו יחד עם העירייה מבצע ניקיון במימון שלנו של מצבורי פסולת שהצטברו לאורך השנים בעיר ובסביבתה, וזה כתוצאה מפנייה של העירייה עקב מצוקה שלא היה לה פתרון.

גידי מזור: זאת עירייה עם מודעות מאוד מאוד גבוהה ואני חושב שמגיע לתושבים שם לחיות בסביבה טובה ונקייה.

גידי מזור: בנושא של פניות ציבור אנחנו לא קיבלנו פניות ציבור וגם לא פניות מהעירייה, לא בנושא של מטרדים של זיהום אוויר וגם לא בנושא מטרדים של רעש, למעט פנייה שהייתה לפני כמה שנים, בשנת 2005, ואז ביצענו שם ניטור שוורד תפרט אותו כי יש לה את הנתונים.

גידי מזור: אני יכול לומר שגם מהניטורים שאנחנו ביצענו וגם ניטורים שבוצעו בהנחיה שלנו על ידי המחצבה, הנתונים לא מראים בעיה של זיהום אוויר בישוב.

גידי מזור: צריך להבין שכאשר אנחנו רואים אבק, זאת לא אינדיקציה לזה שיש בעיה.

גידי מזור: אבק יש לנו בכל מקום.

גידי מזור: גם אני שלא גר ליד מחצבה, זה מאוד מרגיז שאחרי שמנקים את הבית תוך כמה שעות יש כבר את שכבת האבק וזה משהו שנמצא בסביבה שלנו.

גידי מזור: האבק הזה שרואים אותו הוא לא אינדיקציה אבל הוא בהחלט, כשהוא נמצא ליד מקום כזה, אוטומטית הוא חשוד כבעייתי ואנחנו מכירים את זה גם ממקומות אחרים.

גידי מזור: אני חושב שאם מדברים על נושאים של זיהום אוויר ודברים כאלה, אנחנו צריכים לדבר על נתונים, על מספרים ועל עובדות.

גידי מזור: בעניין הזה אני חושב שיש בעיה של מידע.

אורי מקלב: באיזה פרמטרים אתם נותנים למחצבה לעבוד?

שלומית אבינח: כל כמה זמן אתם בודקים אותה?

גידי מזור: עד היום לא היו אלינו פניות.

גידי מזור: דרך אגב, מאלעד יש לנו פניות ובין היתר התעסקנו לפני כמה שנים בנושא של רעש וזיהום אוויר מגנרטורים לשבת, דבר שמאוד הטריד את התושבים וקיבלנו פניות אבל בעניין הזה של המחצבה לא קיבלנו פניות, כך שמבחינתנו זה לא נושא שעלה לדיון.

גידי מזור: היינו בפגישת היכרות לפני כחצי שנה עם ראש העיר, אחרי שהוא נכנס לתפקידו, וגם אז זה לא עלה.

גידי מזור: הנתונים לא מראים שיש בעיה של זיהום.

גידי מזור: אני חושב שיש בעיה של הבנת נתונים, של הכרת נתונים, של העברת מידע.

גידי מזור: אני חושב שדברים שנאמרו גם מהצד של אלעד וגם מהצד של המחצבה מראים שאחד הדברים הכי חשובים, ושגם יש לזה רצון, זה שיתוף של מידע ושקיפות שזה לדעתי חלק גדול מאוד מהסרה של המון דברים שנאמרים כאן שהם לא בהכרח קשורים באמת לאיזושהי בעיה קיימת בשטח.

אורי מקלב: אתה אומר שמחצבה ליד בית מגורים זה לא דבר אידיאלי ולא דבר טוב, אבל אתה אומר שלכם יש תקנים בהם צריך לעמוד.

גידי מזור: נכון, ובדקנו אותם.

אורי מקלב: במדד בינלאומי איפה אנחנו נמצאים?

גידי מזור: אני לא יכול לדבר על משהו ארצי ואני לא רוצה להתחייב כאן למשהו, אבל אני יכול להתייחס למחצבה הזאת ספציפית ועל מה שקורה באלעד.

אורי מקלב: אתם אוספים נתונים על כל מחצבה בפני עצמה?

אורי מקלב: אתם מעמידים תקנים לכל מחצבה או שיש לכם תקנים ארציים?

גידי מזור: יש תקנות וצריכים לעמוד בהן.

גידי מזור: אני אומר שכאשר אתה בא ומודד האם זה עומד או לא עומד בתקנים, אני לא רוצה להתחייב כאן על משהו שהוא ארצי אלא אני יכול להתחייב על דברים שאנחנו יודעים אותם.

אורי מקלב: אני מדבר על משהו בינלאומי.

אורי מקלב: אני מדבר על התקן הבינלאומי.

גידי מזור: אנחנו לא יודעים.

חזי חנונו: התקן הוא לא על המחצבה אלא על כמות האבק שתהיה בעיר.

חזי חנונו: אם המחצבה תהיה מעבר להרי החושך, היא יכולה לייצר הרבה אבק.

חזי חנונו: ברגע שהמחצבה מתקרבת לעיר, המחצבה צריכה לצמצם את כמות האבק.

חזי חנונו: מה שמודדים זה כמה אבק יש בבתים שלהם.

שלומית אבינח: השאלה התייחסה לתקנות שלנו ביחס לעולם.

גידי מזור: אני לא יודע להתייחס ספציפית לדבר הזה.

אורי מקלב: בקרינה יש לנו את המדד שלנו ואחרי כן יש מדדים בינלאומיים.

גידי מזור: בקרינה, הלוואי שהיה לנו את המדד, אבל אין וזאת אחת הבעיות.

אורי מקלב: אתם מפרסמים שבמדדים בינלאומיים צריך להיות כך וכך.

ורד אדרי: לגבי קרינה, אנחנו לקראת.

ורד אדרי: התקן שאנחנו רוצים יהיה מחמיר יותר מהתקנים בעולם.

גידי מזור: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לוורד, אני רוצה לומר שאני חושב שהדבר הכי חשוב, דובר כאן על שכנות בהתחלה, ליצור את המסגרת בה לעירייה ולמחצבה יש איזשהו מנגנון קבוע שבו יושבים, מעבירים מידע, מדברים והיכן שצריך אותנו כמשרדי הממשלה, ודאי שאנחנו נהיה שם בפנים.

גידי מזור: כמו שאני אומר, אנחנו גם מעורבים בנושאים אחרים שעולים על סדר היום ונשמח לסייע וגם לתת היכן שצריך את המידע בנושא איכות סביבה, מידע שמבחינתנו הוא אובייקטיבי וניתן על ידי גורם ממשלתי.

אינה קיסילנקו: האם המשרד לאיכות הסביבה מיוזמתו לא עשה בדיקה למרות שלא פנינו?

גידי מזור: אמרתי, ותכף ורד תתייחס לזה.

