ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 48, 2009-06-10 10:30

משה גפני: בוקר טוב, הנושא שעל סדר היום הוא: הפרטת הבנק לפיתוח התעשיה בישראל בע"מ – לפי סעיף 59ב(ח) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975.

משה גפני: אודי ניסן, אני מברך אותך.

אודי ניסן: עוד לא מוניתי.

משה גפני: בבקשה.

אודי ניסן: בנק לפיתוח התעשיה הוקם במקור לשמש כזרוע למתן הלוואות מדינה, בעיקר לעסקים.

אודי ניסן: ב-89' הבנק קיבל רשיון בנקאי והוא היה שותף בכל ההסדרים עם הקיבוצים בשנות התשעים.

אודי ניסן: בשנת 2002 התחילו הבעיות כאשר הבנק למסחר נפל, היה גם משבר אמיתי והיו גם התבטאויות ושמועות בנוגע לבעיות עם בנקים קטנים.

אודי ניסן: הציבור התחיל לנהור לבנק והבנק הגיע לבעיית נזילות.

אודי ניסן: המדינה ובנק ישראל נכנסו לתמונה, ניתן קו אשראי של שני מיליארד שקל על ידי בנק ישראל עם ערבות מדינה והתקבלה החלטה על תכנית של סגירת הפעילות והפסקת מתן אשראי חדש.

אודי ניסן: בהתחלה זה ניתן ל-2005, הוארך ל-2007 ובאמצע 2007 ניטל הרשיון הבנקאי.

אודי ניסן: נעשו נסיונות לבדוק מה הדרך הנכונה לסיים את הפעילות, כאשר היתה אופציה של פירוק ואופציה שנייה של מכירה.

אודי ניסן: יש מבנה בעלות מאד ייחודי במניות הבנק ואין שליטה למדינה.

אודי ניסן: זאת חברה מעורבת בהגדרה.

אודי ניסן: שלושת הבנקים מחזיקים בהצבעה של מעל 40%, המדינה מחזיקה מעל 40%, יש מניות שנסחרות גם בארץ וגם בחו"ל ואחרי בדיקת הליך של RFI ו-12 גופים הגישו הצעות ב-2007 התברר שכתנאי לשלב הבא חייבים לפתור את מבנה המניות.

אודי ניסן: במשך שנה התנהל נסיון להגיע להסדר.

אודי ניסן: פרופ' ברנע הציע מתווה, כל בעלי המניות קיבלו את המתווה והמתווה הזה אושר גם באסיפות בעלי מניות וגם בבית המשפט על פי סעיף 350.

אודי ניסן: על פי המתווה המדינה מוכרת את כל המניות של הבנק, שהוא כבר לא בנק אלא חברה, ונקבע מנגנון לחלוקת התמורה כולל פתרון לבעיה קשה שהיתה של דיבידנדים.

אודי ניסן: אישרנו את זה בממשלה והתחלנו הליך של קבלת הוצאות ועכשיו אנחנו באים לאשר את המתווה, שמדבר על המכירה של החברה.

אודי ניסן: היום זה בעצם תיק אשראי וקצת נכסי מזומן.

אודי ניסן: את כל ההתחשבנות מול המדינה פתרנו, האשראי העיקרי לחברת חשמל, של כ-4 מיליארד שקל, הוצא מחוץ לחברה ועבר למדינה, נשאר תיק אשראי של כ-1 מיליארד שקל ברוטו, שהערך שלו לאחר הפחתות בנטו הוא כ-440 מיליון שקל.

אודי ניסן: האלטרנטיבה היתה פירוק.

אודי ניסן: יש תשתית, בעיקר של כוח אדם, שאפשר לנצל אותה, להשתמש בה ולפתח אותה לצורך פלטפורמה למתן אשראי.

אודי ניסן: הפירוק הוא סגירה מוחלטת ואי ניצול כוח האדם הקיים ולכן ישנו נסיון לטובת כל הצדדים להגיע למצב שבו הבנק נמכר והוא יכול להוות זרוע למתן אשראי אלטרנטיבי לבנקים ויחד עם הבנקים הוא יכול לעזור לנו בהיבט של מתן אשראי.

אודי ניסן: יש הסכמים מלאים עם ההסתדרות מה קורה עם העובדים גם במקרה של מכירה וגם אם זה לא יצליח ואלה הנקודות המרכזיות.

שי חרמש: מדובר על מכירה של מדינת ישראל בלבד?

