ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 24, 2009-06-10 09:00

חיים כץ: חודש ושנה זה אותו דבר, אני יודע להכפיל ב-12.

שלי יחימוביץ': כמה מהם דרככם?

יוסי פרחי: כמעט כל מצטרף למעגל העבודה מגיע לשירות התעסוקה.

יוסי פרחי: הוא יכול להירשם כדורש עבודה כדי לקבל זכויות בנושא הבטחת הכנסה, זה יכול להיות חייל משוחרר או אדם שפוטר.

יוסי פרחי: יחד עם זאת, כשאנחנו מדברים על כמות מפוטרים, בחודש ממוצע אנחנו מדברים על 20,000 מפוטרים ועוד 4,000 דורשי עבודה כאלה ואחרים.

יוסי פרחי: בשקף הבא אנחנו רואים את התפלגות דורשי העבודה.

יוסי פרחי: לקחנו את שנת 2008 כמדגם.

יוסי פרחי: ב-2008 היו 484,000 דורשי עבודה.

יוסי פרחי: 54,000 מתוכם הם דורשי עבודה עד גיל 18, שזה נוער עובד ולומד או נוער בחופשת הקיץ.

יוסי פרחי: הקבוצה הזאת מהווה 11%.

יוסי פרחי: הבטחת הכנסה קלה 75,000 איש.

יוסי פרחי: הבטחת הכנסה קלה זה איש שמבקש הבטחת הכנסה קלה ועוד לא נפל לעומק האבטלה והוא נמצא ב-9 החודשים הראשונים.

יוסי פרחי: כאן מדובר על 75,000 איש.

יוסי פרחי: בהבטחת הכנסה קשה ישנם 93,200 ויש עוד 261,000 מובטלים רגילים.

יוסי פרחי: אלה הנתונים של 2008

משה מוץ מטלון: מה זה מובטל רגיל?

יוסי פרחי: אני אסביר.

יוסי פרחי: דורש עבודה במדינת ישראל מתחלק ל-4 קטגוריות.

יוסי פרחי: נער עד גיל 18.

יוסי פרחי: נער זכאי לבוא לשירות תעסוקה ואנחנו מדברים פה על 54,000 איש בשנה.

יוסי פרחי: לאחר מכן באים מובטלים רגילים.

יוסי פרחי: מובטל רגיל זה אדם שפוטר ממקום עבודתו, או שלחילופין הוא לא פוטר אלא הוא בא בעלמא כדי לדרוש עבודה.

יוסי פרחי: זה יכול להיות סטודנט שסיים לימודים באוניברסיטה ומחפש עבודה.

יוסי פרחי: הקבוצה השנייה נחלקת לשניים.

יוסי פרחי: זאת קבוצה של מקבלי הבטחת הכנסה, שהיא הגרעין היותר קשה, כאשר 75,000 מתוכם זה הבטחת הכנסה קלה.

יוסי פרחי: אלה הימים או החודשים הראשונים של מקבל הבטחת ההכנסה.

יוסי פרחי: הוא מגיש לביטוח לאומי תביעה להבטחת הכנסה, מגיע אלינו ואז מתחילים איתו תהליך ראשוני.

יוסי פרחי: אנחנו מסמנים את האנשים האלה במשך 9 החודשים הראשונים, כתובעי הבטחת הכנסה קלה, כי זאת אותה תקופה שיש בה כניסות ויציאות וצריך לטפל בהם.

יוסי פרחי: הקבוצה האחרונה שהיא 93,000 איש זאת קבוצה של הבטחת הכנסה קשה.

יוסי פרחי: אלה אנשים שנמצאים חודשים ושנים בלשכת התעסוקה, משהו כרוני.

שלום בן משה: אצל חלקם זאת העבודה שלהם.

יוסי פרחי: בשקף הבא אנחנו רואים את שיעור המובטלים שצברו מעל יומיים אבטלה, לפי מחוזות.

יוסי פרחי: צריך להזכיר שיש שונות כזאת או אחרת בין הממצאים שלנו לממצאים של הלמ"ס.

יוסי פרחי: הנתונים האלה שייכים לאפריל והם מדברים על דורשי עבודה שמתייצבים בשירות התעסוקה.

יוסי פרחי: בירושלים שיעור האבטלה 4%, בדן 4.2% - - -

חיים כץ: למה אתם לא שמים בשקפים את מספר האנשים?

חיים כץ: אני לא אוהב שמדברים על אנשים באחוזים.

חיים כץ: אני רוצה לראות את המספרים, אני רוצה לדעת כמה אנשים.

חיים כץ: מה זה 4%?

חיים כץ: 4% ממה?

יוסי פרחי: בשקפים הבאים יש את המספרים של האנשים.

יוסי פרחי: השקף הזה מראה שצפון ודרום נמצאים אצלנו בבעיה קשה מאוד.

חיים כץ: זה לא בטוח כי בירושלים ב-4% יש 200,000 איש ובדרום יש 30,000 איש.

יהושוע דוד: בירושלים 18,386 מתוך 451,000.

יהושוע דוד: בדן 40,563 מתוך 972,000.

חיים כץ: זה 4%.

יהושוע דוד: כן.

חנין זועבי: המשמעות יותר חשובה באחוזים.

יהושוע דוד: בצפון 67,931, במרכז והעמקים 31,000 ובדרום 46,820.

חיים כץ: זאת אומרת, שה-11% של הדרום זה כמו 4.2% של דן.

חנין זועבי: ממש לא.

חנין זועבי: מבחינת המובטל - - -

חיים כץ: מבחינת המובטל זה אותה אפקט.

רחל אדטו: האוכלוסייה החרדית של ירושלים נכללת גם כן?

יוסי פרחי: לא.

רחל אדטו: אז יכול להיות שהמספרים האלה לא נכונים כי האוכלוסייה החרדית של ירושלים לא נכללת פה.

יוסי פרחי: מי שנכנס לעניין הזה אלה אותם דורשי עבודה שמגיעים לשירות התעסוקה.

יוסי פרחי: או שהם באים מרצונם או שהם נתמכים במלגה כזאת או אחרת בשירות התעסוקה, או שהם מקבלים דמי אבטלה או הבטחת הכנסה.

יוסי פרחי: האוכלוסייה החרדית מקבלת מלגה בכל מה שקשור בנושא של מימון אברכים.

יוסי פרחי: היא לא שייכת למעגל הזה אצלנו, אלא אם כן זה אדם שלא תורתו אמונתו, והוא בא לשירות התעסוקה כמו כל אדם אחר.

יוסי פרחי: הנתון הזה מראה התפלגות דורשי העבודה לפי גיל.

יוסי פרחי: מתוך 210,000 דורשי עבודה אנחנו רואים שזה מתחלק חצי-חצי בגילאים.

יוסי פרחי: מ-18 עד 44 – 50%, מעל גיל 45 – 50%.

יוסי פרחי: אני רוצה להדגיש שלמעשה מחצית מהאוכלוסייה המבוגרת - - -

חיים כץ: מה עם מציאת מקומות עבודה לקבוצה הצהובה?

חיים כץ: עד כמה אתם מצליחים לפתור את הבעיות של הקבוצה הצהובה?

יוסי פרחי: נדבר על זה בהמשך.

יוסי פרחי: השקף הבא מבטא את הנתונים של המפוטרים מתוך סך-כל האוכלוסיות.

יוסי פרחי: אנחנו רואים שהקבוצה האחרונה של המפוטרים היו דווקא האנשים היותר צעירים.

חיים כץ: הצעירים יותר זולים לפיטורין מאשר המבוגרים.

חיים כץ: לפעמים יש פה שיקול של פיצויים מול פנסיה.

חיים כץ: יש בפיטורין הרבה שיקולים כלכליים.

יוסי פרחי: מזה למדים דבר אחר.

יוסי פרחי: מאחר ואוכלוסיית המפוטרים היא אוכלוסייה צעירה, אז התנהגות נכונה של הממשלה ותקצוב נכון של העניין יכול להפוך את המשבר הזה להזדמנות.

יוסי פרחי: כלומר, אם ניקח את האוכלוסייה הצעירה הזאת, ניתן להם השלמת השכלה וניתן להם הכשרה מקצועית, נמצא את עצמנו בסוף המשבר במקום אבן רחיים כאבן פינה לצמיחה חדשה.

יוסי פרחי: זה הפילוח של דורשי העבודה לפי השכלה.

יוסי פרחי: אנחנו למדים של-46% מהאנשים השכלה תיכונית.

יוסי פרחי: 12% אקדמאים.

יוסי פרחי: עד יסודי חלקי 8%, יסודי 20% ותיכון חלקי.

יוסי פרחי: כלומר, אפשר ללמוד מכך שלמעשה כ-35% מאוכלוסיית המפוטרים היא אוכלוסייה צעירה, היא באה בעיקר מהמגזר הבדווי והערבי ושאלה אנשים עם השכלה של בית-ספר יסודי.

יוסי פרחי: ההכוונה לעניין הזה ברמת חשיבה היא, שצריך להשקיע באוכלוסיה הזאת הרבה מאוד בנושא של השלמת השכלה והכשרה מקצועית.

יוסי פרחי: כלומר, כל הצבעים, התכלת האדום והצהוב, מבטאים מובטלים צעירים ללא השכלה.

יוסי פרחי: כאן אתם רואים דורשי עבודה לפי מחוזות.

יוסי פרחי: אנחנו רואים את הפילוח.

יוסי פרחי: הצפון נמצא היום בבעיה גדולה מאוד.

יוסי פרחי: הבעיה היא בצפון ובדרום.

יוסי פרחי: שאלת קודם לגבי נושא ההשמות.

יוסי פרחי: אתם רואים את שיעורי ההשמות כאשר אפשר לומר ששירות התעסוקה, בשנה האחרונה או לפחות ב-2008, וגם בתקופה הזאת הגיע לשיא, של כל הזמנים מאז קיומו בנושא של השמה.

יוסי פרחי: אנחנו הגענו לשיא של 12,044.

יוסי פרחי: זה שיא בתולדות המדינה.

יוסי פרחי: אנחנו נמצאים היום על 10,500.

חיים כץ: אתה מייצר מקומות עבודה ל-50% מהמובטלים.

יוסי פרחי: יותר מזה.

יוסי פרחי: ההשפעה של שירות התעסוקה על סך הכול אחוז האבטלה במדינת ישראל יכול להגיע בין 3%-4%.

יוסי פרחי: אם שיעור האבטלה היום הוא בשיעור 7.6%, לשירות התעסוקה יש משקל גדול ביותר.

חיים כץ: אתם נותנים פיתרון ל-3%?

יוסי פרחי: כיום אנחנו נותנים פיתרון למחצית מכמות האוכלוסייה המפוטרת במדינה.

יוסי פרחי: כלומר, אם שיעור המפוטרים מגיע היום ל-20,000 מפוטרים בחודש, שירות התעסוקה יודע להחזיר למעגל העבודה – אגב, כשאני אומר שירות תעסוקה, זה כולל את הפעילות של האגף להכשרה מקצועית.

יוסי פרחי: כשאנחנו אומרים שאנחנו יודעים להחזיר למעגל העבודה מחצית מהאוכלוסייה, זה אומר שצריך לתת פיתרון למחצית האחרת.

יוסי פרחי: כלומר, המספרים של שירות התעסוקה הם נכבדים והם טובים מאוד, אבל הם לא מספיקים לתת פיתרון לכל העניין הזה.

יוסי פרחי: אני רוצה לומר פה אמירה מאוד חשובה.

יוסי פרחי: מפוטר שמגיע אלינו, מגיע אחרי 10, 20 ו-30 שנה שבהם שילם ביטוח לאומי כדת וכדין.

יוסי פרחי: לא שאלו אותו כמה לקחת ממנו ביטוח לאומי.

יוסי פרחי: כל מה שהמדינה מבקשת ממנו, הוא נותן.

יוסי פרחי: כשהוא בא לשירות התעסוקה, הוא צריך להיות בהרגשה שהוא בא לבית של המדינה.

יוסי פרחי: שהוא בא למקום שעוטף אותו, שמטפל בו ונותן לו את כל האמצעים.

יוסי פרחי: לצערי, אני מבקש לומר – יושבת לידי מיכל ממשרד האוצר.

יוסי פרחי: התקציב ששירות התעסוקה תוקצב ל-2009 יש בו מסר אחד של התעלמות טוטאלית מהמפוטר במדינת ישראל.

יוסי פרחי: יש בו מסר אחד שאומר, שבמדינת ישראל אנחנו המדינה לא מוכנים להחזיר למפוטר את מה שהוא שילם למדינה.

משה מוץ מטלון: השר שלך יודע, דיברת איתו על זה?

