הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 4, 2009-06-09 12:00

מוחמד ברכה: צהרים טובים.

מוחמד ברכה: אני פותח את ישיבת הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

מוחמד ברכה: נושא הדיון היום הוא הטיפול במתמכרים ברשויות המקומיות, יחידות לטיפול בהתמכרויות במחלקות לשירותים חברתיים.

מוחמד ברכה: את דבריי אני אומר בסיכום הישיבה כי אני מרגיש שכל האנשים שיושבים כאן הם אנשים שיושבים בעמדות מפתח בתחומיהם ואף אחד לא צריך לספר להם מה קורה אלא מה אנחנו נדרשים לעשות ואיך אנחנו יכולים לקדם את נושא המאבק בסמים דרך המחלקות ברשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: אנחנו בתהליך של גיבוש מוקדים בהם אנחנו צריכים לפעול בתקופה הקרובה.

מוחמד ברכה: אין לנו הרבה זמן ואכן תמיד אין זמן בעניין הזה, אבל אני באמת חושב שמתן תשומת לב לפעילות בתוך הרשויות המקומיות היא דבר חשוב ביותר.

מוחמד ברכה: לכן נשמע את המשתתפים כאשר כל אחד יציג את הנושא מנקודת ראותו, אחר כך נסכם את הישיבה ואני אפילו אציע הצעה מסוימת להמשך פעולה לקראת דיוני התקציב.

איריס פלורנטין: משרד הרווחה באמצעות הרשויות המקומיות ועמותות ציבוריות אחראי על הטיפול בהתמכרויות כבר מסוף שנות ה-80.

איריס פלורנטין: אני חושבת שהמהלך של הכנסת תחום ההתמכרויות לשלטון המקומי לא היה פשוט.

איריס פלורנטין: חוק הסעד מסדיר את הטיפול באוכלוסייה במסגרת הרשויות המקומיות אבל לא מסדיר את הספציפיות של מענה לכל אוכלוסייה ולכן השאלה שנשאלתי בשבוע האחרון על ידי חבר כנסת אחר וכתבתי לו מכתב ארוך שאמר שבעצם השלטון המקומי לא חייב.

איריס פלורנטין: אנחנו יכולים להמליץ, אנחנו מציעים, אבל לא בהכרח כל מחלקה לשירותים חברתיים חייבת להכניס בתחומה יחידה לטיפול בהתמכרויות.

איריס פלורנטין: נכון הוא שברגע שפונים, אנחנו משתדלים להיענות.

איריס פלורנטין: התקציבים לתחום ההתמכרויות במשרד הרווחה עם השנים רק גדלים.

איריס פלורנטין: המחשבה לשתול את הטיפול בהתמכרויות בשלטון המקומי או ברשויות המקומיות הייתה מתוך המחשבה שזה המענה הכוללני האחרון בתוך דבר שנותן את כל המענים לעומת שירות שהוא אזורי או באמצעות שירות ממלכתי ולכן כדאי לתת את הכל במקום שהמטופל מקבל את רשת השירותים האחרונה.

איריס פלורנטין: לכן גם הטיפול בהתמכרויות נשתל שם למרות ההתנגדויות שהיו בתחילת התהליך.

איריס פלורנטין: יש אפשרות להעביר מטופלים גם למרכזי יום, גם למבוגרים וגם לנוער.

איריס פלורנטין: החלוקה כאן מייצגת 15 מרכזי יום למבוגרים וארבעה לנוער.

איריס פלורנטין: מדובר באוכלוסייה שלא מספיק לה להשתתף בשיחות אלא היא צריכה לעבור טיפול יומי מובנה, ובהמשך אני ארחיב בנושא.

מוחמד ברכה: למה זה קורה ברשות אחת ולא קורה ברשות שנייה?

איריס פלורנטין: כל רשות שמציגה לנו נתונים שמראים שיש לה בעיה של התמכרויות ומעונינת לעבוד אתנו, אנחנו מנסים להיכנס.

פיני קבלו: היא צריכה לנקוב במספר המכורים.

איריס פלורנטין: לא, אנחנו לא דורשים זאת.

איריס פלורנטין: אנחנו דורשים איזשהו מדד כדי לדעת מה קורה שם.

איריס פלורנטין: אני לא מכירה רשות שאמרנו לה שאין לה צורך ואנחנו לא נכנסים.

איריס פלורנטין: בדרך כלל זה משולב בין הצרכים שיש ברשות למוכנות של הרשות המקומית לטפל בבעיה.

איריס פלורנטין: הייתה רשות, שלא אזכיר את שמה, שלאורך הרבה מאוד שנים הצהירה שאצלה אין בעיה והיא לא מוכנה להיכנס לנושא, אבל השנה סוף כל סוף נכנסנו לעשות טיפול ברשות הזאת.

מוחמד ברכה: מצדכם לא יקרה מצב שרשות אומרת שיש לה בעיה ואתם אומרים שאתם לא נכנסים.

איריס פלורנטין: סביר להניח שהיום אני אומר שאין לי כסף כי אין לי היום תוספות.

איריס פלורנטין: בוודאי אני לא יכולה להוסיף כוח אדם.

מוחמד ברכה: היום, את מתכוונת לתקציב של 2008 שהוא אחד חלקי 12.

איריס פלורנטין: נכון.

מוחמד ברכה: איך אתם קוראים את התקציב הבא?

איריס פלורנטין: בתקציב הבא יש לי תוספת של מיליון ו-686 אלף שקלים אבל זה לא הולך לכוח אדם ברשויות מקומיות אלא זה הולך בעיקר למכסות הקהילות הטיפוליות.

איריס פלורנטין: אם היית בודק אתי מה הצרכים, אני מדברת על הרבה מאוד צרכים ברשויות המקומיות.

איריס פלורנטין: כרגע אני כן מדברת על הרחבה ברשויות ואני אתייחס לזה בעתיד ואכן צריך.

איריס פלורנטין: אני לא פרוסה בכל מקום שצריך.

מוחמד ברכה: אתם מזהים שיש עלייה בשיעור המתמכרים והמשתמשים?

איריס פלורנטין: אנחנו מזהים שיש צורך כל הזמן.

איריס פלורנטין: מטופל אחד משתקם ויש אווירה של ניקיון ומטופל אחר נכנס.

איריס פלורנטין: אני לא מדברת על גידול אלא אני מדברת על כך שכל הזמן רשויות מדברות על בעיה ואנחנו מרגישים את זה הרבה יותר חמור היום לגבי אלכוהול, אבל בהחלט יש בעיה.

איריס פלורנטין: תמיד יש לי על השולחן ערמה של רשויות שמבקשות או להקים פרוייקט חדש או רשות אחרת, למשל תל-אביב, שמבקשת תוספת, ובצדק, אבל אני לא יכולה לתת לה את זה.

איריס פלורנטין: יש למשל רשימות המתנה.

מוחמד ברכה: יש מצב הפוך בו אתם מציעים תוכניות והרשויות לא יכולות לעמוד בזה?

איריס פלורנטין: אני כמעט לא נתקלת בזה.

איריס פלורנטין: אם יש, זאת כמות אפסית, ואם כן, זה לא בתוכניות כבדות של כוח אדם אלא בתוכניות קטנות.

איריס פלורנטין: סביב העובד הסוציאלי יש תמיד תוכניות העשרה של קבוצות, של פרוייקטים, ושם לפעמים יכולה להיות רשות מקומית שתאמר שאין לה השנה את התקציב ולכן היא מוותרת על הכסף.

איריס פלורנטין: זה קורה כל כך בשוליים שאני יכולה לומר לך שברגע שאני משיגה כסף, רק ממתינים ואם הכסף מעוכב, צועקים עלי למה הוא לא מגיע.

איריס פלורנטין: תוכנית הטיפול שנקבעת לגבי המטופל, נקבעת או ברשות המקומית או בקהילה הטיפולית.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על טיפולך פסיכו-סוציאלי במכור כאשר משך הזמן הוא עד שנה וחצי.

איריס פלורנטין: המכור מגיע לטיפול, אם הוא נמצא ברשות המקומית – הוא עובר תהליך של שיחות פרטניות וקבוצתיות והתערבויות משפחתיות.

איריס פלורנטין: מטופל שלא יכול להסתפק רק בתהליך הזה וגם לא נמצא במעגל העבודה, יכול להיכנס לתוך מרכז יום אליו הוא מגיע חמישה ימים בשבוע לתוכנית מובנית שמשלבת קצת תעסוקה, קצת העשרה, טיפול ועזרה כדי שיישאר נקי ושיהיה גשר לעולם של ניקיון.

איריס פלורנטין: בסוף התהליך אנחנו מנסים להתחיל בניצנים לקראת תעסוקה אבל עוד לא הצלחנו להרים את הכפפה.

איריס פלורנטין: אני מאמינה שבשנה הנוכחית לאט לאט נצליח להיכנס לזה כי אי אפשר לדבר על אינטגרציה חזרה לקהילה בכל הרמות מבלי שיקום תעסוקתי.

איריס פלורנטין: אופציה נוספת שאני אפרט אותה היא כאשר הוא לא נמצא ברשות המקומית אלא הוא יוצא לשנה וחצי.

מוחמד ברכה: משרד הבריאות היום מסתייג מהמינוח הזה.