גידי מזור: אנחנו עשינו.

אורי מקלב: את צודקת בשאלה.

אינה קיסילנקו: דברים כאלה צריך לבדוק.

אורי מקלב: שואלת אינה האם נעשות בדיקות במסגרת התקנים האלה פעם בשנתיים פעם בשלוש שנים.

ורד אדרי: אני רוצה להתחיל באמירה חיובית ובסיכום של גידי לעניין שיתוף הפעולה.

ורד אדרי: אני חושבת שלא היינו אולי צריכים להגיע כד לכאן.

אורי מקלב: חלק מתפקיד הוועדה הוא לא רק מול המשרדים.

אורי מקלב: בשולחן הזה אנחנו מרכזים משרדים שלא יושבים ביחד אבל אנחנו מביאים אותם לשיתוף פעולה ועשינו זאת בהרבה דברים.

קריאה: ביום ראשון לדוגמה אני נוסע לבית שאן, למהנדס הוועדה, יש לו שלוש מחצבות ואנחנו בדו-שיח למרות שלא מסכימים על כל הדברים.

ורד אדרי: אני רואה שיש כאן הסכמות ורצון לשיתוף פעולה, ואני חושבת שזה מה שבעיקר צריך לצאת מהדיון שמתקיים כאן, למנות איזושהי ועדה שתיפגש וגם תבדוק את מה שצריך לבדוק.

ורד אדרי: אם יש דברים שמצריכים שיפור או מצריכים ניטור תדיר יותר, אלה דברים שנקבע ברמה המקצועית.

ורד אדרי: לעניין אבק.

ורד אדרי: אני רוצה לעשות סדר בדברים ולומר שיש הבדל בין אבק שוקע לאבק נשים.

ורד אדרי: אבק נשים, זה אבק עם החלקיקים הקטנים וזה לא מה שאתם רואים בישוב.

ורד אדרי: מה שאתם רואים זה את האבק השוקע.

ורד אדרי: צריך לזכור גם שאלעד כישוב שעד לאחרונה היה בתנופת פיתוח מאוד גבוהה, מעבר לבנייה עצמה גם התשתית שלכם התפתחה, והיו המון עבודות עפר ועבודות בנייה בישוב עצמו.

ורד אדרי: כך שיכול להיות שיש כאן איזשהו אפקט מצטבר.

ורד אדרי: כאשר מדברים על תחלואה, אני מניחה שקשה לבודד את זה, אבל בוא נגיד שאנחנו צריכים לנסות להגיע למצב הכי טוב שניתן.

ורד אדרי: זה לעניין האבק.

ורד אדרי: לעניין המחצבה ושיקום המחצבה.

ורד אדרי: מה שקורה זה שלפני כחצי שנה הוגשה תוכנית עם מסמך שהוא ממש שווה ערך למושג שאתם מכירים והוא תסקיר השפעה על הסביבה, להוציא את פרק ב'.

ורד אדרי: פרק ב' דן בחלופות מיקום ובמקרה הזה המיקום ידוע וברור והמחצבה היא נתונה.

ורד אדרי: המסמך הזה שנערך הוא מסמך מאוד מקיף והוא בחן את כל ההשלכות הצפויות של העמקת המחצבה ולעתיד שיקומה כמאגר מים.

ורד אדרי: כמו שהסבירו כאן, השלב הבא בתור הוא הורדה של המתקנים לבור כאשר גם בלי המסמך היה ברור שאנחנו נקבל השפעות סביבתיות צפויות נמוכות ממה שהן.

ורד אדרי: לעניין העומק.

ורד אדרי: התוכנית הזאת מקודמת בשיתוף עם רשות המים.

ורד אדרי: יש תוכנית מתאר ארצית לאיגום והחדרה.

ורד אדרי: האתר הזה הוא חלק מאותה מערכת וזאת מערכת ארצית שקבורה בכל הארץ.

ורד אדרי: תוכנית המתאר הארצית לאיגום והחדרה מציעה כמה אתרים.

ורד אדרי: הקונספט שם אומר שבאמת בואו נתפוס את השיטפונות בנחלים, גם נמתן שיטפונות במורד, גם נחדיר ונעשיר את הקרקע.

ורד אדרי: כלומר, אנחנו מכפילים את היתרון, ואנחנו גם נותנים שיקום לאותו מופע של מחצבה שבסופו של דבר עוזבים את המקום ונשאר איזשהו פצע כמו שיוסי הגדיר.

ורד אדרי: כלומר, תוכנית השיקום היא בהחלט תוכנית חיובית שמשלשת כאן את היתרונות שלה.

ורד אדרי: לעניין העומק, הדברים האלה נבדקים עם רשות המים, עם השירות ההידרולוגי שיושב ברשות המים וכמובן שזה נבדק גם כדי לראות מה מגיע במעלה הזרם, לראות שלא נחדיר מזהמים ודברים כאלה.

מנחם שם-טוב: האם העומק היום הוא לפי התוכניות?

מנחם שם-טוב: מהנתונים שלנו זה לא כך.

ורד אדרי: צריך להוציא מודד לשטח אבל זה לא בסמכותנו.

אינה קיסילנקו: יש פנייה של המהנדס הקודם למשרד הפנים אבל לא קיבלנו תגובה.

אורי מקלב: צריך לבדוק למי פניתם בעניין הזה.

מנחם שם-טוב: אני מבין שהתוכנית שתאושר בעתיד, בעצם תכשיר את מה שנעשה בעבר.

מנחם שם-טוב: צריך לוודא שמה שנעשה בעבר היה תקין.

ורד אדרי: אתה בעצם טוען לחריגה בחפירות, אבל זה לא בסמכותי.

יוסי וירצבורג: אני חושב שאין בעיה אבל נבדוק את זה עוד פעם.

ורד אדרי: זה דבר שצריך לבדוק, אבל אני חושבת שזה לא העניין.

מנחם שם-טוב: כל דבר שעולה לדיון כאן הוא מהותי, גם תדירות הניטור.

ורד אדרי: על זה אני רוצה לדבר.

ורד אדרי: אני חושבת שזה הנושא החשוב.

ורד אדרי: מבחינת הניטור, יש תוכנית ניטור והבאתי לכם גם עותק מהתקנות למניעת מפגעים, זיהום אוויר ורעש ממחצבה.

ורד אדרי: אלה התקנות שנקבעו בשנת 1998 כאשר התקנות הן ארציות ואנחנו סיווגנו את המחצבה הזאת במה שנקרא תחת אזור רגיש, אזור המשמש ומיועד לשמש אזור מגורים במרחק של 1,000 מטרים.

ורד אדרי: כלומר, אנחנו אומרים שהמחצבה הזאת לא מקבלת סתם תנאים אלא תנאים מחמירים יותר.