יוסי פרחי: תקציב שירות התעסוקה בבסיס עומד היום על 137 מיליון ועוד 8 מיליון כאלה ואחרים וזאת אל מול 230,000 מפוטרים.

יוסי פרחי: בתקציב הזה שירות התעסוקה לא יכול להתמודד.

יוסי פרחי: עם כוח האדם הקיים היום בשירות התעסוקה אי אפשר להתמודד - - -

חיים כץ: הוא הראה לנו את השקף שחשוב לו.

חיים כץ: אתה לא ענית לשאלה שלי.

חיים כץ: אתה התייחסת רק למפוטרים, לא התייחסת למצטרפים החדשים למעגל העבודה, שזה 5,000 איש לחודש, שהם חצי מהמפוטרים.

חיים כץ: ה-100% שלך זה שני שליש מהעניין.

חיים כץ: כמה תשובות אתה יודע לתת מול הכסף שאתה מקבל ממשרד האוצר וכמה תשובות היית יכול לתת אם היו מגדילים לך את התקציב?

יוסי פרחי: לדעתי, אם התקציב היה גדל היינו יודעים לתת 25% נוספים.

יוסי פרחי: יותר מזה, היינו נותנים את הטיפול הנכון למובטל.

יוסי פרחי: היינו מחזירים למובטל מעט מהכספים שהוא שילם לביטוח לאומי.

אריה ביבי: כמה זה 25% במספרים?

יוסי פרחי: הפער היום בינינו לבין האוצר עומד על כ-37 מיליון שקל.

אריה ביבי: זה כשני שרים.

אריה ביבי: תרשום אדוני היושב ראש.

יוסי פרחי: אני מודה לכם שהקשבתם לי.

אריה ביבי: 28 שרים במקום 30.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את משרד התמ"ת.

בני פפרמן: אני מנהל מחלקת המחקר במשרד התמ"ת.

בני פפרמן: לא אלאה אתכם ביותר מידי נתונים.

בני פפרמן: נשאלנו כאן לגבי מספר המפוטרים.

בני פפרמן: יש הבדל בין הפסקות עבודה ופיטורין.

בני פפרמן: חשוב מי יוזם את הפסקת העבודה, האם המעסיק יוזם או העובד.

בני פפרמן: אנשים אולי לא יודעים אבל היקף הפסקות העבודה שאנשים יוזמים בזמן מיתון הוא אכן קטן אבל הוא קיים באופן לא מבוטל.

בני פפרמן: מייד אומר את הנתונים.

בני פפרמן: כל הנתונים שאני אומר מסתמכים על מקור סטטיסטי שאנחנו מתחזקים ועושים אותו כבר 10 שנים.

בני פפרמן: מדובר בסקר המעסיקים שלנו.

בני פפרמן: כל רבעון אנחנו מראיינים 2,500 עסקים במדינת ישראל ואנחנו מקבלים תמונה דיי אמינה על מה שקורה.

בני פפרמן: אני אומר אמינה, למרות שהמעסיקים הם אלה שמספרים את הסיפור, כי אנחנו עושים השוואות גם ביחס למדדים אחרים הנובעים מהמקרו כלכלה של מדינת ישראל.

בני פפרמן: כמה הפסקות עבודה היו ביוזמת המעסיק, מאז תחילת המשבר?

בני פפרמן: כשאני אומר משבר, אני מתכוון לצי השנה האחרונה.

בני פפרמן: אני גם רוצה לומר משהו לגבי הרבעון הנוכחי, שיהיה בו משום חידוש.

בני פפרמן: על פי התחשיבים שלנו, בחצי שנה האחרונה הופסקו כ-140,000 עבודות ביוזמת המעסיקים.

בני פפרמן: ודאי תאמרו שזה הרבה מאוד.

בני פפרמן: אני אומר שכדי לקבוע אם זה הרבה או מעט, צריך לשאול כמה הפסקות יש בזמן רגיל.

בני פפרמן: מי שמנכה את ההפסקות בזמן רגיל, שזה בערך סדר-גודל של 80,000.

בני פפרמן: בזמן צמיחה יש הפסקות עבודה של מעסיקים בסדר גודל של 80,000.

בני פפרמן: כך אנחנו מקבלים תוצאה שעד לרבעון השני השלכות המשבר היו בעצם בתוספת של 60,000 מפוטרים.

חיים כץ: זה בדיוק מה שהוא אמר, 10,000 איש לחודש.

בני פפרמן: לא אמרתי שהנתונים סותרים.

בני פפרמן: הערה שנייה.

בני פפרמן: בעצם אנחנו נמצאים ברבעון השני ועוד לא סיימנו.

בני פפרמן: בדרך כלל, בתום חודשיים של הרבעון השני אנחנו עושים אמדן לכל הרבעון ומפרסמים אותו.

בני פפרמן: אני מודה ומתוודה שהפעם עצרתי את הפרסום בגלל שהנתונים נראו לי טובים יחסית.

בני פפרמן: אני לא אומר את המספרים כי אנחנו עדיין בודקים אותם, אבל ברבעון השני של מדינת ישראל רואים שחלק לא מבוטל מהמדדים השליליים מאוד שקיבלנו ברבעונים הקודמים השתפרו.

בני פפרמן: אני מודה, אינני יודע אם זה חד-פעמי או שזאת תמונה ארוכת טווח.

יוחנן פלסנר: לרבעון או לחודש?

בני פפרמן: לרבעון.

בני פפרמן: ברבעון השני, כפי שאנחנו רואים את הנתונים, הם עדיין נתונים קשים אבל המגמה הקשה, שהיתה ברבעונים הקודמים כנראה נעצרה.

בני פפרמן: אני לא יודע אם זה חד-פעמי.

חיים כץ: אתם רואים גם את הענפים?

בני פפרמן: כן.

בני פפרמן: אגב , זה כמעט בכל הענפים.

חיים כץ: באופן ליניארי?

בני פפרמן: לא.

בני פפרמן: מי שנפגע יותר זה התעשייה והשירותים העסקיים.

בני פפרמן: שם אנחנו רואים התאוששות יותר איטית.

בני פפרמן: אני מדבר רק על הרבעון הנוכחי.

בני פפרמן: אם אני חוזר לשנת 2002, גם בשנת 2002 ראינו שיפור ואחרי זה עוד פעם התכופפות וזה המשיך.

חיים כץ: אתם מתייחסים גם לעבודות עונתיות?

בני פפרמן: כן.

בני פפרמן: אגב, כל הנתונים מנוכי עונתיות.

בני פפרמן: אנחנו לא מביאים לשולחן משהו מלוכלך.

יוחנן פלסנר: זה כולל את התפקידים החדשים שהממשלה יצרה?

חיים כץ: בדיונים האלה אנחנו משתדלים לא להיכנס בקטעים פוליטיים.

חיים כץ: המטרה שלנו לנסות לעזור לאנשים.

חיים כץ: מאחר ואתה אורח לא חבר קבוע אז אולי אתה לא יודע איך מתנהלים פה הדיונים.

חיים כץ: בוא נשמור את השאר למליאה.

חיים כץ: פה נשתדל לעזור לאנשים.

אריה ביבי: אולי דווקא בגלל שהוא לא חבר קבוע, מותר לו מידי פעם לעקוץ.

חיים כץ: הוא לא עוקץ אף אחד.

חיים כץ: את מי הוא עוקץ?

חיים כץ: המטרה פה היא לעקוץ?

יוחנן פלסנר: מידי פעם צריך להזכיר את המציאות.

חיים כץ: אני אתן לך אחר-כך את רשות הדיבור ותדבר רק על הממשלה, אני לא אפריע לך.

יוחנן פלסנר: אגב, אתה יודע שהדיון הוא ביוזמתי.

חיים כץ: אני שמח שהעלית את הנושא לדיון וגם אם היית מגיע בזמן.

בני פפרמן: אני רוצה לסכם.

בני פפרמן: על פניו, נראה לנו שבר

בני פפרמן: בעון השני כנראה לא תהיה החרפה, אחרי שני הרבעונים שבהם היתה החרפה מאוד קשה בנושא התעסוקה.

בני פפרמן: אני מניח שתוך שבוע ימים אנחנו נראה סופית את הנתונים ואז נקבל את התמונה במלואה.

חיים כץ: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': הדברים שנאמרו עד עכשיו הם לא מתחום יצירת מקומות העבודה אלא מתוך ההשמה ומציאת מקומות עבודה, שאלה שתי מחלוקות שונות לחלוטין.

שלי יחימוביץ': אני מניחה שנצטרך לקיים דיון על איך מייצרים מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': אני מבינה שבתכנית הכלכלית הנוכחית יש מענה מסוים לעניין הזה.

שלי יחימוביץ': אני אתמקד בנושא ההשמה ואני רוצה להיות מאוד קונקרטית ולדבר על הכוונה להרחיב את התכנית "אורות לתעסוקה", וכפועל יוצא מזה להחליש את שירות התעסוקה, דבר שאני מתנגדת לו מכל וכל.

שלי יחימוביץ': אתמול הייתי בדיון של הוועדה לביקורת המדינה.

שלי יחימוביץ': מבקר המדינה הציג דוח על אופן הפרטת המעונות למפגרים.

שלי יחימוביץ': זה דוח שביקשתי אותו לפני שנה וחצי, בשבתי כחברה בוועדה לביקורת המדינה.

שלי יחימוביץ': נמתחה שם ביקורת חריפה ביותר על-כך שהתקבלה החלטה על הפרטת המעונות למפגרים, החלטה שבינתיים מושעית.

שלי יחימוביץ': לא היתה שם עבודת מטה קודמת, לא היה מחקר מוקדם, לא נעשתה בדיקת חלופות, לא היה שום תהליך החלטות מסודר.

שלי יחימוביץ': היתה אמונה עיוורת שצריך להפריט הכול, אז הלכו גם להפריט את המעונות למפגרים.

שלי יחימוביץ': אני ממליצה לכם לקרוא את הדוח הזה כי הוא באמת דוגמה לביקורת, שהיא לא אידיאולוגית, על תהליך ההפרטה, אלא על עצם זילות התהליך הזה, בלי תקני פיקוח ובלי כלום.

שלי יחימוביץ': כל הדבר הזה חל גם לגבי "אורות לתעסוקה".

שלי יחימוביץ': הניסוי הזה בבני אדם, להרחיב אותו בפריסה רחבה בלי שום עבודה עמוקה, לבדוק את האפקטים, את התוצאות, את התועלת של הדבר הזה, הוא פשע, הוא פשוט פשע.

שלי יחימוביץ': ניסוי נרחב וקולקטיבי באזרחי מדינת ישראל, ניסוי בבני אדם.

חנין זועבי: גם כאשר ראו שהתוצאות שליליות לא הסיקו את המסקנות.

שלי יחימוביץ': אני מסכימה איתך, חנין.

שלי יחימוביץ': בואו נדבר קצת על שירות התעסוקה, שכל-כך אוהבים לחבוט בו והוא עושה עבודה מצוינת, אני חייבת לומר.

שלי יחימוביץ': עלות השמה של עובד בשירות התעסוקה היא 1,600 שקל.

שלי יחימוביץ': עלות השמה של עובד ב"אורות לתעסוקה" והשאר השמות היפים שהוצמדו לתכנית הזאת, היא 34,000 שקל.

שלי יחימוביץ': תעשו את החשבון.

שלי יחימוביץ': 34,000 שקל ב"אורות לתעסוקה" לעומת 1,600 שקל בשירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': תחשבו כמה משרות משרד התעסוקה יכול להשים בזמן ש"אורות לתעסוקה" עושה השמה אחת.

שלי יחימוביץ': בואו נשים את הדברים.

שלי יחימוביץ': התכנית הזאת לא מייצרת מקומות עבודה.

שלי יחימוביץ': היא פשוט מאלצת את העובדים, תוך כדי השפלה ודיכוי, והעברת תהליכים בלתי אפשריים, לקבל את ה עבודות הנחותות ביותר.

תרצה בר-חיים: לא הגיע הזמן להפסיק להגיד את הדברים האלה?

תרצה בר-חיים: למה השפלה?

שלי יחימוביץ': אגב, עכשיו עברתי על המיילים וקיבלתי עוד שני מכתבים מאנשים שהיו קרבנות של התכנית הזאת, עם תיאורים מאוד פלסטיים על מה שעובר עליהם.

שלי יחימוביץ': והכול בשביל מה?

שלי יחימוביץ': בשביל לבצע השמה כעובדת ניקיון אצל קבלן?

שלי יחימוביץ': תודה רבה באמת על ההישג הנפלא הזה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על 6,000 משתתפים בתכנית עד היום, כאשר לשירות התעסוקה יש 240,000 משתתפים.