אודי ניסן: לא.

אודי ניסן: במסגרת ההסכם של בית המשפט, שאושר באסיפות של כל בעלי המניות, אנחנו מוכרים מאה אחוז.

אודי ניסן: כולם הגיעו להסכם והתמורה מתחלקת על פי אותו מתווה שהוסכם על ידי כל הגופים ואושרר על ידי בית המשפט.

אודי ניסן: לא הזכרתי את ד"ר כהן, אבל במשך שש השנים האחרונות הוחזרו 2 מיליארד שקלים במלואם.

אודי ניסן: כל הכסף שהמדינה השקיעה הוחזר, הבנק יוצב והרוויח.

שי חרמש: כל מה שתאמר על ד"ר כהן אנחנו נוסיף.

אודי ניסן: אני חושב שד"ר כהן הוא דוגמה טובה לכך שבמשך שש שנים העסק נוהל בצורה יפה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: השר לשעבר, חבר הכנסת לשעבר, מזכ"ל מפלגת העבודה לשעבר, יושב ראש הבנק לפיתוח התעשיה, ד"ר רענן כהן, ידידי, בבקשה.

ד"ר רענן כהן: אדוני היושב ראש, שיש בינינו ידידות ארוכת שנים, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לומר שבשבילי זאת סגירת מעגל.

ד"ר רענן כהן: ועדת הכספים התכנסה בספטמבר 2002, כשהיתה קריסה של הבנק לפיתוח התעשיה.

שי חרמש: שבוע אחרי שלקחת אותו גמרת אותו.

ד"ר רענן כהן: באותו יום.

ד"ר רענן כהן: היום אנחנו מגישים מוסד כלכלי מסודר ומרוויח ואני אוסיף מספר נקודות.

ד"ר רענן כהן: בסוף 2002 הממשלה רצתה למכור את הבנק עם הפסד של 1.5 מיליארד שקל לפחות ואף אחד לא רצה לרכוש את הבנק.

ד"ר רענן כהן: עכשיו אנחנו מדברים על בנק שעשה תפנית של 180 מעלות, מוסד מסודר.

ד"ר רענן כהן: הבנק מוצע למכירה ואני מאד שמח שזה נעשה על ידי כולנו יחד.

ד"ר רענן כהן: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לרשות החברות הממשלתיות בראשותו של אודי וגם לאוצר, לעמי לנדאו, שאנחנו איתו במגעים מתמידים.

ד"ר רענן כהן: הדברים מתואמים.

ד"ר רענן כהן: בשנים האלה הצלחנו לגבות 90% מכלל האשראים.

ד"ר רענן כהן: החזרנו לבנק ישראל 2.2 מיליארד שקל, עד האגורה האחרונה החזרנו.

ד"ר רענן כהן: החזרנו לכל אלה שהפקידו בבנק 3.7 מיליארד שקל.

ד"ר רענן כהן: כל מי שביקש את הכסף שלו, קיבל אותו.

ד"ר רענן כהן: היתה בעיה כלכלית קשה מאד ב-2002 ואנחנו אפשרנו ללקוחות העסקיים להחזיר את החוב בצורה מסודרת כדי שלא יהיו משברים כלכליים שהיו משפיעים על המדינה ואולי היו גורמים לבנקים אחרים ליפול.

ד"ר רענן כהן: הדברים נעשו בשיקול דעת, בתבונה ובהבנה כדי שכל התהליך הזה יעבור בצורה איטית ושקטה.

ד"ר רענן כהן: לא כך נהג בנק ישראל, בפרסומים השונים ולא כל המערכת באותה תקופה, כשכולם עשו עלינו 'עליהום'.

ד"ר רענן כהן: כלפי לקוחות שלא החזירו את הכסף פעלנו באופן נמרץ ועם מערכת משפטית קשה מאד, עד שהגענו למצב שבו הגענו להסדרים עם כל הלקוחות עוד לפני שהגענו לספסלי בית המשפט ובהחלט גבינו את הכספים.

ד"ר רענן כהן: הבנק עבר צמצום אדיר ומעלות שנתית של 90 מיליון שקל הגענו ל-36 מיליון שקל.

ד"ר רענן כהן: בשנת 2010 נגיע להוצאות של 15 מיליון שקל, כאשר ההכנסות יהיו כ-20-25 מיליון שקל, כלומר הפעילות יכולה להחזיק את עצמה ואפילו יותר מזה.