ורד אדרי: בספטמבר 2005, לאחר שהייתה פנייה יחידה – מאז לא קיבלנו פניות מהעירייה – הצבנו תחנת ניטור ולא לשעה ולא ליום אלא לחודשיים, מספטמבר עד נובמבר, ואלה הם החודשים המאפיינים ביותר.

ורד אדרי: לא לקחנו חורף אלא את החודשים שנבחרו על ידי אנשי מקצוע.

ורד אדרי: התחנה ישבה שם במשך חודשיים, בשנת 2005, ובאמת לא נמצאו שם חריגות.

גידי מזור: הריכוזים היו הרבה מתחת.

גידי מזור: שליש.

אורי מקלב: כאשר יודעים שיש מכונה בודקת, באותה תקופה יכולים לשנות.

אורי מקלב: האם יכול להיות מצב כזה ששינו משהו לצורך הבדיקה?

גידי מזור: הם צריכים לעבוד למשך חודשיים.

מנחם שם-טוב: משנת 2005 לא נעשה כלום?

ורד אדרי: לא, זה הניטור שהיה כאשר העירייה פנתה.

גידי מזור: נערך ניטור שהם מחויבים לעשות על פי ההנחיה שלנו.

גידי מזור: זה ניתור שאנחנו עושים אחת לזמן מה לפי צורך עם ניידת ניטור.

שלומית אבינח: יש לכם מחויבות לעשות זאת כל שנה או כל חצי שנה?

ורד אדרי: מבחינת הדרישות שלנו כלפי המחצבה, הם צריכים להגיש את תוצאות הניטור אחת לשנה, ניטור שהם עושים, שהמחצבה מגישה לנו.

גידי מזור: על פי הנחיה שלנו.

ורד אדרי: במקרה הזה עליו סיפרתי, חודשיים תחנת ניטור, זאת תחנה של המשרד שהצבנו אותה.

גידי מזור: היא מהווה ביקורת נוספת, ביקורת על שלנו.

רן גלעד: אנחנו לא ידענו על הדבר הזה.

גידי מזור: אם אתה לא מאמין לנו, תעשה לבד.

גידי מזור: קח מכשירי ניטור ושים אצלך.

מנחם שם-טוב: אנחנו הרי אנשים חדורי אמונה ורואים את זה עלינו.

ורד אדרי: אני התחלתי בזה שאנחנו לקראת שיתוף פעולה.

מנחם שם-טוב: משנת 2005, משרדכם לא ביצע ניטור.

ורד אדרי: אני אסביר לך.

ורד אדרי: המשרד לא מבצע ניטורים.

ורד אדרי: העסקים מבצעים את הניטורים.

מנחם שם-טוב: אם כן, משנת 2005 לא בוצע ניטור על ידי משרדכם.

ורד אדרי: המשרד לא אמון על ביצוע מדידות.

ורד אדרי: המשרד אמור לקבל מדידות ולבקר.

ורד אדרי: אנחנו לא מכינים תסקירי השפעה על הסביבה.

ורד אדרי: תבין את תפקידו של הרגולטור.

ורד אדרי: הרגולטור לא עושה את הפעולות האלה אלא הוא אמור לפקח ולבקר.

מנחם שם-טוב: רק רציתי לדעת שאנחנו מבינים.

מנחם שם-טוב: בעצם הרגולטור העביר את הצורך לבדיקה לגוף שעובד בשטח.

גידי מזור: אתה מציג את זה בצורה לא נכונה.

אילן אידלמן: אנחנו לוקחים חברה שאמונה לעשות את הבדיקות האלה, משלמים לה כסף על מנת שהיא תעשה את הבדיקות ותעביר לנו.

אילן אידלמן: הצעתי לכם לבוא לראות את הבדיקות.

אילן אידלמן: האם פעם פנית אלינו וביקשתם לראות את הבדיקות?

אילן אידלמן: האם שאלת מתי אנחנו עושים את הבדיקות כי אתה רוצה לשים שומר מטעם אלעד כדי לוודא את הדברים?

רן גלעד: המהנדס הקודם של העירייה היה אתנו בקביעת המקומות של אחת המדידות.

אורי מקלב: החברה עצמה, מה היא חייבת לעשות?

ורד אדרי: אחת לשנה.

אורי מקלב: והיא עושה את הבדיקות האלה.

ורד אדרי: כן.

אורי מקלב: והנתונים מועברים אליכם ואתם בודקים אותם.

ורד אדרי: כן.

אורי מקלב: זה אחד מהדברים שצריך לעשות אותם.

אורי מקלב: איזה עוד דברים צריכים לעשות?

ורד אדרי: למשל הגבלה בכמות חומר הנפץ.

אורי מקלב: יכולות להיות חברות או כל מיני מתקנים שעובדים ברשיון, אבל השאלה המרכזית היא האם הם עומדים בתנאי הרשיון.

אורי מקלב: אני יוצא מנקודת הנחה שהמדינה כמדינה מסודרת עושה את הכל כדי שכל מפעל וכל עסק יעמוד בתנאים שלכאורה צריכים לתת מענה נכון לתושבים.

אורי מקלב: השאלה המרכזית היא האם באמת הם עומדים בזה ומה מידת הפיקוח עליהם.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש לנו חוקים ואין לנו בעיה בחוקים אלא יש לנו בעיה בפיקוח.

אורי מקלב: השאלה האם אנשים עומדים בתקנים לפיהם הם צריכים לפעול.

אורי מקלב: נניח שאחד התקנים הוא הרטבה, שהם צריכים להרטיב שטח, ויכול להיות שהמחצבה לא הייתה מהווה מטרד אם היו מרטיבים את השטח יחד עם החציבה.

אורי מקלב: אני לא מכיר דבר כזה, אני לא יודע מה עושים.

רן גלעד: אנחנו מרטיבים.

אורי מקלב: השאלה אם עושים את זה מספיק.

אורי מקלב: אני למשל יודע מהמגע שיש לי עם הרשויות המוניציפאליות שהן אישרו הקמת מגרסה לצורך בנייה, אבל זה היה מטרד והם גם לא עמדו בזה.

אורי מקלב: גם כאשר העירייה אישרה את זה, היא נאלצה אחרי כן לבטל את הרשיון מכיוון שלא עמדו בתנאיו.

אורי מקלב: ההרטבה לא הייתה כמו שהיה צריך להיות, השעות בהן הם עבדו לא היו השעות שאישרו להם, ובמקום להתחיל למשל ב-7 בבוקר הם התחילו כבר ב-6 בבוקר כי היה חבל להם להעמיד את המכונה והם רצו להספיק לעשות יותר, ועוד דברים כאשר הבעיה בעיקר הייתה שמה שמנחים ומה שעושים בשטח, לא הייתה אכיפה.

אורי מקלב: חשוב לנו לשמוע ממך לגבי התקנים שאתם מעמידים ורמת האכיפה שלכם והביקורת שלכם.