מוחמד ברכה: הם מתייחסים לזה כתרופה, כטיפול תרופתי.

איריס פלורנטין: לאורך כל התהליך עליו אני מדברת, אי אפשר לדבר על אדם שעובר תהליך של שיקום מבלי לערב את המשפחה שלו ולכן אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה עם המשפחה.

איריס פלורנטין: כאן אני אתן איזשהו תרשים זרימה שנותן בצורה יותר טבלאית את מה שאמרתי קודם ומכניס לתוך התהליך גם את השותפים.

איריס פלורנטין: תחילת התהליך היא כמובן ועדת אבחון, קביעת תוכנית טיפול, מה אנחנו עומדים לעשות עם המטופל הזה במשך שנה וחצי.

איריס פלורנטין: התוכנית הזאת נקבעת עם המטופל ועם המשפחה בהסכמה אתו.

איריס פלורנטין: הוא מופנה כמובן לשיחות פרטניות, התערבויות משפחתיות וקבוצות מסוגים שונים כאשר בכל רשות מקומית יש קבוצות שונות, קבוצות נקיים, קבוצה של נשות מכורים, קבוצות ילדים ואנחנו עושים את השילוב של כל התהליך עם המשפחה.

איריס פלורנטין: כמובן מי שיכול וצריך מרכז יום ברשות המקומית, מופנה.

איריס פלורנטין: היינו צריכים להרחיב את המערך הזה, אבל כרגע יש את מה שיש.

איריס פלורנטין: אני מדברת על מערך מאוד גדול של 250 עובדים סוציאליים רק ברשויות המקומיות - אני לא מדברת כרגע על הפנימיות - שנותנים את המענה למטופלים אם במענה של דמות של יחידה לטיפול של חצי עובד סוציאלי עד 20-25 עובדים סוציאליים ברשות גדולה.

איריס פלורנטין: כל מסגרת כזאת שמטפלת בהתמכרויות צריכה לקבל רשיון מראש, ארבעה חודשים לפני שהיא פותחת.

איריס פלורנטין: כל מסגרת שמטפלת בשלושה מטופלים ומעלה צריכה שיהיה לה רשיון לעסוק בתחום ואנחנו עוסקים גם בזה.

איריס פלורנטין: העובדים הסוציאליים צריכים לעבור הכשרה ואנחנו מעבירים קורס כל עובד סוציאלי, קורס שכולל כ-250 עד 300 שעות.

איריס פלורנטין: גם זה משהו שמוגדר בתוך הרשיון.

איריס פלורנטין: עובד מסיים את ההכשרה, הוא מקבל מאתנו גם הכשרות קצרות יותר לטיפול קבוצתי והתערבויות משפחתיות כי זה עולם התוכן בו הוא צריך לעסוק.

איריס פלורנטין: כמובן שאנחנו מלווים את התהליך בהדרכה לפחות של שעה וחצי אחת לשבועיים בכל מקום.

איריס פלורנטין: בתחילת התהליך עובד סוציאלי עובר הדרכה פרטנית ואחרי שלוש שנים הדרכה קבוצתית כי אנחנו לא יכולים לממן יותר, אבל אנחנו בהחלט מאמינים שצריך להשקיע הרבה מאוד בתחום עם העובד כדי לשמור על האיכות שלו, בפרט שהתחום כל הזמן מקבל שינויים, אם בסוג החומרים, אם בסוגי הטיפולים שצריך, אם בסוגי האוכלוסיות, ואני תכף אדגים ואומר על מה אני מדברת.

איריס פלורנטין: גם בקהילות הטיפוליות, שזאת מסגרת שהיא לא בתוך הרשות המקומית אבל התקציב יוצא דרכה, אנחנו מדברים על פעילויות ייחודיות לנשים.

איריס פלורנטין: במכרז הבא שאנחנו עומדים לצאת אתו באמת יהיו מכסות ייחודיות בכל קהילה טיפולית לתחום הנשים בהגדרה מראש וזה משהו מאוד חדשני.

מוחמד ברכה: התקציב שנתון לכם לטיפול בקבוצות ייחודיות, את יכולה לומר האם התקציבים מספיקים?

איריס פלורנטין: מאוד לא מספיקים.

איריס פלורנטין: הם חסרים ובכמויות.

איריס פלורנטין: אני יכולה להקצות עד סדר גודל של 700 אלף שקלים לפרוייקטים ייחודיים.

איריס פלורנטין: אני מאמינה שהפרוייקטים צריכים לבוא מהשטח.

איריס פלורנטין: זאת אומרת, אני יוצאת בקריאה לשטח שיאמרו לי מה הצרכים שלהם בתוכניות ייחודיות בשטח והשטח מעביר לי ערמת תוכניות.

איריס פלורנטין: בהתאם ליכולת שלנו אנחנו מאשרים את התוכניות ומעבירים את התקציבים.

איריס פלורנטין: השנה עוד לא התחלתי להעביר תקציבים.

איריס פלורנטין: התוכניות מצוינות, מגוונות והן פשוט מעשירות את הטיפול.

איריס פלורנטין: במקום שיהיה רק עובד סוציאלי שעושה את הטיפול, לצדו אנחנו מרחיבים את המעגל ואי אפשר בלי זה.

איריס פלורנטין: בעבר לא היו לנו תקציבים.

איריס פלורנטין: היום אנחנו עושים את זה במסורה והכסף ממש לא מספיק.

איריס פלורנטין: היום יש כבר צעקה שעוד לא העברתי את הכסף אבל הכסף לא עבר בגלל דברים שלא תלויים בי אבל באמצע השני אני אעביר אותו ואני יודעת מה המשמעות של העברת תקציבים באמצע השנה מבחינת הניצול שלהם והדיווח שלהם.

איריס פלורנטין: אם תשאל אותי מה צריך – לצד כל עובד סוציאלי צריך לפחות 50 אלף שקלים כדי לתת מלגות לתעסוקה, להקים קבוצות ייחודיות, לשלוח לגמילה אם אין מי שמממן ועוד הרבה מאוד דברים.

איריס פלורנטין: את כל זה צריך לתת למכורים שמגיעים ממש שבורים ורצוצים.

איריס פלורנטין: לפעמים גם צריך לתת טיפול שיניים שהיום השלטון המקומי לא יכול לתת ואין לנו תקציבים לכך.

איריס פלורנטין: זה צריך להיות הרבה יותר גדול.

מוחמד ברכה: את יכולה בימים הקרובים, בשבוע הקרוב, לתת לי רשימה של דברים שאת חושבת שהם קריטיים מבחינה תקציבית?

איריס פלורנטין: כן.

מוחמד ברכה: אני אהיה מעורב בדיוני התקציב כמו כל חברי הכנסת, אבל אני גם חבר בוועדת ההסכמות לגבי חוק ההסדרים ואני רוצה לקדם את העניין הזה שם.

איריס פלורנטין: אין שום בעיה.

איריס פלורנטין: בתוכנית חומש מתייחסים לצרכים עליהם דיברת.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על הרחבת מענים לכל הרשויות המקומיות כך שלפחות נכסה את כל הרשויות המקומיות, ואם לא בתוך הרשות, לפחות ברמה האזורית.

איריס פלורנטין: ברשויות מקומיות שיש להן עומס כמו תל-אביב או ירושלים או חיפה, לתת תוספות תקציב היכן שיש רשימות המתנה.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על פתיחת מסלולים ייחודיים לנשים, צעירים, עולים ותעסוקה, מסלולים שיהיו הרבה יותר רחבים ולא 15 יחידות כמו שאנחנו עובדים היום.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על הרחבת המענים הפנימיים המאובחנים כך שבמקום שיהיו 15 ו-12 מכסות לקהילות טיפוליות, אני אוכל להרחיב בתחומים האלה בקהילות, היכן שחסרות מכסות ומכסות אכן חסרות.

איריס פלורנטין: זה שקף שאני מציגה אותו פעם ראשונה ואני אסביר למה אני מציגה אותו פעם ראשונה.

איריס פלורנטין: זה שקף שנותן לנו את הנתונים של כוח אדם.

איריס פלורנטין: אני חושבת שהשקף מאוד חשוב מאחר שהרבה מאוד שנים אני נדרשת לתת שקף כזה ואני לא יכולה לתת אותו וגם עכשיו אני בעצם לא יכולה מאחר שאין לנו מאגר נתונים.

איריס פלורנטין: אין לי שום תוכנת מחשב שמאפשרת לי היום לעשות את זה.

איריס פלורנטין: אני שבעתי מזה שאני לא יכולה לתת תשובות לאף אחד ואני אומרת שאין לי.

איריס פלורנטין: בפברואר – ואני אעשה את זה עכשיו עוד פעם – ביקשתי מהמפקחים כמות מסוימת של נתונים מאובחנת.

איריס פלורנטין: הם פנו לרשויות המקומיות ואספנו את הנתונים בצורה ידנית.

איריס פלורנטין: עכשיו אני אעשה זאת שוב כי אני לא מוצאת שום דרך אחרת כרגע לעשות את זה, אבל אי אפשר להמשיך בלי נתונים.

איריס פלורנטין: השקף הזה בעצם נותן – ותלכו לפינה השמאלית שלו למטה, שם כתוב 15,490 מכורים בתוך המערכת – את הנתונים בלי כפילויות.

איריס פלורנטין: זה לא מסכם את הכפילויות בשורות האחרונות.