שלי יחימוביץ': אלה קני-מידה שונים לחלוטין, כאשר אנחנו מדברים על 6,000 משתתפים ב"אורות לתעסוקה" לעומת 240,000 בשירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': במקביל שימו לב לתקציבים.

שלי יחימוביץ': שירות התעסוקה מקבל 137 מיליון ו"אורות לתעסוקה" מקבלים 170 מיליון.

שלי יחימוביץ': איפה ההיגיון, תגידו לי?

שלי יחימוביץ': איפה ההיגיון כאן?

שלי יחימוביץ': להפריט את השירות הזה שהוא שירות מדינתי.

שלי יחימוביץ': מציאת פרנסה לאזרחי מדינת ישראל הוא תפקידה של מדינת ישראל ולא של חברות פרטיות שהולכות לעשות "בוננזה" על גבם של המובטלים.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה צריך להיפסק.

שלי יחימוביץ': עכשיו גם נותנים לנו את המקל והגזר, דהיינו, שמס הכנסה שלילי יהיה רק במקומות שבהם יש פריסה של "אורות לתעסוקה".

שלום בן-משה: שם זה לא יהיה כי הגובה של השכר הוא מגוחך.

שלי יחימוביץ': ההערה הזאת, אגב, לא כל-כך מדויקת כי אנחנו מדברים על מס הכנסה שלילי מלכתחילה ולא על הטבות במס.

שלי יחימוביץ': לא שאני משתגעת על מס הכנסה שלילי, אני מעדיפה העלאת שכר המינימום, אבל בלית ברירה אני מקבלת את הפטנט הזה, הוא יותר טוב מכלום.

שלי יחימוביץ': אבל, משום מה מתנים אותו ב"אורות לתעסוקה".

שלי יחימוביץ': מס הכנסה שלילי יקבל רק מי שנמצא באזורי "אורות לתעסוקה" ואם תעשו פריסה ארצית, אז תקבל מס הכנסה שלילי לכל אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אין קשר בין שני הדברים האלה, זאת פשוט דרך להעביר את העניין הזה.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות סוף לסיפור הזה.

שלי יחימוביץ': פשוט לעשות סוף לסיפור הזה.

שלי יחימוביץ': להפסיק את התכנית הזאת.

שלי יחימוביץ': פשוט להפסיק אותה.

שלי יחימוביץ': כל מפעיל, שיגמרו איתו את החוזה ולא יחדשו חוזה.

שלי יחימוביץ': את כל התקציבים שהולכים ל"אורות לתעסוקה" יש להעביר לתקני כוח-אדם ולפעולות של שירות התעסוקה, שהוא יהיה אחראי על השמתם של אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': בשולי הדברים: בכנסת הקודמת הצלחנו במאמצים רבים להעביר הצעת חוק שתוציא החוצה את בני 45 ומעלה מהתכנית הזאת.

שלי יחימוביץ': סופה לנדבר ואני היינו חתומות על ההצעה הזאת עם עוד רבים אחרים.

שלי יחימוביץ': עכשיו מחזירים שוב את בני 45 ומעלה, במסגרת הרחבת התכנית.

שלי יחימוביץ': המון התעללויות, רחבה היריעה מלתאר.

שלי יחימוביץ': אני אסיים בהצעת חוק שהנחנו בכנסת הזאת, יו"ר הקואליציה זאב אלקין, אני וחברת הכנסת מרינה סולודקין מקדימה.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת אומרת שסמכויות בעלות אופי שלטוני מובהק ושיקול דעת רחב, שנוגעות לקביעת זכאותם של אלפים לקצבת הבטחת הכנסה, שהיא רשת הביטחון האחרונה, יהיו בידי המדינה ולא בידי מפעילים פרטיים.

שלי יחימוביץ': אנחנו גם מציעים שהפעילות של מרכזי התעסוקה תוכפף לשירות הציבורי.

שלי יחימוביץ': אם מתעקשים להמשיך להפעיל את מרכזי התעסוקה, הראש שלהם ולא רק הרגולאטור, אלא המפעיל שלהם בפועל, צריך להיות שירות התעסוקה.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שכל חברי הכנסת יצטרפו להצעת החוק הזאת.

שלי יחימוביץ': תודה.

חיים כץ: נציג "אורות לתעסוקה", בבקשה.

רון בר יוסף: אתה רוצה שאני אציג את כל התכנית או שאתייחס להערות?

חיים כץ: אני רוצה שתציג את הקטע שלך בקצרה.

רון בר-יוסף: אני ראש מנהלת התכנית במשרד התמ"ת.

רון בר-יוסף: אגיד כמה מילים על הרקע, אספר מה היה בתכנית הראשונה, תכנית מהל"ב.

רון בר-יוסף: אני אומר כמה מילים על המעבר בין שתי התכניות והצורך במעבר ומה קורה בתכניות האלה כולל התוצאות של התכניות.

רון בר-יוסף: אני מזכיר שהרקע לתכנית הזאת היתה עלייה דרמטית במספרם של מקבלי הבטחת הכנסה.

רון בר-יוסף: למשל, בין השנים 1985 ל-2003 היתה עלייה של פי 5 במספר מקבלי גמלאות מס הכנסה.

חיים כץ: דבר איתי במספרים.

חיים כץ: פעם היו ככה והיום יש ככה.

חיים כץ: אני לא רוצה אחוזים, אני רוצה לדעת מספרים.

רון בר-יוסף: תכף אגיע למספרים.

רון בר-יוסף: היה גידול מהיר בתחולת העוני והיה גידול משמעותי בהוצאות לדמי אבטלה.

רון בר-יוסף: ב-2003 הגענו ל-155,000 בתי אב שמקבלים הבטחת הכנסה.

רון בר-יוסף: שיעור הכספים שהועבר עלה בצורה דרמאטית ולכן הגיעו למסקנה שכדאי לעשות משהו, בעיקר כדי להעביר אנשים מרווחה לעבודה על מנת לצמצם את העוני ולשפר את מצבם.

רון בר-יוסף: אגב, היו תכניות כאלה בכמה מקומות בעולם והוחלט לעשות ניסוי גם במדינת ישראל.

רון בר-יוסף: המטרה של הניסוי היתה להגדיל את שיעור התעסוקה בקרב מקבלי גמלאות הבטחת הכנסה.

רון בר-יוסף: זאת היתה המטרה של הניסוי.

רון בר-יוסף: הכלים לזה היו, בין השאר, שימוש בידע בינלאומי שהיה קיים כבר באותה שנה.

רון בר-יוסף: מטרת המשנה היתה העברת מקורות מתשלומי גמלאות לצורך תמיכה ישירה והגדלת שיעור התעסוקה.

רון בר-יוסף: אגב, במדינת ישראל סך-הכול ההשקעה בתכניות שנועדו להגדיל תעסוקה היא קטנה מאוד יחסית למה שקורה במקומות אחרים, למשל לעומת ה-OECD והיא בערך שליש.

רון בר-יוסף: רק כחצי אחוז מהתל"ג הישראלי מושקע בתכניות תומכות תעסוקה.

אריה ביבי: לכמה בני 50 עשיתם השמה מקצועית?

אריה ביבי: כמה מהם מצאו עבודה.

חיים כץ: הוא מתכוון לבני 50 פלוס.

רון בר יוסף: אתייחס לזה בהמשך.

רון בר יוסף: אני רק רוצה לומר מהם הצעדים שבוצעו.

רון בר יוסף: בשנת 2001 הוקמה ועדת מומחים בראשותו של פרופסור תמיר, שקבעה את המתווה לתכנית הניסוי.

רון בר יוסף: ב-2004 בחוק ההסדרים הונחה התשתית החוקית לנושא הזה ובאוגוסט 2005 נפתחה התכנית הראשונה שנקראה מהל"ב.

חיים כץ: אתה מרוצה מהתוצאות, מהעלויות, מההשקעה?

חיים כץ: הנצילות?

רון בר יוסף: אני אפרט.

רון בר יוסף: בשתיים שלוש מילים אני רוצה לומר לגבי המעקב והמחקר.

רון בר יוסף: התכנית הזאת מאופיינת במעקב צמוד מאוד ובמחקר אקדמי שמלווה אותה לכל אורך התקופה, מחקר שנערך על ידי מכון ברוקדייל.

חיים כץ: מצוין, אבל מה עם התוצאות?

רון בר יוסף: התוצאות טובות, מייד אני אומר לך.

רון בר יוסף: בנוסף לזה ליוותה את התכנית ועדת יערי.

חיים כץ: אלה דברים לא חשובים.

חיים כץ: רד איתי לדברים האמיתיים.

חיים כץ: בוא ניגע במה שבאמת התכנסנו, לא בחוקרים ולא בשום דבר אחר.

חיים כץ: אני רוצה שניגע באמת.

חיים כץ: במספרים האמיתיים.

שלי יחימוביץ': למה המחקר לא כלל את מזרח ירושלים, למשל, כי התוצאות לא היו מספיק טובות שם?

רון בר-יוסף: תכף אומר לכם מה היתה המתודולוגיה של המחקר.

רון בר-יוסף: גם הבאנו את איש המחקר שיוכל להסביר את זה.

רון בר-יוסף: אני רוצה לומר דבר אחד.

רון בר-יוסף: לא היתה תכנית ממשלתית שלוותה בכל-כך הרבה מחקרים אקדמיים וכל-כך הרבה ועדות ציבוריות שבחנו אותה.

חיים כץ: אתה רוצה לענות למה שאני שואל אותך?

רון בר-יוסף: עיקרון התכנית הראשונה, המודל הכלכלי שנחתם עם ארבעת התאגידים שנבחרו להפעיל אותה, היה חיסכון בגמלאות הבטחת הכנסה.

רון בר-יוסף: אגב, החיסכון הזה הושג.

רון בר-יוסף: היו שם עוד שני עקרונות: אחד, זה אחריות אזורית של המפעיל.

רון בר-יוסף: שנייה, זה חשוב.

חיים כץ: לא, אני מחליט מה חשוב.

רון בר-יוסף: לסיכומו של דבר, העקרונות של התכנית הראשונה היו: עבודה תחילה, ביצוע מבחן תעסוקה אפקטיבי לאנשים שמבחן הזה לא נעשה עבורם.

רון בר-יוסף: אגב, הדבר הזה גורם לכך שמהיום הראשון שהתכנית נכנסת לאזור מסוים, כ-20% מהאנשים מוותרים על הגמלה מפני שככל הנראה הם עושים דבר אחר.

רון בר-יוסף: התכנית מתמקדת בטיפול אישי, ברובד הכי קשה של מקבלת הבטחת הכנסה.

חיים כץ: תן לי תוצאות.

חיים כץ: תגיד לי כמה השגתם וכמה עלה אחד.

חיים כץ: כמה עלה ליישם אדם אחד וכמה הצלחתם ליישם?

יוחנן פלסנר: אתה מסתכל על זה לא נכון.

יוחנן פלסנר: יש מישהו שפוטר הרגע ועבד 20 שנה לעומת מישהו שלא עבד הרבה שנים.

יוחנן פלסנר: העלות שלו היא אחרת לגמרי.

חיים כץ: חבר הכנסת פלסנר אתה נרשמת לדבר.

חיים כץ: תדבר בתורך ואף אחד לא יפריע לך.

רון בר-יוסף: אם אני קופץ לתוצאות של המחקר המלווה שנעשה מתחילת התוכנית.

רון בר-יוסף: המחקר מצא שהיה גידול של 14% במספר האנשים שעברו בתכנית ובמספר המועסקים.

רון בר-יוסף: דהיינו אם אתה משווה - - -

חיים כץ: או.

חיים כץ: קיי, תודה אתה סיימת.

חיים כץ: אני לא מעוניין לשמוע יותר.

חיים כץ: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: אני חושבת שמשפט המפתח והרעיון הכי מרכזי בכל הסוגיה של המובטלים הוא מחסור במקומות עבודה.

חנין זועבי: הבעיה המרכזית היא מחסור במקומות עבודה ולא עניין של השמה.

חנין זועבי: לכן, מר פרחי, ציפיתי ממך שתאמר שאין מקומות עבודה להעביר את האנשים.

חנין זועבי: זאת לא בעיה של השמה.

חנין זועבי: דווקא כאשר דיברת על האוכלוסייה הערבית אמרת שהמחסום העיקרי הוא מחסום של השכלה.

חנין זועבי: 54% מהנשים הערביות האקדמאיות, שיש להן תארים ראשון שני ואפילו שני, מובטלות ואין להן עבודה.

חנין זועבי: אני חושבת שהתיאור הזה לא שהוא מעמיק את הבעיה אבל הוא מרחיק את הפיתרון.

חנין זועבי: כאשר המסקנה היא שהבעיה היא הכשרה מקצועית זה לא פותר את הבעיה.