ורד אדרי: בעיקרון האכיפה נעשית על ידי אנשי רישוי העסקים שלנו שהם בעצם מפנים את התנאים לרשיון העסק מבחינת ההיבטים הסביבתיים ובאופן צמוד יותר במקרה הזה של מרכז איכות אוויר.

ורד אדרי: במקרה של רכזת הרעש, יש גם את הביקורת.

ורד אדרי: אנחנו היינו לפני שלושה חודשים, במרץ, במחצבה עם רכז איכות אוויר ועם רכזת הרעש.

ורד אדרי: גם אני נכחתי בביקור הזה עם חברים נוספים.

ורד אדרי: כלומר, אלה דברים שמתקיימים בשוטף.

גידי מזור: והם עומדים בדרישות.

גידי מזור: לא ניכנס כאן לפרטים קטנים כאלה ואחרים, אבל בגדול זאת חברה שעובדת בצורה מסודרת.

שלומית אבינח: היה אולי צריך לערוך ביקורת פתע.

מנחם שם-טוב: הביקורת מוזמנת על ידי המפעל אחת לשנה.

רן גלעד: יש ועדה שלא תעשה שקר בתוצאות כי היא תאבד את הרשיון שלה.

מנחם שם-טוב: בוודאי, בספקטרום של 365 ימים, בדיקה אחת שיודעים אותה מראש והיא מוזמנת על ידכם, אני לא חושד בכם אבל רואים את הדברים.

אורי מקלב: גם אתה נותן לרואה החשבון של העמותה תסקיר כלכלי או תסקיר תקציבי למאזן.

אורי מקלב: מי עושה את זה?

אורי מקלב: לא באה המדינה ועושה אצלך את הביקורת אלא אתה הולך לרואה חשבון שאתה שוכר והוא עושה את הביקורת והוא מגיש את המאזן ואנחנו סומכים עליו כי הרשיון שלו תלוי בזה שהוא נותן תסקיר אמיתי.

אורי מקלב: החברות האלה שמאושרות על ידי המשרד להגנת הסביבה, אלה חברות מקצועיות ונחשבות בלתי תלויות כמו רואה חשבון.

אורי מקלב: יכול להיות שהם מודדים את המשרדים האלה, בודקים אותם ואת האמינות שלהם, ומי שפעם אחת נותן תסקיר לא נכון, יכול לאבד את הרשיון שלו.

אורי מקלב: אנחנו רואים את זה בכל הדברים.

אורי מקלב: אנחנו דורשים ממפעלים ומעסקים להביא דוחות או מסמכים מקצועיים ואלה המסמכים אתם אנחנו עובדים.

ורד אדרי: אני רוצה להגיע לפתרונות.

ורד אדרי: בואו נדבר על פתרונות ולא נתנגח בדברים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: לגבי הפיצוצים, אתם אומרים שהם עומדים בתקן.

אורי מקלב: היו כאן תלונות חמורות על עוצמות אדירות.

ורד אדרי: אנחנו לא קיבלנו תלונות.

ורד אדרי: אני בדקתי אצל הרכזים המקצועיים ולא היו תלונות.

ורד אדרי: זה לא שאני לא מאמינה, אבל לא קיבלנו תלונות.

אורי מקלב: אומרים שאין שבוע בו זה לא קורה.

גידי מזור: נעשה איזושהי בדיקה לעניין הזה.

גידי מזור: שוב, אנחנו קיבלנו בסך הכל לפני יומיים פנייה להגיע לכאן היום מבלי שקיבלנו את המכתב ורקע כלשהו למרות שביקשנו.

גידי מזור: אם יש כאן איזושהי פנייה נוספת, נבדוק.

שלומית אבינח: את המכתב הזה לא קיבלתם?

גידי מזור: לא קיבלנו.

גידי מזור: לא.

גידי מזור: מלשכת השר ביקשתי כמה פעמים, אבל לא קיבלתי.

ורד אדרי: אני חושבת שכדאי היה שהמהנדסת תעבור על המכתב לפני שהוא נחתם כי מדובר בחוסר הבנה בסיסית לתוכניות.

אורי מקלב: בגלל הבקשה שהגיעה באיחור, הכל מתחיל מאוחר.

ורד אדרי: בואו ננסה להוציא מזה משהו חיובי וטוב.

ורד אדרי: לעניין הבדיקות, זה הנוהל שקיים היום.

ורד אדרי: האפשרות היא או שאתה גם מגיש חוות דעת שלך או שיושבים באותו שולחן משותף שאנחנו רוצים וקובעים מישהו שאמין על שני הצדדים.

אורי מקלב: יפה.

ורד אדרי: אני חושבת שבמקום להאריך כאן בדיבורים, בואו ננסה לקבוע את הרכב אותה ועדה ואנחנו בהחלט ניתן את התמיכה והידע המקצועי ונמשיך מכאן הלאה כי אני חושבת שיש רצון גם מבחינת המחצבה לעשות זאת.

ורד אדרי: אנחנו גם בנקודת זמן נכונה מבחינת התוכניות והן לקראת הפקדה.

ורד אדרי: כדאי שנתגבש ונדבר בינינו על שיתוף פעולה עוד לפני שהתוכנית תופקד כדי שלא סתם ניגרר לתוך התנגדויות והתנגחויות אלא באמת נגיע עם פתרון משותף.

ורד אדרי: המשרד שלנו גם ייתן את הייעוץ המקצועי ואנחנו גם מוכנים להזמין את האכסניה אלינו.

דוד וינברג: הטענות שהועלו כאן על פניהן נשמעות חמורות ומדאיגות, אבל כמו שנאמר זה לא לווה בשום נתונים לא סביבתיים ולא בריאותיים.

דוד וינברג: באופן עקרוני אפשר לעשות עבודה כדי לקשור את הנושאים הסביבתיים לנושאים הבריאותיים, אבל את בדברים האלה אתם צריכים לעשות עבודה ולבדוק אותם.

דוד וינברג: לא רק שלא הוגשו אלינו תלונות אלא גם לא הייתה פנייה ולא הוגשו לנו שום נתונים.

דוד וינברג: אני מציע שאם אתם רוצים לעשות איזושהי עבודה כזאת, אפשר לעשות אותה.

אורי מקלב: גם אתם מוכנים לשיתוף פעולה.

אורי מקלב: לכם בכל אופן לא ידוע שום דבר.

דוד וינברג: לא.

אורי מקלב: יכולה להיעשות בדיקה שלכם יחד עם העירייה והתושבים?

דוד וינברג: אני חושב שעבודה כזאת היא עבודה מורכבת מאוד וצריך גוף רציני שיעסוק בזה.

דוד וינברג: לרשות המקומית יש אחריות מטעם פקודת בריאות העם לנושא הבריאותי והיא יכולה לקחת חברה שתעשה ניתוח של כל הנתונים האלה ותבדוק אם יש קשר.