איריס פלורנטין: אנחנו רואים כמה מכורים נמצאים במערכת סמים, אלכוהול והימורים בחודש פברואר וזה לפי דיווח של עובדים סוציאליים ברשויות המקומיות לתחומיהם.

איריס פלורנטין: זאת אומרת, אפשר לראות כאן מי נמצא גם ברמת המחוז וגם ברמת המערכת ברמה של טיפול ישיר וזה אמור לגבי כל אדם שמכור לסמים ומקבל שיחות פרטניות, כל אדם שמכור לאלכוהול ומקבל מענה, נוער שנמצא בתוך המערכת, עולים שנמצאים במערכת.

איריס פלורנטין: אני כבר אומרת לכם שיש שגיאה לגבי העולים.

מוחמד ברכה: השגיאה היא כלפי מעלה?

איריס פלורנטין: הרבה למעלה.

איריס פלורנטין: אמרה לי המפקחת שאחר

איריס פלורנטין: אית על עולים שרק במחוז אחד יש 1,200-1,400 מכורים כך שרק בשני מחוזות יש לנו 2,500 ולכן לא יכול להיות שהגענו רק ל-824.

איריס פלורנטין: לכן נצטרך לעשות כאן תיקון, כי יש הרבה יותר עולים מכורים.

קריאה: מאיזה מוצא?

איריס פלורנטין: בעיקר חבר העמים, מעטים שמגיעים הם ילידי אתיופיה.

איריס פלורנטין: מגיעים אלינו בעיקר לקבוצות מניעה טיפוליות שאנחנו עושים כרגע באמצעות עמותת "אפשר".

איריס פלורנטין: אנחנו מגיעים לקבוצות קיימות, מצטרפים אליהן ואז רק שם יש 500 עולים, אבל קשה מאוד להגיע לזה.

פיני קבלו: הנתון הזה נוגע לכל הרשויות או רק לרשויות בהן יש לכם טיפול?

איריס פלורנטין: רק לרשויות בהן יש טיפול.

פיני קבלו: 15 אלף רק ברשויות עם טיפול.

איריס פלורנטין: יש נתון נוסף שאני לא יכולה לעשות את ההבדלים.

איריס פלורנטין: אם אני נכנסת למערכת המסר של המשרד ומקלידה נזקקות ראשונית ונזקקות משנית, זה ייתן לי את כל הרשויות המקומיות אבל גם כאן יש בעיה כי כל אדם שנכנס והגדיר נזקקות ראשונית כסמים, אלכוהול והימורים, אני אוכל לעלות עליו, אבל אם הוא הגדיר כנזקקות ראשונית אלימות ומשנית נכות ושלישית תהיה סמים, אני כבר לא אוכל לראות אותו.

איריס פלורנטין: יש הרבה מגבלות.

איריס פלורנטין: זה נותן רק את מה שעושים העובדים הסוציאליים שלנו ב-85 או ב-50 הרשויות שלנו.

איריס פלורנטין: זה נתון פנטסטי מבחינת ההיקף שאנחנו עוסקים בו והוא כמובן לא נותן את הכל.

מוחמד ברכה: לא צריך לשכוח שיש מאה רשויות שאת לא מגיעה אליהן.

איריס פלורנטין: נכון.

מוחמד ברכה: את יכולה לאבחן את הסיבות למה במאה רשויות הטיפול הזה לא קיים?

מוחמד ברכה: במה זה תלוי?

איריס פלורנטין: היסטורית זה היה תלוי במוכנות שלהן להתגייס ובאותה תקופה מי שהיה מוכן להתגייס, נתנו לו.

איריס פלורנטין: באיזשהו שלב לא היה מספיק כסף ולא יכולנו לתת.

איריס פלורנטין: אני מוכרחה לומר שהיום בכל מיני דרכים, אם פונים, אנחנו מגדילים מעט.

איריס פלורנטין: אני יכולה לומר לך שאם אני מסתכלת על השנה האחרונה, זה בעיקר היה בתחום הנוער.

איריס פלורנטין: אם אני מסתכלת למשל על מחוז ירושלים, גדלנו כמעט ב-10 רשויות מקומיות כי הייתה שם מוכנות.

איריס פלורנטין: אם זה אבו-גוש, אם זה בית-אל, אם זה מטה יהודה, רשויות שהיו מוכנות להתגייס וגם אם לא היה כוח אדם, עשינו את זה באמצעות מכסות וקמו פרוייקטים.

מוחמד ברכה: יש לך נתונים על כמה רשויות ערביות מתוך הסך הכל נמצאות?

איריס פלורנטין: כן.

איריס פלורנטין: השבוע סיכמתי וכתבתי מסמך.

איריס פלורנטין: לפי דעתי יש יותר מ-20 אחוזים.

איריס פלורנטין: אני לא זוכרת רשות מקומית מהמגזר הערבי שפנתה ואין בה היום אבל זה מבטא את האחוז באוכלוסייה.

איריס פלורנטין: אם תבדוק את אחוז הטיפול באלכוהול למשל, כמעט כל התקציב במחוז צפון הולך לשם.

מוחמד ברכה: יש 250 ומשהו רשויות בארץ.

איריס פלורנטין: כמה רשויות ערביות?

מוחמד ברכה: 65-70.

איריס פלורנטין: אני חושבת שאנחנו נמצאים כמעט ב-30 רשויות ערביות.

איריס פלורנטין: ממש השבוע סיכמתי לחבר הכנסת צרצור שביקש ממני את הנתונים.

מוחמד ברכה: כ-40 אחוזים.

פיני קבלו: יש רשויות שאת נותנת להן תקן להקים יחידה והן לא לוקחות אותו בגלל המצ'ינג?

איריס פלורנטין: לא קרה לי.

פיני קבלו: אדוני היושב-ראש, זאת ועדה מאוד מאוד חשובה ואני מקווה שנקיים בה הרבה מאוד דיונים ונוכל לדחוף את הנושא בחקיקה.

פיני קבלו: התחלנו במושב הקודם בנושא של חלוקת המתדון שהפך להיות מטרד לפחות בערים הגדולות ויש ערים שמתנערות מזה ולא נותנות.

פיני קבלו: אני מקווה שנוכל להמשיך את אותה הצעת חוק בה התחלנו לדון ולא ניתן למשרד הבריאות להתחמק מאותה אחריות לחלוקה שצריכה להתבצע במקומות נאותים ולא כפי שקיים היום כאשר זה נראה זוועה, כאשר כל רשות מוציאה את האנשים שלה מחוץ לעיר ומניחה אותם באיזשהו קרוואן.

פיני קבלו: הצעת החוק הזאת מונחת ואני מקווה שנוכל לקדם אותה.

פיני קבלו: היא עברה קריאה ראשונה, אבל יכול להיות היא התבטלה כתוצאה מהקדמת הבחירות.

קריאה: מה שם ההצעה?

פיני קבלו: חלוקת מתדון.

פיני קבלו: זאת הייתה הצעה מגובשת וגיבשנו איזשהו נייר יחד עם האחראי בתל-אביב.

פיני קבלו: הקמנו איזשהו צוות והמלצנו המלצות.

מוחמד ברכה: למה בגרף שלך אין את האפס של 2002?

פיני קבלו: זה התחיל ב-2003.

פיני קבלו: הנפילה החלה בשנת 2003 עם פורז.

פיני קבלו: בשנת 2002 זה היה עדיין בסדר, אבל בתקציב 2003 – אז כיהן פורז כשר הפנים – אנחנו רואים את הירידה ועכשיו, בשנת 2009-2010, אנחנו רואים ירידה של עוד 800 מיליון שקלים, ירידה שתביא לקריסת מערכות.

מוחמד ברכה: לפי הגרף שלכם בשנת 2010 זה יהיה פחות.

פיני קבלו: כ-40 עד 50 רשויות כרגע מלינות שכר, ואם זה יקרה, אני מניח שבתקציב הנוכחי נגיע ל-80 רשויות שילינו שכר.

פיני קבלו: כמובן שלראש הרשות שאין לו איך לשלם משכורת, כל המערכות האחרות לא זוכות לתקציב כי בסדר העדיפות – ובעיקר עכשיו בחוק ההסדרים – ראש רשות שילין שכר, יזכה בהרשעה פלילית.

פיני קבלו: אם היו ראשי רשויות שנתנו איזה שהן העדפות, היום הם יעדיפו לשלם את השכר ולאחר מכן יתפנו ליתר הדברים.

מוחמד ברכה: יש מצבים הפוכים בהם מקבלים שכר אבל אין תוכניות.

מוחמד ברכה: יש תקן ברשויות מסוימות, וכדי להימנע מהמצ'ינג, יש את התפקיד שהוא – ואני מתנצל על הביטוי – בגדר טובת הנאה כאשר רוצים לקדם מישהו, אבל לא יוצקים לתפקיד תוכן כלשהו.

פיני קבלו: אני יכול לומר שהשלטון המקומי ערך סקר לגבי כל שירותי הרווחה וראינו שיש פערים בין 1 ל-6, ובעיקר במגזר הערבי וגם ניתחנו את הסקר הזה ומנסים לצמצם את הפער הזה.

פיני קבלו: הפער הזה בעיקר נובע עקב אותו מצ'ינג.