ד"ר רענן כהן: הבנק ניצב היום בגאווה עם הון עצמי של 685 מיליון שקל.

ד"ר רענן כהן: תקחו בחשבון שהיה לנו הפסד תכנון של 1.5 מיליארד שקל והיום אנחנו מגיש מוסד שהוא עם הון חיובי ועם רווחיות גבוהה מאד.

ד"ר רענן כהן: זאת בהחלט גאווה של כל העובדים.

ד"ר רענן כהן: את כל המהלך הזה לא ניתן היה לעשות בלי שיתוף של העובדים, עם המנכ"ל אורי גלילי ועם צוות ההנהלה.

ד"ר רענן כהן: כל זה נעשה מתוך שיקול דעת נכון עם מערכת שעובדת בצורה מסודרת, ניהול נכון, תחכום ואסטרטגיה תכנונית ולכן אנחנו מגיעים למצב הזה.

ד"ר רענן כהן: אני גאה בשם העובדים ובשם כולם להגיע למצב שבו אנחנו יכולים להגיש מוסד שעומד למכירה בצורה היפה ביותר ועל כך גאוותנו.

משה גפני: יושב ראש ועד העובדים, משה לוי, העובדים מסכימים?

משה לוי: כן, אנחנו מסכימים.

משה לוי: במשך שש השנים האחרונות הצטמצמנו מ-170 עובדים ל-33 עובדים.

משה לוי: 33 העובדים שנותרו הם צוות שמסוגל להמשיך ולגבות את כל האשראי וגם לגרום לכך שהמדינה תרוויח מזה מעבר למכירה עצמה.

משה גפני: הזכויות שלכם נשמרות בתהליך הזה?

משה לוי: זכויות העובדים מעוגנות בהסכמים, שאולי הם לא בדיוק מה שרצינו אבל הם טובים והם מאפשרים לעובדים לצאת בכבוד גם כשהם ייאצלו להתפטר מהבנק.

משה לוי: היתה פרישה מרצון.

שי חרמש: לא בטוח שהם ייצאו.

משה גפני: השאלה שחשובה לכולנו היא האם שומרים על זכויות העובדים והם תומכים במהלך הזה כדי שנצביע עבורו?

משה לוי: ודאי.

משה לוי: אנחנו גם הובלנו את התהליך כולו עם ד"ר רענן וההנהלה.

משה לוי: הגענו לנקודה שהגענו אליה ואנחנו מאמינים שיש ביכולתנו להמשיך וגם אם איזשהו גוף יקנה אותנו, נמשיך לגבות את החוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

ציון שמע: אנחנו מברכים על כך שנבחר לבנק צ'רמן כמו רענן ומנכ"ל כמו אורי גלילי.

ציון שמע: הם הביאו את הבנק ממצב מאד קשה למצב שבו הוא נמצא היום.

ציון שמע: אני לא אחזור על התיאור של מר רענן כהן, שאני מאד מעריך את העבודה שלו והעובדים מאד מעריכים את העבודה שלו.

ציון שמע: העובדים מיוצגים על ידינו ויש להם הסכמים שמקובלים עלינו.

ציון שמע: אנחנו מרוצים מהתהליך עצמו, אלא מה?

ציון שמע: העובדים בתחושה שאם הבנק ימשיך במתכונת הקיימת, זה יהיה יותר רנטבילי למדינה, יותר כלכלי.

ציון שמע: אם ימשיכו במתכונת הקיימת עוד שלוש שנים – ההנהלה תמשיך והעובדים, שהם צוות מיומן ימשיכו - הם ימשיכו לגבות את החובות וזה יהיה יותר כלכלי למדינת ישראל מאשר אם הבנק יימכר ויופרט.

ציון שמע: העובדים הם עובדים מצוין, ונותר מספר עובדים מצומצם, 33 עובדים, ואני חושב שיהיה כדאי להמשיך במתכונת הקיימת.

ציון שמע: זה יהיה טוב למדינת ישראל, זה יהיה רווחי יותר וגם לבעלי המניות ולעובדים.

ציון שמע: אני חושב שאם נבקש מהנהלת הבנק להמשיך במתכונת הקיימת, להערכתי היא תמשיך וזאת ההמלצה שלנו.

ציון שמע: לחלופין, אם הבנק יימכר לבעלות אחרת אנחנו רוצים שתהיה החלטה שההסכמים יישמרו.