חנין זועבי: בשנה האחרונה נעשו 4 מחקרים ולפיהם 80% מהערבים המובטלים לא עובדים בגלל שאין מקום עבודה, לא במקום המגורים הקרוב אליהם וגם לא במקום רחוק ממקום המגורים שלהם.

חנין זועבי: כלומר זאת הסיבה של 80% מהסיבה של האבטלה.

חנין זועבי: אנחנו, הערבים, אחראים על אחוז גדול מהאבטלה.

חנין זועבי: המדינה אחראית, אבל לפחות פי 2 מהאחוז שלנו באוכלוסיה הם מובטלים.

חנין זועבי: אם אנחנו 18% מהאוכלוסייה, אני חושבת שלפחות 45% מהאבטלה היא אבטלה של ערבים.

חנין זועבי: כאשר לשכת התעסוקה אומרת שהבעיה היא ההשכלה של הערבים, כאשר 80% מהסיבה היא שאין מקומות עבודה, אז אתה מרחיק את הפיתרון.

חנין זועבי: אני חושבת שהעניין נעשה יותר מסובך בגלל שהעובדות אינן מדויקות.

יוסי פרחי: שני הדברים נכונים.

חנין זועבי: אני מדברת על 50%.

חנין זועבי: 11,000 נשים ערביות עם תארים שני ושלישי לא עובדות.

אריה ביבי: אפשר להקטין את המספר הזה אם הן ילכו לשירות לאומי או לצבא.

חנין זועבי: עכשיו אני לא מדברת על זכויות.

חנין זועבי: בואו נשכח מהטרמינולוגיה של זכויות.

חנין זועבי: יש אינטרס כלכלי של ישראל דווקא לחזק את האוכלוסייה הזאת, כי זה מינימום של השקעה עם מקסימום של תוצאה.

חנין זועבי: לכן חשוב, אדוני היושב-ראש, לדבר על אחוזים ולא רק על מספרים.

חנין זועבי: כאשר אתה אומר שבצפון יש אבטלה של 11% לעומת 4%, אתה מדבר על מחסום כללי אדיר של התפתחות כללית.

חנין זועבי: כלומר, האחוזים הם בעלי המשמעות ולא המספרים.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: במישור של הפיתרון, האחוזים הם יותר משמעותיים.

חנין זועבי: כי כאשר אתה אומר שהאזור הזה הוא עם 11% של אבטלה אז אתה יכול להשקיע פחות באזור הזה ולהשיג תפוקה מקסימאלית מאשר להשקיע באזור שיש בו 4% של אבטלה.

חנין זועבי: המסקנה היא שיותר טוב להשקיע באזור ובאוכלוסיה שיש בה אחוז גדול של אבטלה.

חנין זועבי: אני חושבת שהמחסום הכי גדול הוא מקומות עבודה, במיוחד באזור הצפון ובמיוחד לאוכלוסיה הערבית.

חנין זועבי: זה יותר טוב ויותר יעיל מאשר להיכנס לבעיה דרך הדלת של יישום והכשרה מקצועית.

חנין זועבי: כאשר אני נכנסת לאתר של התמ"ת ומדברים על החסמים אצל האוכלוסייה הערבית מדברים על חסם ראשון הכשרה, חסם שני משפחתונים, חסם שלישי תחבורה ציבורית.

חנין זועבי: אפילו לא מדברים על החסם של מקומות עבודה.

חנין זועבי: זה רק מרחיק את הפיתרון.

חיים כץ: יהודה טלמון יגיד לנו מה אנחנו עושים כדי לייצר מקומות עבודה.

חנין זועבי: שאלה ללשכת התעסוקה.

חנין זועבי: בשקפים שהצגת יש פילוח מגדרי ואזורי.

חנין זועבי: האם אפשר לעשות גם פילוח לפי קבוצת לאום, שאנחנו נדע כמה יהודים וכמה ערבים?

חנין זועבי: זה גם יקל עלינו - - -

חיים כץ: הוא עשה לפי ישראלים.

חנין זועבי: ישראלים זה סך הכול.

חנין זועבי: עשית פיתוח לפי מגדר ולפי אזור גיאוגרפי.

חנין זועבי: אני רוצה לבקש פילוח לפי לאום של ערבי ויהודי.

חנין זועבי: אפשר?

חיים כץ: זה נרשם בפרוטוקול.

יוסי פרחי: מה שאמרת לגבי האקדמאים זה נכון אבל זה לא סותר את זה שבדרום יש 13,000 מובטלים.

חנין זועבי: זה לא סותר, זה משלים.

חיים כץ: יהודה טלמון, נשיא לה"ב.

קריאה: חשבתי שכולנו בני לאום אחד.

חנין זועבי: לא, יש אזרחות אחת.

חנין זועבי: יש אזרחות ויש לאום ערבי.

חיים כץ: הבנו.

חנין זועבי: יש אנשים שלא רוצים להבין.

חיים כץ: מאה אחוז, מותר להם.

יוחנן פלסנר: השאלה האם יש נתונים גם לגבי עבודה לא מדווחת?

יהודה טלמון: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה.

יהודה טלמון: לה"ב זאת לשכת ארגוני העצמאים והעסקים בישראל.

יהודה טלמון: אנחנו דנים, לא פחות ולא יותר, במה שאני מכנה הרוצח השקט ומייד אפרט.

יהודה טלמון: הרי אנחנו לא מדברים על פיטורים במגזר הציבורי.

יהודה טלמון: אנחנו מדברים על פיטורים במגזר העסקי.

יהודה טלמון: אתם מבינים שכמויות המפוטרים לא באים כולם מהתעשייה הכבדה, מהמפעלים הגדולים - - -

חיים כץ: אתה טועה בגדול אבל תמשיך.

יהודה טלמון: במספרים המוחלטים יש כמויות מפוטרים אבל לא מפוטרים 15,000 איש שכולם באים מהתעשייה ומהייטק.

יהודה טלמון: באים משם אלפים, אבל אלפים אחרים באים מעסקים קטנים, עסקים זעירים וקטנים.

יהודה טלמון: ערכנו סקר לקראת הדיון שהראה ש-30% מהעצמאים שמעסיקים עובדים, פיטרו עובדים בשנה האחרונה.

יהודה טלמון: זאת מאסה קריטית.

יהודה טלמון: זאת מאסה של אנשים שלא קוראים עליהם בעיתון, הטלוויזיה לא מסקרת אותם, אין עליהם כתבות.

יהודה טלמון: אלה לא עשרות עובדים שצובאים על פתחי המפעל, מבעירים צמיגים או עושים פעולות מחאה אחרות ולא שומעים עליהם.

יהודה טלמון: אני מכנה את זה גם הרוצח השקט מסיבה נוספת.

יהודה טלמון: ודאי ידוע לכם שיש 200,000 עצמאים שמעסיקים את עצמם.

יהודה טלמון: עצמאים שאין להם עובדים ולמעשה הם עובדים לכל דבר ועניין.

יהודה טלמון: העובדים האלה אינם זכאים לדמי אבטלה.

יהודה טלמון: העובדים האלה, שמשלמים ביטוח לאומי כדת וכדין במדינת ישראל, אין להם זכאות לדמי אבטלה.

יהודה טלמון: האנשים האלה לא מופיעים בסטטיסטיקה כך שהסטטיסטיקה הרבה יותר חמורה.

חיים כץ: עשיתם דוח על מספרים מדויקים?

יהודה טלמון: המספרים לא מדויקים, הם מדגם.

חיים כץ: כמה לחודש?

חיים כץ: כמה בחצי שנה האחרונה?

יהודה טלמון: הנתונים הם אותם הנתונים.

יהודה טלמון: אני אומר שלפחות מחצית מהמספרים האלה באים ממגזר העסקים הזעירים והקטנים.

יהודה טלמון: בוא נעשה סדר בנתונים.

יהודה טלמון: אני מניח שאתם יודעים ש- 98.5% מהעסקים במדינת ישראל הם עסקים זעירים וקטנים, דהיינו, עסקים שהמחזור השנתי שלהם אינו עולה על 20 מיליון שקל.

יהודה טלמון: מדובר ב-400,000 עסקים.

יהודה טלמון: הרוב המוחלט של העסקים במדינת ישראל הם עסקים קטנים וזעירים.

יהודה טלמון: 1.5% מהעסקים הם עסקים בינוניים וגדולים.

חיים כץ: כמה מקומות עבודה אתם מייצרים?

יהודה טלמון: אנחנו מדברים על מגזר שמעסיק, גם במגזר השירותים, גם במגזר המלאכה והתעשייה הזעירה, כמיליון וחצי עובדים.

יהודה טלמון: לעניין הפיתרונות האפשריים.

יהודה טלמון: אני רוצה להציע הצעה שאין לה עלות תקציבית.

יהודה טלמון: הרי כל מובטל במדינת ישראל עולה למדינה כסף.

יהודה טלמון: 175 יום של ימי הזכאות לאבטלה.

יהודה טלמון: אם אנחנו מדברים על עובד בשכר ממוצע במשק, עולה למדינה כ- 45,000 שקלים.

יהודה טלמון: עובד כזה בשכר ממוצע במשק, ביטוח לאומי, דמי הבראה ומס הכנסה שלו עומדים על כ-3,000 שקלים לחודש.

יהודה טלמון: זאת העלות של מס הכנסה, ביטוח לאומי ודמי בריאות של עובד בשכר הממוצע במשק.

יהודה טלמון: אם היו מסיתים את דמי האבטלה להמשך השארתו של העובד הזה בעסק, היינו מייצרים 15 חודשי תעסוקה, 45,000 לחלק ל-3,000.

יהודה טלמון: 15 חודשי תעסוקה האיש היה ממשיך - - -

חיים כץ: אתה צריך לחלק ל-4,000, יש שכר מינימום.

חיים כץ: אתה לא יכול לבוא לוועדת העבודה והרווחה ולתת לי מספרים שהם מתחת לשכר מינימום.

יהודה טלמון: להיפך.

יהודה טלמון: אם אני מחלק ל-4,000 אני מחזיק 69 חודשי תעסוקה.

יהודה טלמון: הטבלה שלנו מדברת משכר המינימום ועד השכר הממוצע.

יהודה טלמון: בשכר המינימום אנחנו יכולים לסבסד 69 חודשי תעסוקה של עובד בשכר מינימום.

יהודה טלמון: אין לזה עלות תקציבית וגם אין בזה סיכון, משום שאם אתה מציע את האופציה הזאת, או שזה קורה או שזה לא קורה.

יהודה טלמון: די שזה ייתן פיתרון ל-3,000-5,000 אנשים שיישארו במקום העבודה כתוצאה מהמלך הזה, עשית מהלך דרמטי.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אולי אני דווקא איש בשורה בעניין הזה.

אילן גילאון: הנחתי שוב את החוק לדמי אבטלה.

אילן גילאון: זה היה צריך לקרות מזמן.

אילן גילאון: אדוני, אני מקווה שנקבל ממך את העזרה.

חיים כץ: לצערי, במהלך קדנציה בכנסת כמעט ולא עוברות הצעות חוק תקציביות ולא משנה מי בשלטון.

חיים כץ: ברגע שצריך 51 תומכים, הצעות כאלה כמעט ולא מאושרות.

יוחנן פלסנר: ואם הן מאושרות אז מבטלים אותן אחר-כך.

חיים כץ: מבטלים אותן בחוק ההסדרים.

חיים כץ: יש עם זה הרבה צרות.

חיים כץ: אני מאוד סקפטי לגבי ההצעה של אילן והלוואי והיא תעבור.

חיים כץ: מבחינתי, אעשה כמיטב יכולתי.

יהודה טלמון: היא נמצאת בהסכם הקואליציוני בין הליכוד לבין ישראל ביתנו.

יהודה טלמון: אולי זה נותן לזה סיכוי מסוים.

חיים כץ: בכל מקרה, אם זה יגיע אלי, אז האוצר לא ירווה נחת מפעולתי בעניין.

אילן גילאון: חברותיי, חברת הכנסת חנין וחברת הכנסת יחימוביץ.

אילן גילאון: בדרך כלל אני לא אוהב לחזור על דברי אנשים, אבל אני חושב שצריכים להחליף דיסקט וצריכים לעשות רפיטיציה.

אילן גילאון: סבא שלי תמיד היה אומר שבשביל למנוע אבטלה צריך עבודה.

אילן גילאון: זה די נכון.

אילן גילאון: אם יש עבודה, אין אבטלה.

אילן גילאון: השאלה המרכזית היא, של מי העבודה הזאת?

אילן גילאון: מה האחריות של המדינה?

אילן גילאון: זה מתחיל בדיון ברמה הערכית הרעיונית.

אילן גילאון: האם מדינת ישראל אחראית לעבודה או מישהו אחר?