פיני קבלו: הרווחה היא באחריות המדינה אבל המדינה מטילה את זה עלינו.

פיני קבלו: לרשויות המקומיות היום קשה לתת את ה-25 אחוזים, בעיקר בפעולות וגם בשכר, ולכן מה שקורה זה שהן לא עושות שימוש בכספים האלה ולכן הן לא יכולות להגיש תוכניות.

פיני קבלו: יכול להיות שיש תקן, אבל אין תוכניות.

פיני קבלו: בסוף שנה מצטברות רזרבות של תקציבים בגלל שלא עשו בהם שימוש באותן רשויות שלא היה להן לתת את המצ'ינג, ואז מחלקים אותם במרכז הארץ, ואז יוצרים פער הרבה יותר גדול שמגיע ל-1 ל-6.

פיני קבלו: אני רואה בדאגה גדולה מאוד את התחום של אלכוהול וזה התחום שאולי פחות דיברנו עליו.

פיני קבלו: תחום האלכוהול הוא מכה שאנחנו לא חשים אותה היום אבל היא הולכת ומתגלגלת לפתחנו.

קריאה: היא כבר התגלגלה מזמן.

פיני קבלו: ראיתי את זה גם בסיורים שלי וגם בישוב שלי.

פיני קבלו: זאת תופעה שלא הייתה קיימת קודם לכן.

פיני קבלו: כשאתה יושב לשתות, אתה שם גם את הנרגילה ולפעמים יש מישהו שמביא אתו גם את הסם ושמים אותו בנרגילה.

פיני קבלו: זאת תופעה שיוצרת בעיה קשה מאוד ברשויות המקומיות.

פיני קבלו: זה קורה בגליל ואחר כך יש שם הרס.

פיני קבלו: בכל רשות היום אנחנו מציבים מצלמות על מנת לפקח כדי שהדברים האלה לא יקרו, אבל התופעה הולכת ומתרחבת, תופעה של שתייה ואלימות.

פיני קבלו: בעניין הזה אני חושב שהוועדה צריכה לתת את דעתה ולבוא עם נתונים כי אין נתונים מדויקים כי המתמכרים לשתייה לא מופיעים או רשומים.

פיני קבלו: מדובר בעיקר בבני נוער שאפילו לא מגיעים לשירותי הרווחה.

מוחמד ברכה: אם אנחנו קובעים סקאלה של סדר עדיפות של הרשות המקומית שצריכה לטפל בדברים דחופים, איפה הטיפול בהתמכרות לסמים?

פיני קבלו: זה שונה מרשות לרשות.

מוחמד ברכה: אני לא שואל שאלה אינפורמטיבית.

מוחמד ברכה: אני יודע שזה בתחתית הסולם.

פיני קבלו: אני כראש רשות לקחתי את זה בסדר עדיפות והקמתי יחידה והשקעתי בזה מאמץ, אולי בגלל שאצלי זה היה קרוב.

מוחמד ברכה: כאשר הרשות נכנסת למצוקה תקציבית, מה נפלט ראשון?

פיני קבלו: הנושא הזה ייפלט ראשון.

23637: לא רק הנושא הזה אלא בכלל כל שירותי הרווחה נפלטים ונפגעים ראשונים.

23637: בכל רשות מקומית זה אחד הנושאים הראשונים כאשר מדברים על קיצוצים.

23637: דיברנו כאן על משכורות ואז כמובן זה יהיה לעובדות הסוציאליות ולאנשי המחלקה.

23637: כשמסתובבים בבניין העירייה, המחלקה הזאת תהיה ממוקמת באיזושהי שכונה במבנה שכוח אל.

23637: תמיד נפגעים שירותי הרווחה ובתוך שירותי הרווחה הסמים שנמצאים בקצה הרצף.

פיני קבלו: יפעת ואני ביקרנו בלוד, העיר המעורבת, שם בעיית הסמים הכי קשה בארץ והזדעזענו.

פיני קבלו: ראינו באיזה תנאים עובדים סוציאלים עובדים, באיזה מורל הם עובדים שם, ראינו שהם מביאים נייר מהבית כדי לכתוב עליו כי אין להם שם ניירות.

פיני קבלו: דברים מזעזעים שראינו.

מוחמד ברכה: בלוד יש ועדה קרואה של משרד הפנים.

פיני קבלו: נכון.

23637: יש ועדה קרואה אבל ראש עיר מצוין עם הרבה נכונות לנושאים של חינוך ורווחה.

מוחמד ברכה: הוועדה הקרואה באה להציל את העולם אבל היא לא מצילה את הנייר שעליו צריך לכתוב.

יאיר גלר: חלק מהדברים כבר באמת נאמרו כאן.

יאיר גלר: אני חושב שגם משרד הרווחה וגם הרשויות המקומיות, עבודת השטח כאן היא עבודה חשובה והיא אולי אפילו בראש סדר העדיפויות וזאת משום שמדובר באמת באותם אנשים שבאים במגע עם נפגעי הסמים ונפגעי האלכוהול.

יאיר גלר: אני חושב שאם יש מסר – כאשר יהיה כאן השר לביטחון פנים וגם בדיוני התקציב – הדבר הראשון שצריך לומר הוא שאנחנו צריכים שגרירים נוספים ואנחנו צריכים אנשים נוספים שישבו ברשויות ויטפלו באנשים האלה משום שזה המגע.

יאיר גלר: הקהילות הטיפוליות, כבודן במקומן, והמוסדות האחרים כמובן חשובים מאין כמוהם, אבל קודם כל האיש.

יאיר גלר: האיש שבא במגע עם הנפגע, עם המשפחה, עם המעגל הראשון ומצליח לשקם את אותו אדם – זאת ההצלחה.

יאיר גלר: אם לא נצליח בשלב הראשון, לא יעזרו כל השלבים האחרים.

יאיר גלר: דבר נוסף שחשוב שגם הוא יעלה הוא נושא האלכוהול.

יאיר גלר: האלכוהול כמעט ולא מטופל.

יאיר גלר: שוב, מדובר בתקציבים אבל לא הכל תקציבים.

יאיר גלר: חשוב מאוד שנבין שזאת מכת מדינה וחלק גדול מהתחלואה ומהתמותה במדינת ישראל ובעולם המערבי בכלל – בין 5 ל-10 אחוזים – קשורים קשר ישיר לאלכוהול.

יאיר גלר: המדינה משקיעה מאות מיליוני שקלים כאן, אבל היא לא מוכנה להשקיע את אותם תהליכי מניעה, את אותם משאבי מניעה, כדי שהם לא יגיעו למצב הזה.

יאיר גלר: אנחנו מדברים כאן על סכומים יחסית פעוטים לעומת התוצאות והנזקים משום שלהתחיל לטפל במכור לאלכוהול, גם הגמילה שלו היא הרבה יותר מסובכת, הרבה יותר ארוכה והרבה יותר קשה מאשר בסמים, אבל הנזקים – הנזקים החברתיים, מקומות עבודה וכולי – רבים.

מוחמד ברכה: אני מציע שנשמע אנשים שבאים משתי הרשויות, והראשון יהיה מרשות מבוססת שאינה זקוקה למענקי איזון ועומדת בזכות עצמה.

מיכאל בן-ארי: חשוב לי לציין שעם כל הבעייתיות שעולה – ואני מאוד מסכים עם יאיר לגבי שלושת הצירים המרכזיים שכדאי לדון בהם – חשוב לשים על השולחן שאני לפחות נהנה משיתוף פעולה פורה עם משרד הרווחה, עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, ועם משרד הבריאות, דבר שלפני חמש-שבע-שמונה שנים היה פחות.

מיכאל בן-ארי: אני יכול לומר – ואין הנחתום מעיד על עיסתו אבל זאת לא העיסה שלי – שהשירותים שודרגו והם מגיעים עד לאוכלוסיות קצה ועד אוכלוסיות ייחודיות, כמו שאיריס תיארה קודם.

מיכאל בן-ארי: גם זה לא היה בעבר ועכשיו זה קיים.

מיכאל בן-ארי: חשוב שהוועדה תשמע זאת.

מיכאל בן-ארי: לגבי סוגיית האלכוהול ואני אתחיל דווקא מאלכוהול.

מיכאל בן-ארי: נהוג לומר מכורים.

מיכאל בן-ארי: חשוב להבין שלגבי אלכוהול – גם שימוש בסמים – יש רצף של שימוש, שימוש לרעה, תלות והתמכרות.

מיכאל בן-ארי: כאשר אנחנו מדברים על אלכוהול, השימוש לרעה נעשה בצורה קיצונית.

מיכאל בן-ארי: זה הפך להיות קוד תרבותי וקוד בילוי.

מיכאל בן-ארי: דיברו על ונדליזם בתל-אביב ואני יכול לדבר על זה שמגיעים לבתי חולים כתוצאה משתייה מופרזת עד אובדן הכרה אפילו.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, הנוער לא יודע לצרוך את האלכוהול והוא צורך אותו כקוד תרבותי וזה מגיע למצבים קיצוניים ואני לא מדבר על התמכרות אלא על שימוש לרעה שיכול להביא למצבים מאוד בעייתיים.

מיכאל בן-ארי: הנושא של תקציב למלחמה באלכוהול.