דוד וינברג: לפי מה שאנחנו יודעים, אין קשר ואין בכלל בעיה.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים שיתוף פעולה כבר בשלב הזה, שלא רק אחרי שהם יביאו נתונים תשבו.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לעשות שיתוף פעולה בין המשרדים כפי שראינו במשרד להגנת הסביבה ואני מציע שתקדמו ביחד את הבדיקה שמשרד הבריאות גם הוא יהיה שותף לה.

אורי מקלב: לכם יש את הצד המקצועי באמצעות טיפול חלב והרופאים המקומיים.

אורי מקלב: אפשר לעשות סקר שיבדוק האם יש באמת אחוז יותר גבוה של חולי אסטמה יחסית למקומות אחרים.

אורי מקלב: אחרי הרעש, ילדים חולים ואם באמת יש משהו כזה, צריך לבדוק את זה.

אורי מקלב: התרשמתי שגם למחצבה הנתון הזה של בריאות הציבור מאוד חשוב, במיוחד כאשר מדובר בתינוקות שהם יותר רגישים ויותר פגיעים.

דוד וינברג: נתוני הבריאות יהיו פתוחים.

דוד וינברג: אני מציע שנמצא את אותו גוף שלישי שייקח על עצמו לעשות את העבודה הזאת.

אורי מקלב: אנחנו נפנה לסגן שר הבריאות ולמנכ"ל המשרד כדי שהם יערכו שם סקר או בדיקה מקצועית בנושא התלונות שמועלות כאן.

אורי מקלב: מר גלעד, יש יתרון כאשר מדברים בסוף הישיבה אבל יש גם חסרונות.

אורי מקלב: היתרון כאשר מדברים בסוף הישיבה הוא שדבריך נאמרים בסוף ואתה כמעט מסכם.

אורי מקלב: מצד שני, הציבור כבר ישב ורוצה לסיים את הישיבה.

אורי מקלב: אתה לא צריך להסביר את הכל כי כבר התרשמנו וכולנו בקיאים בכל הנושאים ולכן אתה יכול להצטמצם לתשובות ולדבר בכותרות מכיוון שנראה לי שאנחנו כבר יודעים את הנושא לעומקו.

אורי מקלב: לאחר מכן נוכל לסכם את הישיבה ולסיים אותה.

אורי מקלב: הארכנו בישיבה הזאת יותר מהרגיל.

רן גלעד: אני אדבר בקצרה למרות שכבר נאמר פעם שלא היה לי זמן ולכן כתבתי מכתב ארוך.

רן גלעד: אנחנו שייכים לחברה בינלאומית שיש לה 450 או יותר מחצבות בעולם, כולל בעולם הקצת יותר מקפיד יותר מאתנו כמו ארצות-הברית אנגליה, הולנד וכולי.

רן גלעד: הסטנדרטים הסביבתיים הוכתבו לנו, כמו שאמרתי, מ-1963, עוד לפני שהיו מקובלים בארץ.

רן גלעד: הם היו מגיעים, מסבירים לנו איך לעשות, מה צריך לעשות, שולחים אותנו לאנגליה ללמוד קצת וכולי.

רן גלעד: יש לנו שלוש מחצבות בארץ ויש לנו 26 מפעלי בטון וצי רכב מאוד גדול שאתם בטח רואים בכבישים.

רן גלעד: אנחנו משתדלים ששני הנושאים האלה, ואלה שני הכובעים שלי – איכות הסביבה ובטיחות – יהיו הכי טובים שניתן ואכן אנחנו מגיעים בהם להישגים.

רן גלעד: עם זאת, ברגע שמישהו – שכן או אפילו לא שכן – נוסע על כביש 6 ורואה שיש אבק מהמחצבה והוא מודע לעניין, הוא מתקשר אלינו.

רן גלעד: התחלנו להפעיל מחצב נוספת מעבר לגבול המזרחי, במה שנקרא נחל רבא.

קריאה: זה עדיין לא גבול.

קריאה: זה סמוך לגדר.

רן גלעד: התחלנו להפעיל מחצבה נוספת, ובשלב מסוים הייתה טענה של התושבים בנווה אפק שעברו ממקומות צפופים למקום שקט ולטענתם אנחנו עשינו רעש כי החשמל נוצר על ידי גנרטורים ולא על ידי רשת החשמל.

רן גלעד: באותו יום שקיבלנו את התלונה, כבר בלילה בדקנו רעש.

רן גלעד: בעיית הרעש, דרך אגב, היא קיימת בלילה כי בלילה צריך להיות פחות מ-40 דציבל שזה הערך שעולה.

רן גלעד: אני עכשיו מדבר במקרה הטוב ב-60 וזה צריך להיות 40.

רן גלעד: במקרה הזה עליו אני מספר, במחצבת נחל רבא עד מהרה יחסית החלפנו את כל הגנרטורים – 10 או 11 – ברשת חשמל שחברת החשמל סללה על חשבוננו.

רן גלעד: כאשר הייתה בעיה של מים, וזה מקום בעייתי, הקמנו צינור.

רן גלעד: הנקודה המרכזית בעניין הזה היא שהתושבים פנו אלינו ותושבים שפונים אלינו, מכל מקום, בין אם זה מפעל בטון, בין אם זאת מחצבה, בין אם זה מפעל אספלט, מקבלים תשובה מהירה מאוד ועניינית.

רן גלעד: הרבה פעמים אנחנו עושים דברים שעולים אולי הרבה כסף אבל שווים את השקט הזה ואת יחסי השכנות הטובים.

רן גלעד: אנחנו היינו אצל ראש העיר הקודם, למרות שכבר נאמר לנו על ידי מי שתיווך לקיום הפגישה – הוא לא כל כך היה מוכן להיפגש – שיכול להיות שראש העיר יתחלף, זה היה לפני הבחירות, ואכן ראש העיר התחלף אבל בכל זאת הלכנו אליו.

רן גלעד: אנחנו רוצים לפגוש את ראש העיר החדש ואנחנו נפגוש אותו ונגבש משהו.

רן גלעד: בכל מקרה אנחנו בעד הידברות ובעד זה שתפנו אלינו, ואם לא תקבלו מאתנו תשובה מספקת, תלכו לגורמים הממשלתיים כי כאן יש קיצור דרך משמעותי.

רן גלעד: אם את מקבלת תלונות מאלעד, אני לא יודע על זה.

מיכל בורשטיין: אני לא באה בטענות מהסיבה הפשוטה שכמות התלונות היותר משמעותית התחילה להצטבר לאחרונה.

מיכל בורשטיין: אנחנו יחסית עמותה די חדשה וההד שלנו התחיל להיות לא מזמן.

מיכל בורשטיין: אני לא תוקפת ואני גם לא מאשימה חס וחלילה בשום דבר מכיוון שבלי כל הנתונים אני לא לומר שום דבר.