אילן גילאון: אם הדבר היה תלוי בידי, הייתי מלאים את כל שוק העבודה במאת האחוזים.

אילן גילאון: כדי שלא יגידו שאני פסיכי לגמרי, הייתי אומר שצריך לעשות את זה עכשיו ב-80%.

אילן גילאון: אין לי טענות ל"אורות תעסוקה".

אילן גילאון: אתמול היינו בדיון דומה לגבי הנושא של מדינה במכרז.

אילן גילאון: אני אפילו לא נכנס למבחן התוצאה.

אילן גילאון: השאלה היא, למי האחריות על העבודה?

אילן גילאון: אני חושב שהאחריות על העבודה היא למי שמוגדר כתעסוקה.

אילן גילאון: המקום שצריך להמציא את מקומות העבודה, צריך לדאוג גם ליישום הפנימי שלהן, זה ברור לגמרי.

אילן גילאון: בעיניי זאת אחריות מרכזית של המדינה.

אילן גילאון: אני שואב מתוך תורת ז'בוטינסקי, לא מתוך התורה שלי.

אילן גילאון: אני עצמי, בורוכוב, אבל אני שואב מתוך תורת ז'בוטינסקי.

אילן גילאון: הוא דיבר על: מורה, מרפא, מלבוש, מעון, מזון.

אילן גילאון: אני מוסיף מלאכה.

אילן גילאון: סבא שלי היה אומר עבודה מביאה בית ובית לא מביא עבודה.

אילן גילאון: גם זה נכון.

אילן גילאון: צדקה חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אילן גילאון: חבר'ה, ויסקונסין לא הצליח בויסקונסין, אתם רוצים שהוא יצליח ברמלה?

אילן גילאון: יש בעיה.

אילן גילאון: את הנושא הזה העלה לראשונה חבר הכנסת ביילין.

אילן גילאון: אז הוא היה שר הרווחה.

אילן גילאון: אם במדינת ישראל לא תקום קרן, לא של 100 מיליון אלא של 10 מיליארד, כדי להציל את בעיית התעסוקה במדינת ישראל – הנתונים שאנחנו יודעים הם קצה של קרחון.

אילן גילאון: אנחנו אף פעם ולעולם לא נוכל באמת להיכנס לשכבה של המוות הקליני מבחינת שוק התעסוקה.

אילן גילאון: אני אומר לך את זה כי אני בגיל הזה.

אילן גילאון: לפני לכאן הייתי דורש עבודה.

אילן גילאון: בגיל 45 עד גיל 55.

אילן גילאון: לכן אני מבקש שהמדינה, שאני חתום על הפיתוח שלה, תיתן לי איזה ביטוח, איזו אחריות.

אילן גילאון: לא בדמות דמי אבטלה.

אילן גילאון: אני אמנם אינני כלכלן.

אילן גילאון: אם תיתנו לי מספיק זמן אני יכול להוכיח שלאורך זמן קנייתו של מקום עבודה על ידי מדינת ישראל, תעלה למשק פחות מאשר קנייתו של אבטלה, וזאת אם אנחנו בוחנים את האדוות הלאומיות שדמי אבטלה עושה.

אילן גילאון: זה עניין של חשבון פשוט.

אילן גילאון: כל התובנות האלה לא קשורות, לא ב”אורות לתעסוקה”, ולא בשליחים פרטיים, שהיום המדינה מבקשת לעבוד באמצעותם, אלא בלקיחת האחריות בחזרה לעבודה ולהשמה.

אילן גילאון: לו היה הדבר בידי, הייתי לוקח כל מקום שעומד להתרסק.

אילן גילאון: קודם כל המדינה לוקחת אותו ומפרקת אותו טיפין טיפין כמו שאפשר.

אילן גילאון: אני יודע שיש בעיות בתעשיות המסורתיות והטקסטיל, ובכל זאת קנייתו של מקום עבודה יהיה בסופו של דבר יותר פשוט ויותר זול.

אילן גילאון: אני אומר את כל הדברים האלה כי צריך לאגם משאבים וצריכים להמציא משאבים כדי לתרום לקנייתם של מקומות עבודה.

אילן גילאון: שואלים האם אני מדבר על עבודה יזומה?

אילן גילאון: בדיוק על זה אני מדבר.

אילן גילאון: זאת לא עבודה יזומה בקק"ל.

אילן גילאון: לא צריך לשתול עצים בקק"ל.

אילן גילאון: אתמול דיברנו על אחיות בית ספר שרוצים להוציא אותן החוצה.

אילן גילאון: צריכים עוד אחיות בית ספר, צריכים עוד שוטרים, צריכים עוד מקומות כאלה.

אילן גילאון: זה שכלול כולל על איך מסתכלים על משק עבודה עתידי, תוך כדי מחשבה עם מה קורה עם שעות הפנאי במקומות שתוחלת החיים הולכת ומתארכת?

אילן גילאון: איך מתייחסים לגיל הפנסיה?

אילן גילאון: כמה ימי עבודה בשבוע עובדים?

אילן גילאון: במדינות מאוד מתקדמות אנשים מצטמצמים ל- 3-4 ימי עבודה בשבוע כדי לפנות מקום גם לאחרים וכדי שפחות או יותר, במעגל החיוניות הלאומי של האחריות, כולם יימצאו.

אילן גילאון: אני לא מוצא כתובת אחרת מאשר התעסוקה.

אילן גילאון: פעם אנשים הלכו ללשכת העבודה.

אילן גילאון: זה שם כל כך פשוט וכל-כך בריא.

אילן גילאון: אנשים ידעו שהם הולכים ללשכת העבודה כדי לקבל עבודה ולא השמות.

אילן גילאון: אני חייב לומר משהו כדי להיות הוגן עם "אורות לתעסוקה".

אילן גילאון: פגשתי את האנשים שלהם.

אילן גילאון: אני לא חושב שהם מתעללים במישהו.

אילן גילאון: אני לא חושב שהם עושים את מלאכתם לא נכון, בנסיבות ובדיסציפלינה הקיימת.

קריאה: הם כן מתעללים ואני ההוכחה.

אילן גילאון: זה פשוט לא רלוונטי.

אילן גילאון: אין מקום למסגרות האלה, בתחומים שהם המשאבים של מדינת ישראל.

אילן גילאון: אמרתי את זה בדיון אתמול ואגיד את זה גם מחר.

אילן גילאון: אם המדינה רוצה לעשות כל דבר באמצעות קבלן, אני מציע לה שתיקח קבלן שינהל את המדינה.

אילן גילאון: היה אחד כזה שהופיע באוניברסיטת קהיר באל-אזהר.

אילן גילאון: הוא נראה לי קבלן מצוין לנהל פה את העסק.

אילן גילאון: לא לכל דבר צריך קבלן.

אילן גילאון: למדינה יש אחריות, עבודה זאת האחריות הראשונה שלה.

חיים כץ: דיברנו על ויסקונסין.

חיים כץ: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לתרצה בר חיים.

תרצה בר-חיים: אני מנהלת את תכנית "אורות לתעסוקה" בנצרת עילית, נצרת ועין מעאר.

תרצה בר-חיים: אני מסכימה עם שלי יחימוביץ, חבל לי רק שהיא עזבה.

תרצה בר-חיים: אתם כמקבלי ההחלטות צריכים לדעת כל פרט בתכנית הזאת ולא ברמה של כותרות, ברמה של להבין את הדוחות, להבין מה זה לעשות השוואה כספית בין עלויות, מה כוללת כל עלות כשמדברים ומנפנפים במספרים בזמן האחרון.

תרצה בר-חיים: האם כל המחירים שמדברים עליהם כוללים את כל התשתיות?

תרצה בר-חיים: את כל הפעילויות או שהמכנה המשותף להשוואה לא קיים?

תרצה בר-חיים: כדאי לבדוק את זה, תסתכלו פנימה.

תרצה בר-חיים: אני מתנצלת שקפצתי קודם.

תרצה בר-חיים: אני לא יכולה לשמוע יותר את האמירה השטחית הזאת של התעללות, של השפלה.

תרצה בר-חיים: האם זאת השפעה שאנחנו דואגים מול מעסיקים, שכל שעה שמישהו עושה עבודה בניסיון או ראיון, הכול משולם, שכר מינימום ומעלה.

תרצה בר-חיים: אתם יודעים שקיימת נורמה במדינה של 10 שקלים לשעה?

תרצה בר-חיים: שמעתם על זה פעם?

תרצה בר-חיים: ב"אורות לתעסוקה" זה לא מתקיים.

תרצה בר-חיים: אני יודעת לדבר בשם האזור שלי אולם אני חושבת שאני גם מייצגת את האזורים האחרים, ואם לא, עמיתיי יתקנו אותי.

תרצה בר-חיים: המידע קיים, רק צריך ללמוד אותו, צריך לראות אותו.

תרצה בר-חיים: אחוז הסירובים אצלנו הוא אפסי.

תרצה בר-חיים: תשוו פעם ותראו מה קורה בתכנית ומה קורה במקומות אחרים.

חיים כץ: במקומות אחרים הם יותר מפונקים?

תרצה בר-חיים: אני לא יודעת על מקומות אחרים.

תרצה בר-חיים: אצלנו אחוז הסירובים הוא אפסי.

תרצה בר-חיים: יש לנו תכנית העצמה.

קריאה: כי אתם מבטלים את הזכאות.

תרצה בר-חיים: יש לנו את הסמכות הזאת.

משה מוץ מטלון: מה אתם מציעים?

אריה ביבי: יש להם את שיטת הטלטול.

משה מוץ מטלון: בואי נרד לרזולוציות אמיתיות.

משה מוץ מטלון: אני רוצה להבין מה אתם מציעים ומה אתם מקבלים?

תרצה בר-חיים: במסגרת התכנית "שרות העם" מבחן התעסוקה אומר שהמשתתפים מקבלים הבטחת הכנסה וצריכים להשתתף בתכנית אישית בין 30 ל-40 שעות בשבוע.

תרצה בר-חיים: מהי תכנית אישית?

תרצה בר-חיים: לומדים את האדם, את החסמים שלו, את העוצמות שלו, את החוזקה, את הניסיון התעסוקתי שלו, אם היה כזה.

תרצה בר-חיים: לא לשכוח, הרבה מאוד האנשים האלה הם חסרי דקה אחת של ניסיון תעסוקתי.

אריה ביבי: סליחה, גברתי, כמה זמן אתם משקיעים באדם?

תרצה בר חיים: בין 30 ל-40 שעות בשבוע.

אריה ביבי: כמה כסף אתם מקבלים בעדו, בשביל 40 השעות האלה?

תרצה בר-חיים: זה לא מחושב בצורה כזאת.

חיים כץ: אריה, תן לה לדבר, היא תיתן נתונים.

תרצה בר-חיים: במסגרת התכנית הזאת מתחיל תהליך של העצמה.

תרצה בר-חיים: זה נכון, יש לנו את הזכות לשלול גמלה אבל אני שמה את זה במירכאות כפולות ומכופלות מפני שבתהליך של העצמה אתה לא מעניש.

תרצה בר-חיים: אפשר לבחון אם זה נכון שהסמכות הזאת תהיה בידיים פרטיות או לא.

אריה מוץ-מטלון: שאלתי אותך שאלה כל-כך פשוטה.

אריה מוץ-מטלון: מה הסירובים?

אריה מוץ-מטלון: מה אתם מציעים?

אריה מוץ-מטלון: את מספרת לי אידיאולוגיה.

אריה מוץ-מטלון: על אידיאולוגיה אנחנו נדבר.

אריה מוץ-מטלון: מה אתם מציעים כשאנשים מסרבים.

תרצה בר-חיים: אני אומרת שהם לא מסרבים.

תרצה בר-חיים: קיים תהליך - - -

אריה ביבי: איך מסרבים אצלם, לא הבנת?

חנין זועבי: זה לא נכון.

חנין זועבי: בנצרת יש מאות שסורבו.

אריה מוץ-מטלון: איזה סוגי עבודות אתם מציעים?

תרצה בר-חיים: אנחנו מציעים חיזוק שפה עברית, אם צריך, מחזקים את אוריינות המחשב.

תרצה בר-חיים: אנחנו נותנים הכשרות.

תרצה בר-חיים: אנחנו עושים סדנאות בכישורים רכים וסדנאות יותר מקצועיות, למשל, סייעות שיניים, סייעות לילדים.

תרצה בר-חיים: כל התכנית הזאת גרמה למנוע כלכלי.

תרצה בר-חיים: אנשים עובדים, צריכים לשלוח את הילדים שלהם למסגרות.

תרצה בר-חיים: כשהגעתי לנצרת לא היתה מסגרת צהרונים אחת.

תרצה בר-חיים: איך רוצים שנשים יצאו לעבודה?