מיכאל בן-ארי: עיריית תל-אביב היא רשות גדולה, זה נכון, אבל כאן אני פונה ואומר שהתקציב שאנחנו מקבלים לטיפול בנפגעי אלכוהול הוא זניח והוא מעט מאוד, בייחוד לאור העובדה שהושתו עליו שתי מסגרות נוספות שאנחנו אמורים לתת מענה מתקציב האלכוהול, שזה בית לחיים בקריית שלמה, מוסד חשוב ומשרת אנשים שנמצאים במצב מאוד מאוד בעייתי, והצעד הנוסף הוא הוסטל שיקומי לטיפול בנפגעי אלכוהול.

מיכאל בן-ארי: שתי המסגרות האלו, העלות שלהן היא מאוד מאוד יקרה ומדובר ב-4,000-5,000 שקלים לחודש.

מיכאל בן-ארי: אני אמור היום לתת מענה לאנשים מתוך התקציב הזה מבלי שהגדילו את התקציב המקורי לטיפול בנפגעי אלכוהול.

מיכאל בן-ארי: גם את זה חשוב לשים על השולחן למרות שאנחנו עיר גדולה.

מיכאל בן-ארי: כמי שמצעיד היום את השירות הזה בעיריית תל-אביב-יפו, חשוב לי לשים את זה על השולחן.

מיכאל בן-ארי: אני לא יכול לישון טוב בלילה כאשר אני יודע שחמישים ממתינים ולא מקבלים טיפול.

מיכאל בן-ארי: קשה לי מאוד עם העובדה הזאת.

מיכאל בן-ארי: על אף שאנחנו עיר גדולה, זה חסר לנו.

מיכאל בן-ארי: לדעתי זה אמור להיות מול שני גופים עיקריים, כאשר הראשון הוא משרד התעשייה, ואני מאוד אשמח לשמוע איפה כן אפשר להשתלב במה שנקרא תב"ת, תנופה בתעסוקה, והשני הוא המוסד לביטוח לאומי.

מיכאל בן-ארי: היום מכור, גם כשהוא משתמש בסמים, הוא מקבל הבטחת הכנסה בעילת שימוש וכשהוא מגיע ומקבל טיפול, הוא מקבל אותה בעילת שיקום.

מיכאל בן-ארי: המצב הזה של הבטחת הכנסה בצורה כמעט קבועה יוצר איזושהי תלות של המטופלים עצמם.

מיכאל בן-ארי: ראשית, הם נעדרי ערכי עבודה, שנית, הם נעדרים בהיסטוריה של תעסוקה עבודתית, שלישית, אין להם מוטיבציה, ורביעית, השירות הזה של המוסד לביטוח לאומי באופן שזה עובד היום מפתח את התלות.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, אנחנו בעצם במצב של הפסד.

איריס פלורנטין: להפך, שאובדנה לא יהיה מוחלט.

מיכאל בן-ארי: בדיוק.

מיכאל בן-ארי: צריך ליצור את ההדרגתיות כי הם מתים מפחד כאשר אנחנו לא מאפשרים להם לקבל את הבטחת ההכנסה.

מיכאל בן-ארי: זה מוביל אותם למצב קטטוני מבחינת היכולת שלהם והרבה פעמים זה גורם לרצידביזם.

מיכאל בן-ארי: זאת אומרת, לשימוש מחודש ואז הם באים עוד פעם באמתלה שהם משתמשים ושוב מקבלים הבטחת הכנסה.

מיכאל בן-ארי: לא תיתן להם בעילה של שיקום, הם ילכו לקבל בעילה של שימוש.

פתחי אבו-יונס: אני מאוד מעריך את זה שמתקיים דיון ברמה הזאת, גם בנוכחות קובעי המדיניות וגם בנוכחות אנשי המקצוע.

פתחי אבו-יונס: אני מקווה שאנחנו לא רק נתדיין אלא גם ניפגש בעשייה.

מוחמד ברכה: הבעיה קשה מבחינת רוחב?

מוחמד ברכה: מבחינת כמות המשתמשים?

פתחי אבו-יונס: גם וגם.

פתחי אבו-יונס: גם כמות המשתמשים וגם הנכות לה גורמות התופעות האלה.

פתחי אבו-יונס: לצערי יש פה עיוורון מוחלט אצל קובעי המדיניות למה שקורה בשטח.

פתחי אבו-יונס: אני חושב שההשקעה היום בצבא בגבולות ובמשטרה בפנים הארץ, להבנתי, כדי לשמור על אנשי ההון במדינה שלנו, היא יותר מדיי.

פתחי אבו-יונס: בואו נשקיע את זה במקום הנכון.

פתחי אבו-יונס: אני מבין שההשקעות של המדינה, מי שקובע אותן בא מההון, והם משקיעים את ההון שלהם – אם זה בגבולות ואם זה בפנים, במשטרה – כדי להגן על ההון שלהם.

פתחי אבו-יונס: אנחנו אלה שיכולים להגן עליהם והם לא מבינים את זה.

פתחי אבו-יונס: אם רוצים להגן על ההון שלהם, זה במלחמה בסמים.

פתחי אבו-יונס: בשירותים החברתיים שניתנים ובשירותי החינוך.

פתחי אבו-יונס: זאת תפיסת העולם שלי וכך אני רואה את הדברים.

פתחי אבו-יונס: שאל היושב-ראש שאלה פשוטה.

פתחי אבו-יונס: יש ערים שבגלל הבעיה התקציבית סוגרות יחידות, ואני אומר לכם שבסחנין – אולי בגלל שפעם הייתי מטפל בנפגעי סמים וזה כל כך קשור אלי ואולי בגלל שלראש העיר איכפת מהנושא – הקמנו יחידת טיפול בנפגעי סמים ועשינו זאת בכוחות שלנו ובכסף שלנו ובתקן שלנו.

מוחמד ברכה: אם אתה שם 25 אחוזים, אתה מקבל 75 אחוזים.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת הכסף שלכם?

פתחי אבו-יונס: לא.

פתחי אבו-יונס: הם לא מקצים חוץ מרבע מקצה לסחנין, ערבה, דיר חנא, שהב.

פתחי אבו-יונס: הם לא מקצים שום דבר.

פתחי אבו-יונס: כאשר אומרים שיחידה לטיפול בנפגעי סמים בסחנין ובאזור, זה משהו בסביבות 80 אלף תושבים, משרד הרווחה מקצה משהו בסביבות 20 אלף שקלים בשנה.

פתחי אבו-יונס: זאת ההקצאה שלהם.

פתחי אבו-יונס: אם אני לא בא מיוזמתי, עם תקן שלי, ומקצה כדי להקים את היחידה הזאת, לא נקים את היחידה הזאת.

יאיר גלר: רק לפני חודש היינו בביקור ולפני שבוע אושר תקציב של הרשות למלחמה בסמים כדי למצוא אדם.

פתחי אבו-יונס: אני מדבר על טיפול בנפגעי סמים.

יאיר גלר: אני מדבר על סמים.

יאיר גלר: הוקצה סכום.

יאיר גלר: זה קרה רק לפני שלושה-ארבעה ימים ואני לא יודע אם אתם יודעים.

יאיר גלר: זאת אומרת, הדברים האלה כן קורים וברגע שאנחנו מזהים את הצורך, אנחנו יודעים לתת את המענה.

יאיר גלר: זה כאשר יש צורך משמעותי כמו שזוהה בסחנין, ניתן מענה.

איריס פלורנטין: משרד הרווחה מטפל באלכוהול ובסמים בשני אופנים ואני חושבת שיש כאן מערך שהוא לא חסר בהקשר הזה.

איריס פלורנטין: סחנין נכנסה לעניין של תקינה של סמים בשלב שלא היה לי כסף לתת משרה מלאה, גם אם הוא היה מבקש.

איריס פלורנטין: את זה אמרתי גם קודם.

איריס פלורנטין: בהחלט סחנין לא מקבלת מבחינת טיפול בנפגעי סמים תקנים בסמים כפי שהיא צריכה ואת זה אני אומרת מאוד ברור.

איריס פלורנטין: סחנין קיבלה מאתנו את מה שהיא קיבלה והיא מוסיפה.

מוחמד ברכה: העמותה מתקשרת אתכם לא עם הרשות.

איריס פלורנטין: היא נותנת את השירות ברשות המקומית.

מוחמד ברכה: כן, אבל היא מתקשרת אתכם.

איריס פלורנטין: העמותה מחוברת אלי במכרז.

איריס פלורנטין: כשאני רושמת שלושים מרכזים של אלכוהול של עמותת "אפשר", הכוונה היא שחלק הם מרכזים אזוריים.

איריס פלורנטין: למשל באזור תל-אביב יש מרכז ברמת גן שנותן שלוחות לכל האזור.

איריס פלורנטין: מה זאת שלוחה?

איריס פלורנטין: לפעמים המטופלים באים למרכז ברמת גן ולפעמים יש להם יחידה בתוך תל אביב.

איריס פלורנטין: יש גם מודלים אחרים.

איריס פלורנטין: יש רשויות מקומיות שהתעקשו – בעיקר בתקופה האחרונה – לעשות את זה בתוכן והן לא רוצות שהעמותה תעשה.

איריס פלורנטין: במקרה זה הרשות מקבלת.

איריס פלורנטין: למשל חיפה התעקשה לעשות את זה בתוכה, היא נפרדה מעמותת "אפשר" ועושה את זה לבד.