מיכל בורשטיין: אני יודעת שקיבלתי הרבה תלונות והרבה אנשים מאוד חוששים.

מיכל בורשטיין: אני לא חושבת שזה מוצדק.

רן גלעד: אנחנו ניפגש עם ראש העיר.

רן גלעד: אני גם רוצה שראש העיר יבוא למחצבה ויראה מה עושים וכולי.

רן גלעד: כל הנושא הזה באחריותנו.

רן גלעד: אני רק רוצה לרענן את זיכרונם של היושבים כאן שבעקבות ההתנגדות שלנו לרובע A נקבעו דברים מסוימים שלא בכולם עמדו הצדדים.

רן גלעד: זאת אומרת, הישוב היה צריך לבנות בסטנדרטים שמתאימים לקרבה למחצבה, היה צריך ליידע בחוזה בינו לבין המשתכנים כל משתכן שהוא יודע שהוא הולך לגור ליד מחצבה עם כל המשמעויות של זה, ועוד דברים שהם יותר בעלי משמעות וזה עד איפה הישוב יכול להתקדם.

רן גלעד: הישוב כבר חרג מקו ה-500.

אורי מקלב: כל הבניינים הם ברשיון.

אינה קיסילנקו: אנחנו עוד לא חרגנו מקו ה-500.

רן גלעד: אתמול זימנתי למשרדי את מתכננת אלעד מלפני הרבה שנים, נורית לשם, אני חושב שאת עוד לא היית בתקופה הזאת, היא ממש תכננה מטעם משרד אדריכלים את המקום.

אורי מקלב: כמה שנים אתה עובד בחברה?

רן גלעד: אני בחברה 21 וחצי שנים.

רן גלעד: בתחום הזה של ניהול נכסים ואיכות סביבה ובטיחות אני משנת 1993.

אינה קיסילנקו: אנחנו לא חרגנו.

רן גלעד: אני לא מתווכח.

רן גלעד: אנחנו היינו צריכים לעשות את הסוללה המוכרת הזאת, האקוסטית, ואכן עשינו אותה אבל שמעתם מה קרה לה וזה קורה הרבה.

רן גלעד: גם כאשר אנחנו שמים גדר במחצבה בצפון, כדי שחיילים שמנווטים לא ייפלו לתהום, הגדר הזאת מחזיקה מעמד שבוע ונגנבת.

רן גלעד: זאת בעיה אבל נמצא לה פתרון.

אורי מקלב: לנושא הפיצוצים.

רן גלעד: לנושא הפיצוצים.

רן גלעד: אני מכיר את הנושא הזה באופן קצת שונה ממה שהגדירה כאן הגברת.

רן גלעד: אנחנו מודיעים לאלעד על כל פיצוץ שאנחנו עושים.

שלומית אבינח: איך אתם מודיעים?

רן גלעד: בפקס.

אינה קיסילנקו: לא אמרתי שלא מודיעים.

רן גלעד: לא סיימתי את המשפט.

שלומית אבינח: איך אתם מודיעים לתושבים?

אורי מקלב: מי שמתקשר, יודע.

אורי מקלב: לא מודיעים את זה ברמקול.

אינה קיסילנקו: בכל זאת, זאת הפתעה.

רן גלעד: הרבה פעמים מתקשרים אלינו אחר כך ושואלים למה הודענו על פיצוץ אבל לא היה פיצוץ, וזה אחרי שאנחנו כבר פוצצנו.

אורי מקלב: לצורך הידע האישי, מדובר ברבע טון של חומר נפץ?

רן גלעד: לא.

רן גלעד: הפיצוץ עצמו הוא פיצוץ של מספר טונות, תלוי.

רן גלעד: הוא נעשה בהשהיות של 25 מילי לשניה מכל פיצוץ, לפחות.

רן גלעד: זה לא פיצוץ של כל הכמות בבת אחת אלא יש הפסקות.

אילן אידלמן: הוא מתפרס על פני שתי שניות.

רן גלעד: כל העניין עם המילי שניות, זאת שנייה-שתיים.

אילן אידלמן: אין רעש, אלא רק רעד.

אילן אידלמן: יש רעד של שנייה וחצי.

רן גלעד: הפיצוצים נעשים כרגע בכל הרמות.

רן גלעד: כלומר, יש לנו טרסות וכל טרסה היא 15 מטרים.

רן גלעד: הפיצוצים נעשים בקצב ההתקדמות.

רן גלעד: אנחנו מאוד רצינו לחצוב את האזור הקרוב יותר לאלעד עוד לפני שהשתכנו בו, אבל זה לא הסתייע מכל מיני סיבות רגולטוריות.

אורי מקלב: אתם עומדים בכל התקנים שהמשרד להגנת הסביבה קובע לכם.

רן גלעד: אני אישית הייתי מעורב בקביעת התקנות ובכתיבתן.

רן גלעד: באותה תקופה שיצחק גורן היה מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה והשרה שלו הייתה דליה איציק, הוא קבע שכתיבת התקנות לרשיון עסק, גם למפעלי בטון וגם למחצבות, יעשו ביחד עם התעשייה.

רן גלעד: לכן קל לי מאוד לומר שהתקנות הגיוניות, אנחנו עומדים בכולן, נכון שמדי פעם יכולה להיות חריגה כזאת או אחרת בפרק זמן קצר, אבל אנחנו משתדלים מאוד לקצץ.

אורי מקלב: הכל ברשיון העסק או ברשיון ההפעלה שיש לכם?

רן גלעד: הכל ברשיון העסק ובמגעים השוטפים עם המשרד להגנת הסביבה.

אורי מקלב: מי אמור לפקח על רשיון העסק?

אורי מקלב: לא המועצה האזורית?

אילן אידלמן: המועצה האזורית.

גידי מזור: אנחנו נותנים ברשיון עסק את התנאים שלנו.

גידי מזור: לנו יש פרק בתוך רשיון העסק שהוא פרק שלנו שאנחנו נמצאים בו ואותו אנחנו בודקים.

אורי מקלב: כדוגמה, הרטבת המקום.

אורי מקלב: מי בודק את זה?

גידי מזור: אנחנו.

ורד אדרי: למועצה יש יחידה סביבתית שגם היא עוזרת לנו, אבל זה לא של המועצה עצמה אלא זאת יחידה סביבתית שכפופה לנו מקצועית.

אינה קיסילנקו: זה דבר שצריך לבדוק כל יום.

רן גלעד: המגבלה של המשרד להגנת הסביבה היא התקציבים שעומדים לרשותו.

רן גלעד: זה המשרד שמקבל הכי מעט כסף.

גידי מזור: לא נכון, שני מלמטה.

שלומית אבינח: אני חושבת שצריך להיות איזה טלפון, איזה מוקד, איזה מישהו שיוכלו לפנות אליו.

רן גלעד: אין בעיה.