תרצה בר-חיים: קמו מסגרות.

תרצה בר-חיים: המסגרות האלה מעסיקות עובדים ועובדות.

תרצה בר-חיים: דיברת על יצירת מקומות עבודה.

תרצה בר-חיים: נכון, המנדט של התכנית - - -

חנין זועבי: אגב, אני לא מסכימה בכלל עם מה שאת אומרת.

חיים כץ: סליחה, זה בסדר שאת לא מסכימה אבל היא לא מדברת אליך, היא מדברת לוועדה.

חיים כץ: היא תעביר את הנתונים.

חיים כץ: אחר-כך תוכלי להעיר.

חנין זועבי: ניגשת אלי אישה מנצרת ניגשת אלי.

חיים כץ: חנין, אנחנו רוצים לשמוע אותה, אותך שמענו.

תרצה בר-חיים: אני רוצה לתת לכם כמה נתונים על האזור שלי.

תרצה בר-חיים: אין לי נתונים ארציים.

תרצה בר-חיים: מתחילת התכנית הופנו אלינו 9,000 איש ונעשו 6,762 השמות.

תרצה בר-חיים: זה אירוע השמה ולא אנשים.

תרצה בר-חיים: לפעמים אדם מושם ליותר מעבודה אחת.

תרצה בר-חיים: לפעמים זה לא צולח בפעם הראשונה והוא חוזר אלינו ואנחנו עובדים איתו עוד קצת.

תרצה בר-חיים: זה מבטא 3,200 איש שהושמו בעבודה.

תרצה בר-חיים: מדובר בהשמה מוכחת, עם תלוש, עם פרק זמן של חודש ומעלה.

תרצה בר-חיים: יש לנו למעלה מ-1,000 איש שעובדים למעלה משנה עד שנתיים.

תרצה בר-חיים: הם מקבלים מענק התמדה מהמדינה.

תרצה בר-חיים: המדינה גם התגייסה לעניין הזה.

תרצה בר-חיים: היא נותנת תמריצים, היא נותנת תקציבים לשירות תומכי עבודה, נותנת מענק התמדה.

תרצה בר-חיים: אנחנו שידלנו אנשים למצות את הזכות שלהם במס הכנסה שלילי.

חנין זועבי: יש לכם משוב מהאנשים?

חיים כץ: אני מבקש שתדברי לוועדה, אני מנהל פה את הדיון.

תרצה בר-חיים: אני חייבת להגיד לכם שאני מאוד מתוסכלת משום שנעשית פעילות.

תרצה בר-חיים: אני מזמינה חברי כנסת לבוא ולראות.

תרצה בר-חיים: תבואו למרכז ותיראו.

תרצה בר-חיים: את יודעת מה הבעיה?

תרצה בר-חיים: שמי ששומעים אותו, מי שצועק, זה בדרך כלל הבעיות.

תרצה בר-חיים: מאות ואלפי אנשים נמצאים בעבודה ואין להם זמן לבוא לכנסת.

תרצה בר-חיים: הגברת הזאת ביקשה לקחת יום חופש כדי להגיע וכדי להשמיע את קולה כי התכנית הזאת היא הזדמנות.

תרצה בר-חיים: תפסיקו להתייחס אליה כאל עונש.

תרצה בר-חיים: השאלה האידיאולוגית, כן הפרטה או לא הפרטה.

תרצה בר-חיים: תיראו, לא סתם התכנית נולדה.

תרצה בר-חיים: שנים אחוז האבטלה גאה וגאה בלי שום הסבר דמוגרפי לכך.

תרצה בר-חיים: למערכות השלטוניות אין את הגמישות.

תרצה בר-חיים: אין להם משהו אחר שמתקיים בתכנית הפרטית.

תרצה בר-חיים: לפני שנה, כשדיברתי על גמישות ניהולית, הגברת יחימוביץ אמרה לי: שוק עבדים.

תרצה בר-חיים: אנחנו לא מפטרים אנשים.

תרצה בר-חיים: יושבות פה שתי עובדות שלהן.

תרצה בר-חיים: להכשיר אדם עם הגישה הנכונה, להניע אנשים לעשות שינוי בחיים שלהם.

תרצה בר-חיים: זה לא רק מצ'ינג למקום עבודה, זה תהליך.

חיים כץ: חבר הכנסת פלסנר, בבקשה.

יוחנן פלסנר: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

יוחנן פלסנר: אני מודה על קיום הדיון הזה.

יוחנן פלסנר: החלק היחיד שאני מסכים עם דברי חברת הכנסת יחימוביץ, זאת האבחנה שהיא עשתה בין הדיון על השמה ובין הדיון על יצירת תעסוקה.

יוחנן פלסנר: יזמתי את הדיון וחשבתי שהחלק המרכזי שצריך לדון בו הוא יצירת מקום עבודה.

יוחנן פלסנר: אני רוצה להציע הצעה ואשמח לשמוע את עמדתך.

יוחנן פלסנר: בכל זאת אעיר הערה בנושא ההשמה, מאחר והוא כבר עלה כאן לדיון.

יוחנן פלסנר: יש כאן את הדוח שערך מרכז המחקר של הכנסת בנושא "אורות לתעסוקה".

יוחנן פלסנר: כשמסתכלים ובוחנים את התכנית, את היוזמה ואת הכיוון הזה, נעשית אבחנה נכונה בין מה שהתכנית הזאת באה לפתור לעומת שירות התעסוקה.

יוחנן פלסנר: לא דין מישהו שפוטר אחרי שעבד עשרות שנים ויש לו כישורי עבודה מוכחים ובמקרה נפלט ממעגל התעסוקה ואחרי חודשיים או ארבעה הוא חוזר למעגל התעסוקה.

יוחנן פלסנר: בוודאי שיותר זול להשים אדם כזה מאשר קבוצות אוכלוסייה שהן מובטלים כרוניים, אנשים שאיבדו את כישורי העבודה שלהם, שעולים הרבה מאוד למדינת ישראל מכיוון שמדינת ישראל ומערכות הרווחה שלה כבר ויתרו עליהם.

יוחנן פלסנר: אלה אנשים שצריכים לעבור הכשרה, טיפול אישי.

יוחנן פלסנר: האם המדינה חייבת לקבוע את המדיניות ולעשות את הרגולאציה?

יוחנן פלסנר: האם המדינה צריכה להיות המבצע של כל אחת מהפעילויות?

יוחנן פלסנר: אני חושבת שזאת אידיאולוגיה אולי מרכסיסטית, אבל עברנו את השלב הזה שהמדינה צריכה לעשות הכול.

יוחנן פלסנר: יש דברים שהיא צריכה לעשות ויש דברים שהיא לא צריכה לעשות.

יוחנן פלסנר: בטוח שהיא צריכה להיות רגולאטור ולפקח.

אילן גילאון: בטח היא לא צריכה לעשות שום דבר.

יוחנן פלסנר: הקשבתי לך.

יוחנן פלסנר: אתה חושב שהמדינה צריכה ליצור את כל מקומות העבודה.

אילן גילאון: לא רק זה, אני חושב שזה התפקיד הראשון שלה.

אריה ביבי: כמה מובטלים ראית בחיים?

אילן גילאון: אתם מנציחים את זה שכל מה שציבורי הוא לא טוב וכל מה שפרטי טוב ולכן כל אחד משתחרר מאחריות.

חיים כץ: כשאתה דיברת, חבר הכנסת פלסנר מאוד לא אהב את מה שאמרת.

חיים כץ: יחד עם זה, הוא שמע בקשב רב ולא התפרץ לדבריך.

חיים כץ: תן לו להביע את דעתו, כי דעתו חשובה.

יוחנן פלסנר: אפשר לנהל ויכוח אידיאולוגי לגבי איזה פעילויות ביצועיות המדינה צריכה לעשות.

יוחנן פלסנר: הויכוח הוא תיאורטי ועקרוני ויש דעות לכאן ולכאן ובסוף התשובה היא באמצע.

יוחנן פלסנר: חבל שנעשה את זה כי לא נפתור את בעיית המובטלים.

יוחנן פלסנר: אני רוצה להתייחס באופן עקרוני.

יוחנן פלסנר: בעולם ההשמה התחום של טיפול במובטלים כרוניים הוא כזה שדורש טיפול מיוחד.

יוחנן פלסנר: זה עולה יותר כסף וזה נחוץ.

יוחנן פלסנר: כאן אנחנו צריכים לבדוק את האפקטיביות ולא להיכנס ולא להיכנס לדיון שכל כולו - - - כשאתה מדבר על הנתונים אני מבקש שתעמוד על-כך שיגידו לך כמה עלתה ההשמה לגבי מישהו שהוא מובטל כרוני והקנו לו כישורי עבודה והאם הוא אפקטיבי?

קריאה: לא נכשלנו.

יוחנן פלסנר: אני לא יודע לבחון את זה.

יוחנן פלסנר: ראיתי את הדוח הזה, הוא נראה סביר, אבל אין לי את הכלים לבחון מעבר לזה.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, לאחר שסיימנו את החלק של ההשמה, אני רוצה לדבר על יצירה או שמירה על התעסוקה ברגעי המשבר.

יוחנן פלסנר: אני רוצה לשים את האצבע על נקודה ספציפית.

יוחנן פלסנר: מר טלמון דיבר על נושא העסקים הקטנים והבינוניים.

יוחנן פלסנר: אנחנו שומעים בסדר היום את הנושא של הקרנות הממשלתיות.

יוחנן פלסנר: הרי מה מקור המשבר הזה?

יוחנן פלסנר: שוק האשראי והשווקים הפיננסים.

יוחנן פלסנר: זה המקור של המשבר הנוכחי.

יוחנן פלסנר: משם זה התחיל וזה התפשט.

יוחנן פלסנר: הבעיה המרכזית של העסקים הקטנים בעיקר אבל גם של הבינוניים זה האשראי.

יוחנן פלסנר: עסק גדול יכול להתגלגל מול הבנקים ולבנקים יש אינטרס שהוא לא ייפול.

יוחנן פלסנר: הבנקים שמים היום "ברקס" על האשראי לעסקים קטנים ובינוניים וזאת הסיבה שהרבה עסקים נסגרים.

יוחנן פלסנר: מה המענה של הממשלה לכאורה?

יוחנן פלסנר: אותן הקרנות שנותנות - - -

חיים כץ: נציגת האוצר את מתבקשת להקשיב כי עוד מעט תצטרכי לענות.

יוחנן פלסנר: אותן הקרנות, כמו קרן "תבור" וכן הלאה אומרות: הגדלנו את השתתפות הממשלה בערבויות אבל זה בסופו של דבר עובד במצ'ינג מול הבנקים, 1:5 משהו כזה.

יוחנן פלסנר: מה קורה בפועל?

יוחנן פלסנר: כל אותן הקרנות, גם לפני הגדלת התקציב וגם אחרי – עכשיו הגדילו במיליארד, שני מיליארד.

יוחנן פלסנר: השורה התחתונה, אף מועסק אחד לא נוסף כתוצאה מאותן הקרנות הממשלתיות כי בסופו של דבר הבנקים היום לא רוצים לקחת סיכון.

יוחנן פלסנר: האופן שבו הקרנות האלה מנוהלות הוא כזה שלא גורם לבנקים לתת אשראי לעסקים שלא היו נותנים להם בכל מקרה.

יוחנן פלסנר: זאת השורה התחתונה.

יוחנן פלסנר: אם רוצים להיכנס להסבר מדוע, אפשר, אבל זאת השורה התחתונה.

יוחנן פלסנר: אני מבקש ממך, אדוני היושב ראש, שנעשה פניה בשם הוועדה לשר האוצר, לראש הממשלה, לשר התמ"ת ואולי גם לנגיד בנק ישראל שיש לו בכל זאת אוטוריטה מקצועית בעניין הזה, שנשנה את אופן ההפעלה של הקרנות הממשלתיות, שאמורות לתת ערבויות לעסקים הקטנים והבינוניים באופן כזה שהבנקים יוכלו להשתמש בהם רק לעסקים עם רמות סיכון שאחרת לא היו מקבלים את אותן הלוואות.

יוחנן פלסנר: אם המצ'ינג היום הוא 1:5, אז שזה יהיה 1:3.

יוחנן פלסנר: המדינה תיקח יותר סיכון אליה אבל שהבנק, בסופו של דבר, יתנו יותר אשראי לעסקים.

יוחנן פלסנר: זה לא אומר לכולם, חלק מהעסקים עדיין ייסגרו, אבל עסקים קטנים ובינוניים שעומדים בסכנה, זאת צריכה להיות המדיניות היום.

יוחנן פלסנר: אני לא אתחרה בחברי כנסת אחרים שהם קופירייטרים אבל המדיניות היום פשוט לא עובדת, לא מתפקדת.