איריס פלורנטין: זאת אומרת, זה לא משהו שאי אפשר.

פתחי אבו-יונס: גם סחנין התעקשה, ולמה היא לא קיבלה?

פתחי אבו-יונס: למה חיפה קיבלה וסחנין לא?

איריס פלורנטין: אני לא יודעת.

איריס פלורנטין: זה לא דיאלוג שברור לי למה אתה מתלונן על הדברים.

פתחי אבו-יונס: אני טוען, עם כל הכבוד לעמותת "אפשר", שאותן בעיות שהיא גרמה להן בחיפה, היא גרמה להן גם בסחנין וגם בטמרה.

פתחי אבו-יונס: אני מבקש כאן שכמו שכובדה הבקשה וההתעקשות של חיפה, תכובד ההתעקשות של עיריית סחנין ועיריית טמרה והיא להקים יחידות לטיפול באלכוהול כאשר היחידה לטיפול באלכוהול והיחידה לטיפול בסמים יתאחדו ביחד ונוכל לאגם משאבים כדי בסופו של דבר נוכל להקים שירות טוב ואיכותי.

פתחי אבו-יונס: ההדרכה שמקצה לנו משרד הרווחה לא מספיקה.

פתחי אבו-יונס: באמצעות האיגום הזה נוכל להגיע למצבים כאלה שנוכל להקים צוותים ולצוותים האלה תהיה הדרכה, תהיה תמיכה מקצועית ונוכל לתת שירות יותר טוב.

יאיר גלר: קיבלתם את זה לפני שבוע.

פתחי אבו-יונס: היא מתנה את זה בהקצאת חמישים אחוזים מטעם העירייה.

פתחי אבו-יונס: מצ'ינג.

פתחי אבו-יונס: תלך לעיריית תל-אביב, ואני חושב ששם יקבלו אותך בברכה, אבל לעיריית סחנין שלא משלמת את המשכורות שלה, לבוא ולבקש ממנה בקשה כזאת, אני חושב שהיא תאמר לא.

יאיר גלר: ראש העיר אמר כן בגדול.

מיכאל בן-ארי: המתאם של עיריית תל-אביב נשען באופן זניח על הרשות.

פתחי אבו-יונס: התקציב לנפגעי סמים והמלחמה בסמים צריכים ללכת לישובים הפריפריאליים ולישובים שלא יכולים לממן את הדברים האלה בעצמם.

פתחי אבו-יונס: עצם העובדה שאתה מתנה את זה, אתה כבר חוסם.

פתחי אבו-יונס: אני לא בא לייצג את סחנין אלא אני בא לייצג את המשרד הערבי.

פתחי אבו-יונס: מבחינתי אתה תאמר לי שסחנין קיבלה, אבל זה לא יספק אותי.

פתחי אבו-יונס: אם טמרה לא תקבל, אם שפרעם לא תקבל, אם פקיעין לא תקבל, מבחינתי לא קיבלתי.

מוחמד ברכה: מי קובע את הנוסחה?

מוחמד ברכה: היא נקבעת בתקנות?

יאיר גלר: הנוסחה נקבעה כבר לפני מספר שנים.

יאיר גלר: שוב, זה תלוי תקציב.

יאיר גלר: תלוי אם זאת פריפריה, אם זאת עיר גדולה וכולי.

יאיר גלר: אני מבטיח לך שמה שיואב מקבל בתל-אביב זה לא מה שמקבל המתאם שם וגם לאור הפעילות.

יאיר גלר: יש דיפרנציאליות מסוימת.

יאיר גלר: תמיד אפשר לבדוק, אבל אני אומר בגדול הלוואי שיכולתי לתת יותר.

יאיר גלר: יש היום רשימת המתנה של כל כך הרבה רשויות, כולל מהמגזר הערבי, שכן רוצות להיכנס וכן מוכנות לתת את המצ'ינג.

יאיר גלר: הדוגמה של סחנין היא דווקא דוגמה טובה משום שזה ממה היה בשבועות האחרונים.

יאיר גלר: ראש העיר התחייב לתת מצ'ינג.

יאיר גלר: אנחנו שמנו עכשיו את הכסף שלנו.

יאיר גלר: אני מניח שהוא יוכל למצוא את התקציב הזה, מה עוד שא מדובר בסכומים כאלה גדולים.

יאיר גלר: אני מבין את המצוקה כי אני הרי לא חי על הירח ואני לא בפלנטה אחרת, אבל אני חושב שאם באמת זה בסדר העדיפות – ודווקא כאן דיברנו על סדרי עדיפויות – אפשר למצוא את התקציב לזה.

מוחמד ברכה: אמרתי לכם שזאת לא הייתה שאלה אינפורמטיבית.

יאיר גלר: קבעת את זה.

פתחי אבו-יונס: דובר כאן על הכשרה מקצועית.

פתחי אבו-יונס: אני לא יכול לראות את ההכשרה המקצועית בלי השמה בעבודה.

מוחמד ברכה: זאת הנקודה הבאה עליה נשמע את גברת אלנתן שתתייחס לעניין של שיקום תעסוקתי.

אסנת אלנתן: אני לא בטוחה מה הכי דחוף.

אסנת אלנתן: בעניין השיקום התעסוקתי יש שלושה נושאים נפרדים ונראה לי שכל אחד מהם ראוי ליום עיון של הוועדה הנכבדת הזאת, אבל אין לנו זמן ליום עיון על כל אחד משלושת הנושאים ולכן אני רק אמנה אותם.

אסנת אלנתן: הנושא השני הוא אותו תחום של שירותי תעסוקה לאוכלוסייה הזאת שאנחנו עוד לא יודעים לתת.

אסנת אלנתן: אני חושבת למשל שבתחום של קשרי מעסיקים בתוך ההשמה אוכלוסיית הנגמלים, הצורך שלה הוא שונה לחלוטין מנכויות.

אסנת אלנתן: זאת סטיגמה אחרת, זה ראש אחר של מעסיקים.

אסנת אלנתן: אני לא חושבת שיש היום גורם מקצועי בארץ שהייתי אומרת רק תן לו והוא יעשה את העבודה.

מוחמד ברכה: זה עניין של דעות קדומות או לקונה?

אסנת אלנתן: נתתי את המעסיקים כדוגמה.

אסנת אלנתן: אני חושבת שיש עוד כמה נקודות של שירות שעוד לא למדנו לפתח.

אסנת אלנתן: לפחות לי לא ידוע שיש היום מישהו, שתוציא מכרז, יהיה לך.

אסנת אלנתן: אני חושבת שיש חוסר בפיתוח.

אסנת אלנתן: איריס ואני מדברות על זה כבר הרבה זמן ואומרות שצריך וצריך.

אסנת אלנתן: הנושא השלישי הוא נושא מאוד חשוב שהעלה החבר לימיני, יואב, לגבי המוטיבציה לעבודה והמוטיבציה השלילית שנובעת מהקשר בין הגמלאות לבין השכר מעבודה.

אסנת אלנתן: זה עולם אחר לגמרי שאין לו שום קשר לפיתוח שירותי תעסוקה והוא דורש טיפול, מסוג הדיון שהיה בזמנו בוועדת השופט לרון זכרו לברכה בעניין הנכויות.

אסנת אלנתן: זאת אומרת, אם מגיעה לך קצבה ואתה מתחיל לעבוד, לא תילקח ממך הקצבה אלא על השקל הראשון של המשכורת למשל ירד לך רק חצי שקל מהקצבה.

אסנת אלנתן: אלה שלושה נושאים וכל אחד מהם הוא לחוד לגמרי.

מיכאל בן-ארי: כמו סוג של סל שיקום כאשר אדם נמצא בתהליך שיקום.

מיכאל בן-ארי: כמו שנכה מקבל סל שיקום, בא מכור נקי ומקבל.

מוחמד ברכה: זאת אומרת להכיר בהתמכרות כנכות.

מיכאל בן-ארי: נכון מאוד.

אסנת אלנתן: עדיין שלושת התחומים שהזכרתי, אני חושבת שהם דורשים דיון.

מוחמד ברכה: אנחנו נדבר אחרי הישיבה על אפשרות שינוי החקיקה כדי להכיר במכור כנכה.

אסנת אלנתן: כל זה צריך להיות בחוק.

יאיר גלר: צריך לבדוק כל מיני היבטים חוקתיים.

אסנת אלנתן: אלה הדברים עליהם צריך לתת את הדעת.

ניקול מור: האגף להכשרה מקצועית מפעיל - למי שפונה אליו ודורש זאת - הכשרות מקצועיות בתוך המרכזים לנפגעי סמים.

ניקול מור: לאחרונה האגף אישר מספר פעולות והן לא מעטות למרכז בצפון.

ניקול מור: העניין הוא עניין תקציבי.

ניקול מור: יש אפשרות ויש יכולת לאגף לאשר פעולות נוספות ככל שיידרש בתחומים שונים, במידה שיושגו תקציבים.

ניקול מור: כרגע יש פעילות בנווה מלכישוע.

איריס פלורנטין: בעבר, כאשר זה היה חלק מהמשרד שלנו, היו לנו המון כספים שנגמרו כשזה עבר אליכם.

ניקול מור: הפעלנו גם באזור ירושלים ובית שמש ועשינו פעילות גם בנפגעי הסמים.