גידי מזור: אני חושב שהמפגש הראשון ומינוי הצוות הזה צריך להיות של ראש העיר פלוס מנהל המחצבה.

גידי מזור: הם צריכים להיות אלה שעושים את המפגש הראשון עם האנשים שלהם וקובעים את הצוות שהוא הצוות ואנשי הקשר.

גידי מזור: מכאן גם כאשר מודיעים על פיצוצים, זה לא צריך להיות בפקס אלא זה צריך להיות באמצעות טלפון.

רן גלעד: הפקס מהווה הוכחה.

שלומית אבינח: צריך לשתף גם את העמותות שפעילות בשטח.

שלומית אבינח: צריכים לשתף את התושבים.

שלומית אבינח: חלק מהצלחת המשא ומתן וההזדמנות הוא גם שיתוף העמותות והתושבים כי הם אלה שגרים שם והם אלה שאיכפת להם.

מנחם שם-טוב: הוא חידש לנו שהיינו צריכים לדעת בחוזה המכר שלנו כאשר קנינו את הדירות שאנחנו גרים במקום כזה.

רן גלעד: החתימו אתכם.

רן גלעד: אנחנו יודעים שמשרד השיכון הקפיד על כך.

יהודה כהן: לא חתמנו על דבר כזה.

יהודה כהן: במפורש לא.

אינה קיסילנקו: בטופס 4 אנחנו חייבנו קבלנים להודיע.

יהודה כהן: לא חתמנו.

רן גלעד: כל תושב היה אמור לדעת וחתם על זה.

אינה קיסילנקו: אנחנו לא חלק מהחוזה.

אינה קיסילנקו: אנחנו דרשנו בטופס 4.

רן גלעד: הדבר היותר חשוב הוא שבהוראות של הוועדה המחוזית לאלעד נאמר שגם הבתים צריכים להיבנות על פי הסטנדרט הנדרש.

רן גלעד: העירייה הייתה צריכה להידרש לזה.

אינה קיסילנקו: אבל אנחנו לא חותמים על החוזה.

שלומית אבינח: בעקבות הפיצוץ שהיה ב-2006, הם מחתימים את התושבים.

רן גלעד: לפי החלטת הוועדה המחוזית.

מיכל בורשטיין: ציון הנושא במכרזים לקבלנים.

מיכל בורשטיין: בהיתרי הבנייה תירשם הערת אזהרה.

מיכל בורשטיין: ברגע שבנו את רובע A, הם היו חייבים לפעול כך.

רן גלעד: סטנדרט הבנייה נקבע בוועדה מחוזית ב-1997 ואני לא יודע לומר לך אם אכן בונים כך ברובע A.

אינה קיסילנקו: ברגע זה אני לא אתן את התשובה אלא אני אבדוק.

רן גלעד: אני רוצה להעלות שתי נקודות קריטיות.

רן גלעד: הראשונה, הגברה מסיבית של שיתוף הפעולה בין שני הגופים, קרי, אלעד והמחצבה, כולל העמותות שאין לי שום דבר נגדן.

רן גלעד: יש עמותות רשומות אבל הן לא הגיעו היום.

מיכל בורשטיין: לא, כולן כאן.

רן גלעד: הנקודה השנייה, הירידה לבור שככל שתיעשה יותר מהר, אין לי ספק שהמפגעים הקיימים – שהם לא מפגעים ברמה של סטייה מהתקן אבל הם נטענים כמפגעים – ייעלמו.

מיכל בורשטיין: כמובן שאנחנו נשמח לזה כי גם אנחנו לא מעונינים שיהיו התנגדויות לתוכנית ועדיף שאנחנו נקבל ממש את המידע על התועלת שתהיה בהעברת המתקנים ושנקבל דיווחים על המקומות בהם זה נעשה.

מיכל בורשטיין: אנחנו נעשה שיתוף ציבור, כך שהציבור יהיה מודע ויהיה גם מרוצה מהתוכנית.

רן גלעד: כשאני נפגשתי עם הראשונים בעמותת חרדים לסביבה, הם באו אלינו למשרד מבר-אילן וכבר אז היה שיתוף פעולה, אבל כאשר מתחלפים אנשים ומתחלפים ראשי עיר, הדברים קצת מתנתקים.

רן גלעד: צריך לשמור על הגחלת הזאת ולשמור על הקשר ולדבר.

אילן אידלמן: אנחנו נפנה ללשכת ראש העיר כדי לקבוע פגישה.

מנחם שם-טוב: רבותיי, ורד האירה את עינינו שהביקורת היחידה שנעשתה על ידי המשרד הייתה בשנת 2005.

אורי מקלב: הביקורת היזומה מצדם.

מנחם שם-טוב: הביקורת היזומה מצד המשרד.

מנחם שם-טוב: הוגשה שאילתה וענה עליה מעל במת הכנסת השר שמחון בשנת 2005, ואני מקריא לכם את ארבע השורות התחתונות מהפרוטוקול שנמצא אצלי: "למעט נושא ניטור אבק שוקע ומרחף והדרישה להרטבה מלאה של חומרים העלולים להוות גורם לאבק, המשרד לאיכות הסביבה הוציא למחצבה דרישות לתיקון הליקויים בהתאם להוראות התקנות האמורות ומבצע מעקב אחר פעילות".

שלומית אבינח: זה היה על בימת הכנסת ב-1 בנובמבר 2005.

מנחם שם-טוב: רבותיי, אני אומר לסיכום, וחלילה, אני לא חושד באף אחד כאן.

מנחם שם-טוב: אנחנו מבינים שאלה הן התקנות ואנחנו נפעל יחד אתכם אולי לשנות אותן כך שהבדיקות תהיינה יותר יזומות.

אורי מקלב: אין לנו בכנסת מנגנון שעוקב אחרי התשובות לשאילתות ויכול להיות שזאת תהיה הצעה לסדר, שיהיה מנגנון של מעקב אחרי התשובות שניתנות לשאילתות.

מנחם שם-טוב: זה בא כדי להסדיר את ההגדרה שהכל עובד בסדר.

מנחם שם-טוב: כאשר שלחתם פעם אחת ביקורת שלכם, כן התגלו ליקויים.

אורי מקלב: רבותיי, אני רוצה לסכם את הישיבה.

אורי מקלב: אני מודה לכולם.

אורי מקלב: באמת התרשמנו כאן מהנושאים שהועלו על ידי התושבים והעירייה שלכאורה דיברו על מטרדים לא קלים ולא קטנים כמו בנושא האבק, בנושא קשיי הנשימה אצל ילדים, מטרדי רעש והפיצוצים שנשמעים, כאשר זה מעל מה שנקרא רעש.

אורי מקלב: אני חושב שהדברים נאמרו בצורה ברורה וגלויה.

אורי מקלב: התרשמנו מצד שני מאיכות העבודה של המפעל שמאוד שם דגש על הדברים האלה והם חשובים לו.