יוחנן פלסנר: בנושא הזה, אדוני היושב ראש, אני מקווה שנסכים שתהיה פנייה.

יוחנן פלסנר: צריך להסדיר את זה, אחרת אין שום משמעות להגדלה.

יוחנן פלסנר: המשמעות היחידה היא, שזה מאפשר לבנקים להקטין סיכון לעצמם בלי שהם מגלגלים את זה הלאה.

יוחנן פלסנר: אני לא חושב שבשביל זה אנחנו נמצאים כאן.

חיים כץ: חבר הכנסת מטלון, בבקשה.

משה מוץ מטלון: אני חייב להודות שקראתי על התכנית ואני לא יודע איפה אני נמצא, באיזו סוג של מדינה אנחנו נמצאים?

משה מוץ מטלון: אנחנו במדינת רווחה?

משה מוץ מטלון: אנחנו בניאו ליברליזם?

משה מוץ מטלון: אנחנו בסוציאל דמוקרטיה?

משה מוץ מטלון: איפה אנחנו?

משה מוץ מטלון: אנחנו יודעים איפה אנחנו?

משה מוץ מטלון: נדמה לי שאף אחד פה לא יודע את מקומו.

משה מוץ מטלון: יש שירות תעסוקה?

משה מוץ מטלון: תמצאו תעסוקה לאנשים.

משה מוץ מטלון: לא יכול להיות שבכל מקום שהמדינה מצאה כשל שוק היא נכנסה או יצאה ממנו.

משה מוץ מטלון: אנחנו לא חיים לפי כשלי שוק, אנחנו חיים גם לפי אידיאולוגיה מסוימת.

משה מוץ מטלון: אני לא חושב שאנחנו נגד הפרטה באופן טוטאלי, אילן, אבל יש נושאים שהם בנפשנו ויש נושאים - - -

אילן גילאון: אני בעד כל דבר שיכול לשרת יותר אנשים.

משה מוץ מטלון: אני לא במחלוקת איתך, אני רק אומר שאני לא כמו חברי משמאלי, שהוא בעד הפרטה ושהמדינה לא תיכנס בכל מקום.

משה מוץ מטלון: אני גם לא אומר שהמדינה חייבת להיות בכל מקום, אבל בנושא תעסוקה - - -

יוחנן פלסנר: אמרתי שהפיתרון צריך להיות בשביל האמצע וגם אתה אומר את זה.

משה מוץ מטלון: נכון, אני אומר שצריך למצוא את שביל האמצע.

משה מוץ מטלון: אין לי ספק שעושים פה עבודה נכונה.

משה מוץ מטלון: קראתי את החומר ואת העבודה הטובה שלהם, אבל זה צריך להיות בשירות התעסוקה.

משה מוץ מטלון: אני חושב שזאת אחריות שלנו כי אני מכיר את ההפרטות גם ממקומות אחרים.

משה מוץ מטלון: לא תמיד זה עלה יפה.

משה מוץ מטלון: צאו ותלמדו, בכל מקום שניסו להפריט, לא בכל מקום הצליחו.

משה מוץ מטלון: בצה"ל לא הצליחו עם המטבחים, ברפואה לא תמיד הצליחו.

משה מוץ מטלון: אני לא מדבר על לגזור קופונים ו"בוננזות".

משה מוץ מטלון: אני לא מדבר במונחים האלה ולא במושגים האלה.

משה מוץ מטלון: אנחנו צריכים להחליט מה אנחנו רוצים.

משה מוץ מטלון: אני אומר שמשבר כלכלי זאת הזדמנות.

משה מוץ מטלון: בארצות הברית, שהיא עדיין לא מפותחת כמו מדינת ישראל, בעיתות משבר מצאה פיתרונות.

משה מוץ מטלון: הלכו לתשתיות, הלכו לחינוך, לקחו את ההזדמנות.

משה מוץ מטלון: כמה אנשים טובים נפלטו היום לשוק העבודה?

משה מוץ מטלון: בואו ניקח אותם לחינוך.

משה מוץ מטלון: אני מכיר שני אנשי הייטק מהדרגה הראשונה.

משה מוץ מטלון: אני מכיר מרצה באוניברסיטה מהדרגה הראשונה.

משה מוץ מטלון: פניתי למנכ"ל משרד החינוך אמרתי הנה מנהל בית ספר, תרחיבו, תעשו, תעמיקו.

משה מוץ מטלון: הבירוקרטיה "המחורבנת", נקרא לה בביטוי לא פרלמנטארי.

משה מוץ מטלון: אני אומר שהאחריות בנושא התעסוקה, השמה ויצירת מקומות עבודה היא שלנו.

משה מוץ מטלון: כשאני אומר שלנו אני מתכוון למדינת ישראל.

משה מוץ מטלון: זה לא יכול להתפזר.

משה מוץ מטלון: הביזור הזה לא יכול להיות.

משה מוץ מטלון: הביזור הזה הוא רע לכולנו.

משה מוץ מטלון: אני חוזר למצב של ההזדמנויות.

משה מוץ מטלון: תפנה לשר שלך.

משה מוץ מטלון: תגיד לו: אדוני, תביא תקציב.

קריאה: תפנה לשר.

משה מוץ מטלון: גם אני אפנה.

משה מוץ מטלון: הכול צריך להיות תחת המטריה של מדינת ישראל.

משה מוץ מטלון: תעסוקה זה בנפשנו.

משה מוץ מטלון: יש אולי תחומים אחרים שכן צריך להפריט.

משה מוץ מטלון: אני לא הולך ברמה האבסולוטית לשום מקום, אבל עבודה?

משה מוץ מטלון: תעסוקה?

משה מוץ מטלון: אנחנו נגדיל את הפשע, נגדיל את הבעיות החברתיות, נגדיל את הפערים.

משה מוץ מטלון: האמת היא לא בניאו-ריאליזם והיא לא בסוציאליזם, היא באמצע.

משה מוץ מטלון: האמצע זה החיים שלנו, זה איכות החיים שלנו, זה המהות שלנו.

משה מוץ מטלון: לכן, אדוני היושב ראש, מדינת ישראל לא יכולה להיפרע מכל האחריות שלה כלפי התושבים שלה.

חיים כץ: האגודה לזכויות האזרח.

אושרת מימון: חברי הכנסת, הגשנו לכם נייר מדיניות בנושא האבטלה.

אושרת מימון: אני רוצה לומר שאוהבים להפריד בין נושא זכויות עובדים לבין נושא זכויות מובטלים.

אושרת מימון: פחות אוהבים לדבר על זכויות מובטלים אבל חייבים להבין שיש יחס ישר בין שני סוגי הזכויות.

אושרת מימון: ככל שזכויות עובדים ירדו בשנים האחרונות כך גם ירדו זכויות מובטלים.

אושרת מימון: הרעיון היה שבמקום להפוך את העבודה למשתלמת יותר, נהפוך את האבטלה למשתלמת פחות ואז שניהם ירדו יחד.

אושרת מימון: לכן, כשאני מדברת על זכויות מובטלים אני חושבת שזה משפיע ישירות על זכויות עובדים.

אושרת מימון: חשוב להבין את הקשר הישיר הזה.

אושרת מימון: חשוב להבין מה קורה פה עכשיו.

אושרת מימון: אנחנו גם מתייחסים לתכנית "אורות לתעסוקה" שאחריה אנחנו עוקבים כבר 5 שנים.

אושרת מימון: זה איזה היפוך תפקידים מאוד מוזר שקורה למדינה.

אושרת מימון: אתם ראיתם את ההתפרצות של נציג משרד התמ"ת מול משתתפת כדי להגן על החברה הפרטית.

אושרת מימון: זה היפוך התפקידים שאנחנו רואים, כאשר נציג משרד התמ"ת בוחר להגן על החברה הפרטית שאיתה הוא חתם על חוזה של מיליונים מול האזרחית שלה אנחנו משלמים מיסים כדי שהיא תקבל קצבה במקרה והיא הגיעה למצב הקשה שאליו היא הגיעה.

אושרת מימון: ברמה הבינלאומית, התכנית הזאת היא חריגה מאין כמוה ברמת היקף ההפרטה.

אושרת מימון: את זה חייבים להבין.

אושרת מימון: ברמה הבינלאומית יש המון תכניות כאלה של "מרווחה לעבודה", אבל בישראל הגזימו לחלוטין ברמת ההחלטה, כאשר העבירו סמכויות שלטוניות ראשוניות לידי חברות פרטיות.

אושרת מימון: לכן הטענה שלנו היא לא כלפי החברות הפרטיות.

אושרת מימון: הטענה שלנו היא כלפי המדינה שנתנה סמכויות ראשוניות בידיהם.

אושרת מימון: אני חייבת לומר לגבי נתוני המחקר החסר משהו.

אושרת מימון: חייבים להבין שחקרו והישוו בין תפוחים לבין תמרים, במקרה הטוב, כאשר הישוו בין שירות התעסוקה לבין מרכז "אורות לתעסוקה".

חיים כץ: גם בפרק זמן קצר.

אושרת מימון: גם בפרק זמן קצר, גם בתכנית לא רלוונטית, שכרגע רוצים להרחיב אותה.

אושרת מימון: רוצים להרחיב אל"ף כשבחנו בי"ת.

אושרת מימון: יש פער במיליונים בתקצוב של שירות התעסוקה לבין מרכזי התעסוקה ופער בזכות לתת תמריצים, כשרק למרכזי התעסוקה נתנו אפשרות לתת תמריצים להשמה בעבודה.

אושרת מימון: פער עצום ביחס הפקידים.

אושרת מימון: בשירות התעסוקה יש פקיד אחד שמטפל ב-420 דורשי עבודה ופקיד אחד במרכז התעסוקה מטפל רק ב-50.

אושרת מימון: את כל הנתונים האלה המחקר לא לוקח בחשבון.

אושרת מימון: אני לא רוצה לפרוס את זה שוב.

אושרת מימון: פרסנו את זה גם בפני ועדת הכספים לקראת הצעת חוק ההסדרים שבה רוצים להרחיב את תכנית כדי שתהיה ארצית.

אושרת מימון: בסוף המסמך שהגשנו יש את כל פרטי הכשלים שבתכנית ופרטי הפערים בעלויות.

אושרת מימון: אני רוצה לדבר על אבטלה באופן רחב יותר ולומר שמדיניות של אבטלה ומדיניות של תעסוקה שצריכה להיות בידי המדינה, צריכה לקחת בחשבון קודם כל מדיניות הוגנת של השבה לעבודה והעניין הוא קודם כל ביצירת משרות ולא בדחיפה של אותו מובטל לשוק תעסוקה רווי עם עבודות שלא משלמות אפילו שכר מינימום.

אושרת מימון: דבר שני, המגמה צריכה להיות יצירת אופק תעסוקתי ויצירת הכשרה מקצועית ולא השמה בכל מקרה.

אושרת מימון: למשל, בתכנית "אורות לתעסוקה" תפיסת העולם היא עבודה תחילה.

אושרת מימון: אנחנו משימים אותך לעבודה הראשונה שיש, בניגוד, אגב, לאג'נדה הכלכלית חברתית של הממשלה שאמרה שבשביל לייצב את המשק הישראלי צריך לדבר קודם כל על אופק תעסוקתי ולא על השמה תחילה.

אושרת מימון: דבר שלישי.

אושרת מימון: צריך להכיר בזכות של האנשים עצמם לשירותים תומכי עבודה.

אושרת מימון: היום מרכזי התעסוקה, שרק להם יש את הזכות לתת תמריצים להשמה בעבודה, יכולים לבחור גם לא לתת אותם.

אושרת מימון: זאת אומרת, זאת לא זכות שצמודה לאדם המובטל אלא זכות שצמודה למיליונים שישלמו למרכזי התעסוקה, כן או לא.

אושרת מימון: דבר נוסף זה מעמדו ותפקידו של ביטוח אבטלה.

אושרת מימון: כפי שנאמר קודם, מדובר בביטוח.

אושרת מימון: מדובר בתשלום שעובד שילם במשך שנים כדי שבקרות התאונה הזאת של מצב של אבטלה, הוא יזכה לביטוח אבטלה.

אושרת מימון: מאז ראשית שנות האלפיים, ביטוח האבטלה ננגס באופן חד והוא אחד מהדלים ביותר בעולם המערבי.

אושרת מימון: גם בשנות הצמיחה, רק אחד מתוך 4 מובטלים קיבל דמי אבטלה.

אושרת מימון: כדי לסבר את האוזן, דמי אבטלה נשמעים כמשהו שמשמר את המצב הקודם.

אושרת מימון: אם הרווחת 8,000 שקל, במקרה הטוב תקבל בחודש הראשון 3,000 שקל, אחרי כל מיני קיזוזים.