ניקול מור: הבעיה עלתה כאן והבעיה היא לא רק הכשרה מקצועית אלא הליווי בזמן ההכשרה המקצועית והליווי לאחר מכן לצורך השתלבות בשוק העבודה ובשוק התעסוקה.

מוחמד ברכה: השאלה היא מה התרומה או איך מתבטאת הפעילות שלכם לא במוסדות סגורים או בטיפוליות אלא בתוך הקהילה.

ניקול מור: אנחנו פועלים על פי חוק מכרזים ובודקים כל בקשה שמוגשת אלינו ומאשרים אותה במסגרת התקציב הקיים.

ניקול מור: אם מוסד מסוים, כמו נווה מלכישוע, מגיש בקשות - ולאורך השנים אנחנו עושים את זה עם אותו מוסד - ומבקש הכשרות מקצועיות בתוך המוסד עבור אותה אוכלוסייה נפגעת סמים שנמצאת בטיפול במוסד, אנחנו באים, בודקים את הסדנאות ואת האפשרויות המקצועיות להקים את הקורסים בתוך המוסד עצמו ומפעילים את הפעילות.

ניקול מור: זה יכול להתבטא במקצועות שונים, כמובן עם התייחסות להשמה בעבודה וסיכויי תוחלת תעסוקתית לאחר מכן.

ניקול מור: זאת הסמכות שלנו וזה המנדט שלנו.

ניקול מור: כאשר אנחנו מתבקשים לעשות זאת, אנחנו עושים אבל שוב, במסגרת התקציבית הדלה שלנו.

מיכאל בן-ארי: אם אני מחר פונה אליכם בשתי ורסיות, כאשר האחת היא תל-אביב-יפו והשנייה כל מחוז המרכז, מה אני נדרש לעשות, מה הייתכנות שאני אקבל סוג של תקציב ובאיזה סדר גודל?

ניקול מור: אתם צריכים להגיש בקשה דרך מוסד עיוני כלשהו, עיוני, מעשי או מרכז לנפגעי סמים, מוסד שייקח על עצמו את ההכשרה.

ניקול מור: ההכשרה צריכה להתבצע במקום מסוים ובאותו המקום צריך שיהיו סדנאות, כלים וציוד הנדרש לאותה הכשרה מקצועית.

מיכאל בן-ארי: תל-גיבורים?

ניקול מור: צריך לבדוק אותו.

ניקול מור: תלוי באיזה מקצוע.

ניקול מור: נבדוק את זה לגופו של עניין.

מוחמד ברכה: אני מציע לך למצות את זה ברמת המעשה ושאנחנו בוועדה נקבל דיווח איך זה מתקדם על מנת לנסות ולהחיל את זה באופן רחב יותר.

מוחמד ברכה: אם יהיו מכשולים ותקלות, אנחנו צריכים לזהות היכן התקלות כדי שנוכל להתייחס אליהן.

מיכאל בן-ארי: אני אנסה את זה ברמה המחוזית.

ניקול מור: יש לנו גם מרכזי הכשרה שמצוידים היטב למתן הכשרה מקצועית ואלה מרכזי הכשרה ממשלתיים.

ניקול מור: במידה שהאוכלוסייה הזאת יכולה להשתלב או עם אוכלוסייה "רגילה" או ניתן ליצור קבוצה של נגמלי סמים שיכולה להגיע למרכז ללא ליווי מיוחד ויכולה להשתלב בפעילות שם, אפשר לעשות את זה בצורה מיידית, ללא מכרז.

קריאה: מי ישלם עבור זה?

ניקול מור: משרד התעשייה מממן את הפעילות בכל מה שקשור למרכזי ההכשרה וגם לפעילות אצל גורמי חוץ.

ניקול מור: כפתרון מיידי מרכזי ההכשרה הממשלתיים יכולים לתת את המענה המיידי ושוב, בתנאי שהאוכלוסייה הזו יכולה להשתחרר ממרכז כלשהו אליו היא קשורה ולהגיע למרכזי ההכשרה ולהשתלב בתוך האוכלוסייה במקום.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים ברוב המקרים כאן על קהילות פתוחות ולא קהילות סגורות.

מיכאל בן-ארי: מקהילה פתוחה, הם יכולים להגיע מתי שהם רוצים ואיך שהם רוצים.

ניקול מור: השאלה אם הם דורשים גם תשומות מיוחדות, תשומות נוספות, ואני מניחה שזה המצב אבל יש לנו את הכלים להוסיף את זה.

גלעד נתן: הגעה למרכז ההכשרה לצורך הקורס, אני יודע שלא מורידים דמי אבטלה.

ניקול מור: במקצועות הנדרשים וזה על פי החלטת ממשלה.

ניקול מור: במקצועות מסוימים.

גלעד נתן: את אומרת שאפשר להגיע היום, אבל מי שמקבל היום הבטחת הכנסה, אם הוא יגיע אליכם לקבל את הקורס הנדרש?

ניקול מור: מי שמקבל הבטחת הכנסה, לא נוגעים בו.

ניקול מור: העניין של השלושים אחוזים של הקיצוץ שתוכן לאחרונה על פי הצעת חוק, לגבי מקצועות מסוימים, נוגע אך ורק למקבלי דמי אבטלה.

ניקול מור: בעבר מי שקיבל דמי אבטלה וביקש להיכנס להכשרה מקצועית, קיצצו לו שלושים אחוזים.

ניקול מור: היום, במקצועות מסוימים, הקיצוץ בוטל.

ניקול מור: זה אמור לגבי מקצועות מסוימים כמו מקצועות המתכת, מקצועות החשמל, מקצועות הרכב, מקצועות הסיעוד ועוד ועוד.

ניקול מור: הרשימה אושרה על ידי הכנסת.

מוחמד ברכה: אני מבקש ממר גלר להגיב על העניין הזה של מפעל מוגן.

מוחמד ברכה: אנחנו כאן מנהלים דיאלוג.

יאיר גלר: אני מאוד שמח לפתיחות שאני מגלה כאן

יאיר גלר: במשרד התעשייה כי היו באמת מספר ניסיונות בעבר של שיקום תעסוקתי שלא צלחו.

23637: אפשר לשלב גם את מרכז השלטון המקומי.

יאיר גלר: כן.

יאיר גלר: כשאני אומר שותפים, זה גם מרכז השלטון המקומי.

מוחמד ברכה: אתם הרי מוקד הדיון כאן.

מוחמד ברכה: לשכות הרווחה בשלטון המקומי הן במוקד הדיון והוא נקודת החיבור.

אורנה גורכובר: גם אני אכנס דרך הדלת הזאת כי גם אנחנו רוצים שיקום תעסוקתי ומפעלים מוגנים.

אורנה גורכובר: צריך לזכור שרוב אוכלוסיית המכורים הם אלה שלא מצליחים להיגמל.

אורנה גורכובר: אנחנו מטפלים ברוב הזה ותמיד התקציבים שלנו זעומים.

אורנה גורכובר: אנחנו רוצים שהם יהיו אנשים עם ביטחון עצמי, תהיה להם הערכה עצמית ושיהיו יותר יעילים לחברה ולכן שיקום תעסוקתי ושיקום הנפש, גם דרך מפעלים מוגנים, זה דבר שהוא נכון לכולנו, נכון למטופלי הרווחה ונכון גם למטופלים במרכזים לטיפול תרופתי ממושך.

גלעד נתן: כולכם יודעים שכסף זאת לא הבעיה היחידה כאן.

גלעד נתן: לא כל רשות רוצה לפתוח מרכזים.

23637: אם מדברים על רשות של 4,000 תושבים או של 2,000 או 3,000 תושבים, מועצה מקומית, מועצה אזורית, צריך לזכור שהרשויות יכולות גם לפתוח באשכולות.

מיכאל בן-ארי: עיר כמו חולון, בת-ים ורמת-גן מסרבות לפתוח למרות שהן יכולות לפתוח.

23637: יכול להיות שאם יש נקודה משמעותית של התייחסות ל-15 הגדולות, שאולי הן מסרבות, שווה להזמין נציג שלהן לדיון ולהעלות את הנקודה הזאת.

23637: אני חשבתי שההתייחסות מדברת על הרשויות הקטנות שמסרבות לפתוח או המועצות המקומיות, אבל תיקנו אותי ואמרו לי שדווקא הרשויות הגדולות לא רוצות את זה בגלל המיתוג או הסטיגמה או מסיבות אחרות שהן לאו דווקא סיבות תקציביות.

23637: יכול להיות ששווה להזמין את נציג 15 הגדולות לאחד מהדיונים ולבחון את הנקודה הזאת.

יהודית ליכטנזון: אני מההכשרה המקצועית דווקא של בני הנוער ואני נמצאת שנים רבות במערכת הזאת של הנוער.

יהודית ליכטנזון: מדובר בבני נוער שמכשירים את עצמם דרך הכשרה מקצועית בתעודות בבתי הספר המקצועיים של משרד התעשייה.

יהודית ליכטנזון: אנחנו באמת עושים הרבה מאוד עבודת מניעה בדומה למה שנעשה במשרד החינוך.

יהודית ליכטנזון: אנחנו מוצאים תקציבים מן הגורן ומן היקב ועושים עבודת מניעה ככל שרק יכולים ובעניין הזה בשנים האחרונות אפילו תוקצבנו ועושים עבודה לא רעה בנושא, אבל היא רעה מבחינת התוצאות שאתה רואה כאשר באמת הנושא של האלכוהול הוא דבר קשה.