ציון שמע: יש לנו הסכמים שעשינו, הסכמים של פשרות, ואנחנו רוצים שההסכמים יישמרו כמו שצריך ותהיה אחריות על שמירת זכויות העובדים על פי ההסכמים שנחתמו.

ד"ר רענן כהן: אדוני היושב ראש, היות ואני רגיש לנושא העובדים גם הכסף של כל זכויות העובדים נמצא מחוץ לבנק בחברת נאמנות כדי להבטיח שכל אדם יישמרו זכויותיו.

ציון שמע: אני דיברתי על כך שהעובדים ימשיכו לעבוד בבנק במתכונת החדשה.

ד"ר רענן כהן: בסוף השנה יישארו בבנק לא יותר מ-20 עובדים, לפי התכניות שלי, וכך גם הודענו.

אמנון כהן: הכל בתיאום, בהסכמות ובהבנות?

ד"ר רענן כהן: הכל בהסכמות.

ד"ר רענן כהן: כל מי שיצא מהבנק יצא עם מסיבה ועם חיוך.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.

שי חרמש: כשרענן קיבל את הבנק לפיתוח התעשיה במקום תיק בממשלה כולם הרימו גבה ואמרו: עוד מינוי פוליטי אחד שיפיל מוסד פיננסי.

שי חרמש: ל-24 השעות הראשונות הם צדקו כי הוא הגיע והבנק נפל.

שי חרמש: כמי שחי עם רענן 42 שנים באותה מפלגה, אני חושב שמה שקרה פה הוא דוגמה קלאסית לאיך מדינה צריכה להפריט.

שי חרמש: עוד מילה על ההיסטוריה – הבנק לחקלאות, הבנק לפיתוח התעשיה והבנק למשכנתאות הם בנקים שהקימה מדינת ישראל בתקופת הכינון בשנות החמישים והשישים כשרוב האשראי לבניית ערים, כפרים, קיבוצים, חקלאות, תעשיה וביטחון היה אשראי ממשלתי.

שי חרמש: ברגע שפתחנו את השערים והשוק היום הוא שוק פיננסי גלובלי עולמי, אין למדינת ישראל מה לעשות עם אחזקת בנק.

שי חרמש: יתרה מכך, בהחזקת בנק במקרים רבים יש גם ניגוד אינטרסים אינהרנטי בעניין וצריך להימלט מזה ועובדה שהמדינה נמלטת מזה.

שי חרמש: בנק כזה, שהוא אטרקטיבי היום לקונים, שעל גבו אין גיבנת, שהעובדים יוצאים מסודרים – לדאבוני הרב, אבא לא השאיר לי ואני לא יכול לקנות את הבנק, אבל היות והייתי גם לקוח של הבנק בענייני התעשיה, אם הייתי צריך לקנות את הבנק הייתי קונה אותו עם העובדים ואני חושב שהנכס המרכזי הוא העובדים.

שי חרמש: בברכה מלאה טוב שהגענו, טוב שכך המצב וכמו שאומרים כשעולים לתורה עם הבן: ברוך שפטרני מעונשו של זה וזה עונש חיובי, כלומר שיגדל ויתפתח ויעשה את זה בלעדיי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ביילסקי, בבקשה.

זאב בילסקי: תודה.

זאב בילסקי: אני רוצה לומר עוד מילה לרענן, שאני מכיר הרבה מאד שנים – עשית את הבלתי ייאמן.

זאב בילסקי: זה דבר מאד יוצא דופן, גם דרך ההסכמה שבה הדברים נעשו.

זאב בילסקי: אתה הולך בשביל הזהב של הרמב"ם וזה תענוג, אדוני היושב ראש, לשמוע את הדברים.

זאב בילסקי: אנחנו תמיד באים לצעקות ולבעיות ואפילו באוניברסיטה הפתוחה לקח לאדוני שבועיים להכניס קצת בינה באנשים.

זאב בילסקי: רענן, אני רוצה להגיד לך יישר כוח וזאת זכות שלי לשבת פה היום ולהשתתף בדיון הזה.

יעקב אדרי: הוא הביא משב רוח רענן לבנק.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת אמנון כהן, אחרון הדוברים, בבקשה.

אמנון כהן: אני מכיר אותך, רענן, הרבה שנים.

אמנון כהן: עשית עבודה מצוינת וגם בתקופה כה קשה של כאוס עולמי וכולם חשבו שעוד פעם יהיו ניצנים לכך ששוב יקרה משהו, חס וחלילה.