אורי מקלב: הוא לא מתמקד רק בתוצרת אלא באופן הפעולה והעבודה שלו והתרשמנו שהדבר הזה חשוב לו.

אורי מקלב: התרשמנו מהנכונות של כל הצדדים, של משרדי הממשלה, שאמורים לאכוף ולהיות הגורמים המפקחים והמנחים את הקווים לקבלת הרשיון וכל הכרוך בכך ואנחנו רואים שהם פועלים, מכירים וגם מציינים את המפעל כאשר מבחינתם הוא עומד בתקנים.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שיש כאן פער גדול מאוד, וכולכם ציינתם זאת, בשיתוף הפעולה והעברת הדברים.

אורי מקלב: אנחנו לא רק נמליץ אלא נחליט על כך שבעוד חודשיים נשב לישיבת מעקב.

אורי מקלב: תקבעו שולחן עגול שם יוצפו כל הדברים ביתר פירוט ותדונו איך אתם מתקדמים בכל דבר ודבר.

אורי מקלב: אני מבקש מכם להרים את הכפפה ושמי שיארגן את השולחן הזה זאת תהיו אתם, המפעל.

אורי מקלב: אני חושב שגורם פרטי ומקצועי יכול בעניין הזה לפעול הרבה יותר טוב ויכול להיות זמין יותר ומהיר יותר.

אורי מקלב: תעשו זאת יחד עם הארגונים, יחד עם העירייה ויחד עם המשרדים הנוגעים בדבר.

אורי מקלב: אני חושב שבשלב הראשון אתם צריכים לשבת ביחד ולאחר מכן לצרף גם את המשרדים הרלוונטיים.

אורי מקלב: מינהל מקרקעי ישראל מתבקש לזרז את כל הנושא של שינוי המקום.

אורי מקלב: זה נושא מאוד מאוד חשוב.

אורי מקלב: אני מרגיש שנושא הפיצוצים לא קיבל כאן מענה ואני חושב שזה יהיה אחד הנושאים הראשונים בהם תדונו בשולחן שלכם כדי לקדם אותו.

אורי מקלב: אני חושב שמשרד הבריאות צריך להיות שותף בבדיקת הנתונים.

אורי מקלב: זה שיש רצון, זה שכולנו עומדים בתקנים ואומרים שלכאורה לא ידוע שום דבר, זה לא פוטר אותנו אלא זה מחייב אותנו לבדוק את הנושא הזה אחרי שמתקבלים הנתונים.

אורי מקלב: יש אפשרות שהרשות תבדוק ותעביר נתונים אבל אני חושב שאפשר ללמוד מעמותת חרדים לאיכות הסביבה ששואלים למה הם צריכים להעיר על זה ומבקשים לקבוע את זה ביחד.

אורי מקלב: המשרד להגנת הסביבה אומר גם לתושבים וגם לעירייה שהוא עכשיו הולך להפקיד תוכנית ומבקש מהם להיות שותפים עכשיו בעניין הזה.

אורי מקלב: גם בנושא הבדיקה, משרד הבריאות צריך להיות שותף בבדיקה כבר עכשיו.

דוד וינברג: כמפקח.

אורי מקלב: כשותף.

דוד וינברג: עבודה כזו היא עבודה גדולה.

אורי מקלב: אנחנו נעשה את זה בשיתוף פעולה עם העירייה.

אורי מקלב: אני לא דורש מהעירייה לעשות את זה לבד אלא עם משרד הבריאות.

אורי מקלב: אנחנו לא מטילים עליך להחליט אלא אנחנו נפנה לסגן שר הבריאות ולמנכ"ל המשרד, כך שזה יבוא מלמעלה.

אורי מקלב: אני גם אדבר באופן אישי עם סגן שר הבריאות.

אורי מקלב: אני לא מבקש ממך לקבל עכשיו את ההחלטה הזאת כי אולי אתה לא יכול לקבל אותה אבל אנחנו נפנה למשרד והמשרד יקבל את זה.

אורי מקלב: אני חושב שהתקדמנו בנושא.

אורי מקלב: כאמור, תשבו ותדונו.

אורי מקלב: אני מבין שתוך שבועיים תוכלו לקיים ישיבה.

רן גלעד: כן.

אורי מקלב: מנהלת הוועדה תעמוד אתכם בקשר לגבי החלק המקצועי.

שלומית אבינח: תעדכנו אותי בסיכום.

אורי מקלב: בהתאם לכך נקבע את מועד ישיבת המעקב.

אורי מקלב: אני חושב שאת ישיבת המעקב נקיים אחרי חודשיים כדי לתת לכם מספיק זמן לשבת ולמצות את עצמכם.

אורי מקלב: סיכום הוועדה הוא דלהלן: אני מברך על הנכונות להידברות ישירה ושיתוף פעולה בין חברת הנסון לבין העירייה, הארגונים "חרדים לסביבה" ו"אלעד הירוקה" ומשרדי הממשלה הרלבנטיים, במטרה לטפל במכלול הנושאים לשיפור ורווחת איכות חיי התושבים באזור.

אורי מקלב: החברה קיבלה על עצמה לארגן ולקיים את המפגש הראשון תוך 14 יום.

אורי מקלב: בכוונתנו לפנות לכל משרדי הממשלה הרלבנטיים ומנהל מקרקעי ישראל בבקשה לזרז ולקדם את הטמנת מתקני החציבה בתוך בור החציבה, פעולה אשר תשפר ותצמצם לעין ערוך את המפגעים הקיימים באזור ותשפר את איכות חיי התושבים, זאת לדעת כל הגורמים המקצועיים, העירייה והתושבים.

אורי מקלב: בכוונתנו לפנות לשר להגנת הסביבה בבקשה לערוך בדיקות נוספות למחצבה של עמידה בתקנים, פיקוח ובקרה צמודים, תוך שימת דגש על זיהום האוויר ועוצמת הפיצוצים.

אורי מקלב: לאור הטענות בדבר העלייה הגבוהה בשיעור התחלואה של תושבי הסביבה ובמיוחד אצל תינוקות וילדים, בכוונתי לפנות לסגן שר הבריאות בבקשה לבצע בדיקה מקצועית וסקר מקיף בנושא, בישוב אלעד ובקיבוץ נחשונים, הסמוכים למחצבת הנסון.

אורי מקלב: הוועדה רשמה לעצמה כי במסגרת הקרן לשיקום מחצבות, עם סלילת כביש 471, תוקם סוללת עפר, תישתל צמחייה ויעשה פיתוח נופי מתאים לרווחת התושבים.

אורי מקלב: הוועדה תעקוב אחר התקדמות שיתוף הפעולה בין הגורמים השונים ושיפור המצב הקיים.

אורי מקלב: אני מודה לכולכם.

אורי מקלב: תודה.