יהודית ליכטנזון: אני עוברת עכשיו על כל ועדות ההיגוי של כל התוכניות שלנו ואני רואה שאלכוהול הוא אחד הנושאים שאין לנו פתרונות טובים לעניין.

יאיר גלר: אין טיפול בכפייה.

איריס פלורנטין: נכון שאין טיפול בכפייה, אבל יחד עם זאת לגבי בני נוער אפשר להפעיל את חוק הנוער עם כל המוגבלות שלו.

מיכאל בן-ארי: יש מוגבלות.

יהודית ליכטנזון: מדובר בנערים בני 17 ו-18 וחבל.

יהודית ליכטנזון: רואים אותם פשוט נזרקים.

מיכאל בן-ארי: הם נגמרים לנו מול העיניים.

יהודית ליכטנזון: בדיוק.

יהודית ליכטנזון: זה גורם לתסכול גדול.

יהודית ליכטנזון: אני חושבת שצריך לשנות את החוק.

מוחמד ברכה: ללכת לטיפול בכפייה?

יהודית ליכטנזון: אני לא יודעת.

יהודית ליכטנזון: כן.

יהודית ליכטנזון: משהו ברמה הזאת.

מיכאל בן-ארי: אולי בחוק הנוער, טיפול והשגחה, צריך להיות אלמנט של כפייה.

יהודית ליכטנזון: זאת נקודה שצריך לחשוב עליה.

מיכאל בן-ארי: כמו שיש את הטיפול הפסיכיאטרי בכפייה, גם כאן צריך להיות טיפול בכפייה.

מיכאל בן-ארי: אנשים נגמרים, וחבל.

אורנה גורכובר: בגמילה זה מאוד קשה כי גם כשזה לא בכפייה ואדם בוגר שמבין, אנחנו רואים מה זה הכוח של ההתמכרות.

אורנה גורכובר: הרוב חוזרים להשתמש.

איריס פלורנטין: יש ניסיון שעשינו בשנתיים האחרונות כולנו ביחד אבל לא התקדמנו הרבה אתו ואני אומר איפה זה נמצא כרגע.

איריס פלורנטין: בנושא הנוער ישבתי עם פקידת הסעד הראשית אצלנו במשרד והיא נתנה לי רשימה של שלושה עמודים של מה אנחנו צריכים לעשות כדי לשכנע שייכנס סעיף כזה לחוק הנוער, שלא אומר אחר כך שיש מסגרות ואפשרות.

איריס פלורנטין: גם אם יש מסגרות, להחזיק ילד בן 17 בניגוד לרצונו, זה קשה.

איריס פלורנטין: זה לגבי הנוער, אבל אנחנו נתקדם עם זה.

מוחמד ברכה: זה נושא של אבחנה.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת להחזיק?

מוחמד ברכה: אם הוא מידרדר במדרון, לא נעצור אותו?

איריס פלורנטין: אתה יכול לעשות פרוצדורה.

איריס פלורנטין: נניח שניקח את חוק הנוער היום ונמצא ונשלב כמה עילות בחוק הנוער, ונאמר שהנער כרגע מסכן את עצמו ואת סביבתו וההורים לא מצליחים לעמוד מולו ואין אפילו את חוק הנוער ונגיד שהוא חייב להיות מאושפז במלכישוע.

איריס פלורנטין: נניח שכבר סגרנו את מלכישוע ושמנו חומות ושער, דבר שלא קיים כרגע, והוא לא יכול לצאת משם.

איריס פלורנטין: אנחנו יודעים גם מבני נוער במקומות אחרים, חוץ מאשר במוסדות סגורים של חסות, שאתה לא יכול להחזיק אותם כי הם יודעים לברוח והם לא משתפים פעולה.

איריס פלורנטין: יש כאן בעיה מאוד קשה עם בני הנוער בגיל הספציפי הזה שהם לא רוצים טיפול ונצטרך להתקדם עם זה כך שלפחות נשנה את חוק הנוער במקומות שנכון לשנות אותו וגם לשנות את חוק האפוטרופסות בהקשר של הורה שלא מסוגל.

איריס פלורנטין: זה לגבי נוער ואנחנו עוסקים בו אבל זה ייקח עוד זמן.

מוחמד ברכה: זה גם יכול להרוס אותו לחלוטין, עצם ההגדרה, רק להכניס אותו להבחנה הזאת.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על הקצה של הקצה ולא על אנשים רבים.

מוחמד ברכה: עצם הדיון - הייתה כוונה לחבר בין קצוות - התרחב מעבר לנושא לשמו התכנסנו ואני חושב שזה דבר מבורך ואנחנו צריכים לעשות סדר במבול הדברים בפניו אנחנו עומדים.

מוחמד ברכה: אני לא מתכוון לעשות את הסדר בשתי הדקות הבאות אלא אנחנו נמיין את הדברים אותם צריך לעשות בתחום החקיקה וגם בעניין הזה בהסתייגות רבה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אני לא מתכוון לקדם חקיקה לא לפני שהיא עוברת לעיונם של הגורמים השונים כאשר כל אחד נותן את דעתו מנקודת מבטו לגבי השאלה איך אנחנו מטפלים.

מוחמד ברכה: למשל הנושא שדיברנו עליו של טיפול כפייתי, למשל הנושא של ההכרה בהתמכרות כנכות זמנית או נכות קבועה, למשל הנושא שנוגע להבטחת הכנסה ומעמד הבטחת ההכנסה אחרי גמילה, למשל המצ'ינג של 75 ו-25 אחוזים, האם יש מקום ללכת לכיוון אותן מועצות מקומיות או רשויות מקומיות שמקבלות מענקי איזון כדי להתקיים וכדי לעמוד על רגליהן ולחייב אותן באותה חובה שמוטלת או מושתת על רשויות מבוססות.

מוחמד ברכה: בוועדה ננסה לעשות מיון של הדברים ונעביר את ההצעות כפי שהתגבשו לכל הגורמים והמשרדים השונים וכן לאנשים שנמצאים בשטח.

מוחמד ברכה: ננסה לגבש משהו בעניינים האלה.

מוחמד ברכה: אם זה ייפתר על ידי התקנת תקנות – שנפנה לשר הרווחה, לשר הבריאות, לכל אחד בתחומו – מה טוב, ואם לא, יכול להיות שנלך לכיוון של חקיקה מתקנת בכל התחומים האלה.

מוחמד ברכה: הדבר הנוסף הוא מה שקורה לתנאים בהם הוועדה הזו התחילה לעסוק בנושא הזה וזה אומר ערב אישור התקציב.

מוחמד ברכה: לכן אני פונה שוב למשרד הרווחה, לגברת פלורנטין, שתנסה להצביע על כמה דברים שאת חושבת שקשה בלעדיהם ולא אחזור על הדברים כי הם כבר נאמרו.

מוחמד ברכה: יש כמה תחומים שבאמת צריך לתת להם מינוף מסוים בהצעת התקציב ושר הרווחה כמובן יתגייס לטובת העניין.

מוחמד ברכה: אני כיושב-ראש הוועדה וכחבר בוועדת ההסכמות במה שקשור לחוק ההסדרים אתגייס לעניין.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום גם לדבר עם יושב-ראש הכנסת בעניין הזה.

מוחמד ברכה: גם החברים האחרים, כל אחד בתחומו, יאמר במה הוא חושב שצריך להתמקד.

מוחמד ברכה: הצעת התקציב תונח ב-16 לחודש על שולחן הכנסת והמשרדים השונים יודעים מה יש להם ומה אין להם.

מוחמד ברכה: מי שרוצה לחכות עד ה-16 לחודש, יכול לחכות ולבחון את הדברים ולהפנות את תשומת לבנו.

מוחמד ברכה: אתם אנשי המקצוע, אתם האנשים שחיים בתוך העניין הזה, בתוך המערבולת הזאת.

מוחמד ברכה: אני מוכרח לומר שאחרי כל ישיבה אני יוצא מדוכא יותר.

מוחמד ברכה: אני מדוכא מרוחב התופעה ומצרות הטיפול והמענים שניתנים.

מוחמד ברכה: זאת המנטרה עליה אנחנו חוזרים כל הזמן, שזה לא נושא שבמחלוקת, זה לא נושא של ימין ושמאל, של ערבים ויהודים, אבל כמה פעמים אפשר לומר את הדברים האלה?

מוחמד ברכה: אני מודה לכולם על ההשתתפות ועל התרומה.

מוחמד ברכה: אני מקווה שבשלב מסוים – ואני אומר את זה לאנשי השלטון המקומי – אנחנו נקיים מפגשים על בסיס אזורי, היכן שאנחנו מזהים שיש בעיה יותר גדולה.

מוחמד ברכה: אני למשל יודע שבאזור המשולש הדרומי יש קטסטרופה ואנחנו נרצה להתמקד במקום הזה.

מוחמד ברכה: בכל אופן אנחנו מאוד מצפים לעזרתך בהכוונה ובעזרה לוועדה להתמקד בדברים שאתם חושבים אותם לחשובים.

מוחמד ברכה: אתם תאמרו לנו ואנחנו אחר כך נחליט אם כן או לא.

מוחמד ברכה: תודה רבה.