אמנון כהן: אני שומע כאן את ההיפך, שהחזרתם את כל החובות, כל מה שנתן לכם בנק ישראל ושמרתם על האיתנות הפיננסית שלכם.

אמנון כהן: אני אומר שוב יישר כוח ואני רואה את הרגישות הרבה שאתה מגלה לעובדים.

אמנון כהן: אני יודע שאתה רגיש לנושא הזה והיית כך גם בתפקידיך הקודמים.

אמנון כהן: יישר כוח ותמשיכו כך.

ד"ר רענן כהן: אני רוצה לומר משפט אחד ערכי, בלי שום קשר לבנק.

ד"ר רענן כהן: מדינת ישראל זקוקה למוסד פיננסי, שיכול לטפל בשאלות הכלכלה ובעזרה למפעלים באיזורים שונים.

משה גפני: לפני ההצבעה אני מבקש לומר שאם הוועדה תאשר, וככל הנראה היא תאשר, שאנחנו מתנים את האישור בכך שאם יהיה איזשהו שינוי בכלל, ובעיקר בנושא העובדים, זה יובא לאישור הוועדה.

משה גפני: למה אני מעלה את זה?

משה גפני: מכיוון שלפני שש שנים באו לכאן עם בקשה להפרטה של החברה לאוטומציה בשלטון המקומי.

משה גפני: התברר שאז לא היתה דחיפות ובסופו של דבר עומדת על סדר יומנו שוב הבקשה להפרטה מכיוון ששינו את התנאים של העובדים.

משה גפני: אני מדבר על העקרון – אם הולכים במסלול שאותו הצעתם, אנחנו נאשר את זה, אבל אם יהיה איזשהו שינוי, אנחנו מבקשים לעדכן אותנו.

ציון שמע: זה מקובל וזאת אפילו בקשה שלנו.

משה גפני: אני רוצה שיישמרו זכויות העובדים.

משה גפני: אני רוצה לשבח את רענן כהן על העבודה המצוינת שעשית, אני רוצה לשבח את אודי ניסן, יושב ראש רשות החברות הממשלתיות, את ההסתדרות ואת כולם שהביאו למצב הזה, שבו אנחנו מגיעים לדיון כזה רגוע שהוא דבר נדיר במחוזותינו כשמדובר בהפרטה.

משה גפני: אם אתה רוצה להוסיף עוד משפט, בבקשה.

אודי ניסן: אני רוצה להבהיר שבחברה לאוטומציה דרך ההפרטה שונתה ולכן באנו מחדש לממשלה ולוועדת הכספים.

אודי ניסן: אם דרך ההפרטה פה תשונה אנחנו מחויבים לבוא לכאן וגם לממשלה.

משה גפני: זה מה שביקשתי.

חיים אורון: זאת הפרטת בנק או הפרטת חברה?

אודי ניסן: זאת חברה שהרשיון הבנקאי ניטל ממנה לפני שנה.

חיים אורון: כלומר, זה הליך של הפרטת חברה, לא של הפרטת בנק.

אודי ניסן: נכון.

חיים אורון: אין לנו מעמד פה יותר.

חיים אורון: חשוב שתדע, אדונ י היושב ראש, הפרטת בנק בסוף צריכה להגיע לפה, אבל בהפרטת חברה זה הדיון האחרון.

איטה אבנון: גם אם ההפרטה תשונה לא יהיה עוד דיון?

אודי ניסן: מדובר רק בבנקים שכלולים במסגרת הבנקים שבהסדר, שלגביהם יש חוק.

משה גפני: חבר הכנסת אורון, התכוונתי שיעדכנו אותנו אם יהיה שינוי.

משה גפני: על כל פנים, ההודעה היא שההפרטה לא תשונה.

אודי ניסן: אם ההפרטה תשונה, אנחנו נחזור אליכם.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הבקשה להפרטת הבנק לפיתוח התעשיה בישראל בע"מ – לפי סעיף 59ב(ח) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975.

משה גפני: הצבעה בעד הבקשה – פה אחד נגד – אין נמנעים – אין הבקשה להפרטת הבנק לפיתוח התעשיה בישראל בע"מ – לפי סעיף 59ב(ח) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, נתקבלה.

משה גפני: הבקשה אושרה פה אחד.

משה גפני: תודה רבה ושיהיה לכם בהצלחה.

משה גפני: הישיבה נעולה.