אושרת מימון: לא ניתן לומר שזה מדמה מצב קודם.

אושרת מימון: דבר אחרון.

אושרת מימון: אין מה לעשות, יש אנשים שלא מסוגלים לעבוד, לא יכולים לעבוד, אין מספיק משרות עבורם וצריך להבטיח את קיומם בכבוד.

אושרת מימון: קיום בכבוד צריך להיות ברמה ראויה ומינימאלית ולא ברמה שקיימת היום.

חיים כץ: חבר הכנסת אריה ביבי.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לדבר בגובה העיניים ולא במילים של ויסקונסין.

אריה ביבי: כשהגעתי ללשכת התעסוקה בפתח תקווה ושאלתי אם מישהו מהנוכחים יודע לבטא את המילה ויסקונסין, ואף אחד לא ידע.

אריה ביבי: גם בכוונה לא באתי היום בחליפה.

אריה ביבי: אנחנו צריכים לצאת מהנחה שכל אדם הוא בעצם מאה אחוז של הבעיה ולא הסטטיסטיקות שמראים לנו 50,000 או 100,000.

אריה ביבי: כל אדם זה עולם ומלואו, זאת 100% בעיה.

אריה ביבי: אני רוצה שאלה שמטפלים באנשים האלה שיהיה להם לב, שהם ידעו איך לטפל באנשים האלה.

אריה ביבי: שידברו איתם בגובה העיניים.

אריה ביבי: אני מצטרף לכל מילה של שלי יחימוביץ ושל אילן גילאון.

אריה ביבי: אני מצטרף ממש לכל מילה.

אריה ביבי: אני חושב שפה למדינה יש לה אחריות ושיפסיקו לדבר איתי, שלשלום ואתמול ולפני כן.

אריה ביבי: מדברים על הפרטה.

אריה ביבי: אני אומר לכם שבאתי ממוסד כזה שרצו להפריט חלק ממנו.

שלי יחימוביץ': הוא היה נציב שירות בתי הסוהר.

אריה ביבי: הפרטה היא לא מילת קסם.

אריה ביבי: איפה המדינה?

אריה ביבי: איפה יצירת מקום עבודה?

אריה ביבי: סליחה שאני מתלהט, בדרך כלל אני מדבר נמוך.

אריה ביבי: מדברים על לקחת חברות ולתת להן 170 מיליון.

אריה ביבי: ריבונו של עולם, כמה דברים אפשר לעשות ב-170 מיליון?

שלי יחימוביץ': זה רק בשלב הקודם, מתכננים הרבה יותר.

אריה ביבי: עכשיו אומרים שנרחיב את זה.

אריה ביבי: מבקשים הרחבה ל-300 מיליון?

אריה ביבי: מנכ"ל משרד התעסוקה אמר שאם יתנו לו 37 מיליון הוא יפתור עוד 25% מהבעיה.

אריה ביבי: מה אנחנו עושים?

אריה ביבי: לוקחים 170 מיליון ומרחיבים.

אריה ביבי: לכמה ל-300 מיליון?

אריה ביבי: לדעתי צריך להחזיר את זה למשרד התעסוקה.

אריה ביבי: ב-170 מיליון האלה אפשר ליצור מקומות עבודה.

אריה ביבי: לחילופין, לסבסד מפעלים.

אריה ביבי: אפשר לעשות הכשרות.

אריה ביבי: אני אומר שאנחנו צריכים לצאת בקריאה שאסור לתת יד לכל מיני הרחבות כאלה ואחרות.

אריה ביבי: שלי ביטאה את זה הרבה יותר טוב ממני.

אריה ביבי: שלי אמרה שאסור לעשות ניסיונות בבני אדם וזה נכון.

אריה ביבי: אנחנו באים ולוקחים כל מיני מחקרים.

אריה ביבי: איזו סיסמה זאת מחקרים?

אריה ביבי: עם כל הכבוד, תעשו מחקרים כמה שאתם רוצים.

אריה ביבי: יש בעיה בגילאים של 50 ומעלה.

אריה ביבי: לא סתם שאלתי את השאלה, מה עושים מגיל 50 ומעלה?

אריה ביבי: הם רוצים תעסוקה.

אריה ביבי: גם אני הייתי רוצה אצלי פועל יוצא צבא, אבל מה עושים מגיל 50 והלאה?

אריה ביבי: אני רוצה לומר לך באמת ובתמים.

אריה ביבי: הלהיטות שלי באה מזה שאני מכיר הרבה אנשים כאלה.

אריה ביבי: הייתי גם יו"ר ועדה קרואה בלוד ואני מכיר את האנשים האלה שהיו באים ללשכת התעסוקה.

חיים כץ: הם לא יכולים להגיד ויסקונסין, זה לא יוצא להם מהפה.

אריה ביבי: לא רק זה.

אריה ביבי: באמת ובתמים, אני נשבע לך, שכשבאה אישה ואמרה: אין לי, רשמתי לה שיק אישי של 1,000 שקל.

אריה ביבי: אשתי אמרה לי: בוא, תחזור הביתה.

אריה ביבי: עדיף שתקבל את הפנסיה מאשר שתתחיל לרשום לי שיקים לאנשים.

אריה ביבי: מה הבעיה שלנו?

אריה ביבי: להתחיל להחזיר למדינה את הדברים האלה והמדינה כן יש לה אחריות.

אריה ביבי: מי שאומר שאין לה אחריות, הוא טועה.

חיים כץ: רן מלמד מעמותת ידיד.

שלי יחימוביץ': רן, אתה חייב להציג את עצמך בכל הכובעים שלך עכשיו.

שלי יחימוביץ': הוא הציג אותך כעמותות ידיד ויש קשר בל יינתק בין עמותת ידיד לבין "אורות לתעסוקה".

רן מלמד: אני אציג את עצמי בכול הכובעים ואגיד את כל מה שיש לי להגיד.

שלי יחימוביץ': אני רק רוצה להגיד שרק היה כאן מהלוחמים הגדולים נגד ויסקונסין ושינה את עמדתו אחרי שידיד התחילה לעבוד בשכר עבור "אורות לתעסוקה".

רן מלמד: חברת הכנסת יחימוביץ, אני מבקש שתיתני לי לדבר.

שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה עם כל ההוקרה והחיבה ל"ידיד".

רן מלמד: אני אומר דברים מאוד ברור כדי להזים גם לזות ולשון הרע.

רן מלמד: עמותת ידיד מפעילה מרכזי סיוע משפטי ומחקרי זכויות ב-27 ישובים בארץ, בהם 3 מהישובים שבהם מופעלת תכנית ויסקונסין.

רן מלמד: אנחנו עוקבים אחרי התפתחות התכנית מ-1998, מהדיונים הראשונים במשרד הרווחה.

רן מלמד: אנחנו בדקנו את התכנית לעומק, עשינו מחקרי השוואה שלנו באמצעות אנשי אקדמיה שלנו, עוד לפני שהיתה הוועדה הראשונה של יוסי תמיר, שסיימה את עבודתה.

רן מלמד: המחקרים ההשוואתיים שלנו כללו לא רק את ויסקונסין בארצות הברית אלא גם מקומות באירופה וגם מקומות אחרים בעולם.

רן מלמד: אכן אנחנו סברנו מתחילת הדרך שבמקום שבמרכז תעסוקה, כפי שהתפיסה שלו צריכה להיות, שהוא בעצם צריך להיות one stop center.

רן מלמד: לתוכו מגיעים אנשים שהם דורשי עבודה, שם ישנם נציגים של ביטוח לאומי, נציגות של הרשות המקומית ונציגויות אחרות.

רן מלמד: כך צריכה להיות להם, בין השאר, נציגות כמו עמותת ידיד, כדי שאדם שמגיע וצריך להיות 30 שעות שבוע במרכז תעסוקה, לא צריך לרוץ כדי לטפל בבעיית הארנונה, באיחוד תיקים בהוצאה לפועל, אלא שהכול נמצא לו תחת קורת גג אחת.

רן מלמד: אכן אנחנו נפגשנו עם אנשי המרכז, שהקים בסופו של דבר את המרכז בירושלים, אחרי שהתכנית יצאה לדרך.

רן מלמד: בניגוד למרכזים אחרים, שבהם אנחנו לא פועלים, אנחנו אכן מפעילים מרכז סיוע לאנשים בירושלים.

משה מוץ מטלון: אתם עמותה?

רן מלמד: נכון.

משה מוץ מטלון: זאת אומרת שהמגזר השלישי שוב נכנס איפה שהמדינה צריכה לקחת.

שלי יחימוביץ': כמה כסף אתם מקבלים מ”אורות לתעסוקה”?

רן מלמד: אני אגיד לך בדיוק כמה אנחנו מקבלים.

רן מלמד: אנחנו היום מממנים את המרכז שלנו בירושלים בלמעלה מ-6,000 שקלים בחודש, כי ההכנסה שאנחנו מקבלים מהחברה לא מוכרת על ידי המנהלת ואנחנו ממשיכים לתת את השירותים.

רן מלמד: מה שאנחנו מקבלים שם זה חדר.

רן מלמד: אנחנו מממנים שם את כוח האדם, אנחנו מממנים שם את הטלפונים, אנחנו נותנים את הסיוע.

רן מלמד: במקום שאנשים יצטרכו ללכת ממרכז העיר לקטמון, לסנגור קהילתי או למקום אחר, הם יורדים 3 קומות למטה, מקבלים אצלנו את הסיוע.

רן מלמד: אני גאה להגיד שהם מקבלים אצלנו את הסיוע.

משה מוץ מטלון: נהדר.

משה מוץ מטלון: מה המקור התקציבי?

רן מלמד: אגב, אתה יכול להיכנס לאתר שלנו.

רן מלמד: התקציב השנתי שלנו הוא כ-10.5 מיליון שקלים.

רן מלמד: הוא מגויס כ-95% ממקורות של תורמים מחוץ לארץ.

רן מלמד: אנחנו מקבלים כ-200,000 שקל ממשרד הקליטה עבור סיוע בזכויות לעולים וזה התקציב שלנו.

רן מלמד: המשכורת שלי מגוייסת על ידי מידי שנה.

רן מלמד: אם אני לא אגייס אותה, לא יהיה לי את הכסף.

חיים כץ: מה החלק של אורות תעסוקה?

רן מלמד: ברשותך אני רוצה לומר כמה מילים על אורות תעסוקה.

חיים כץ: מה החלק של “אורות לתעסוקה” בתקציב שלך?

רן מלמד: הייתי חושב שחצי פרומיל.

חיים כץ: כמה זה בכסף?

רן מלמד: כ-6,000 שקל לחודש.

רן מלמד: תכפיל את זה ב-12 חודשים.

חיים כץ: 72,000 שקל?

רן מלמד: בערך, שאנחנו משלמים היום.

חיים כץ: מה אתה נותן להם בתמורה?

רן מלמד: אני נותן להם את כוח האדם שלי, אני נותן להם יעוץ משפטי.

רן מלמד: אני מייצג אותם בבתי המשפט.

רן מלמד: אני זוכה בוועדות ערר לטובת המשתתפים בבתי המשפט, אני עושה את זה ללא תמורה והמשתתפים לא משלמים לי כסף.

רן מלמד: אני מבקש, אתם רוצים להעמיד אותי על השולחן פה, אז אני אעמוד, אבל אני גם רוצה להגיד את מה שיש לי להגיד.

רן מלמד: מאוד קל לבוא ולצייר שחור לבן, חברת הכנסת יחימוביץ.

רן מלמד: מישהו בדק את ההתנהלות של שירות התעסוקה לעומת זה, לפני שהתחיל התכנית.

רן מלמד: לפני שהתחילה התכנית, לא עכשיו כהשוואה.

רן מלמד: מישהו מכם קיבל לאחרונה שירות בשירות התעסוקה?

רן מלמד: תקראו את הטור האחרון של רותי סיני.

רן מלמד: אגב, היא חברת הנהלה שלנו, אבל אנחנו לא משלמים לה כסף בשביל זה.

רן מלמד: מישהו קרא את הטור האחרון שלה בכלכליסט שבו היא מתארת יום בשירות התעסוקה בתל-אביב?

רן מלמד: דיברתם על בני 45 פלוס.

רן מלמד: אנחנו - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

רן מלמד: תן לי בבקשה לדבר.

רן מלמד: תן לי בבקשה לגמור את הדברים שלי.

רן מלמד: אתם מדברים על תעסוקה של בני 45 פלוס.

רן מלמד: אנחנו מפעילים בחיפה קבוצה של תושבים שפועלת באון עצמאי כדי לקדם תעסוקה של בני 45 פלוס.

רן מלמד: פנינו לשירות התעסוקה.

רן מלמד: בדקנו את הנתונים של השמה של בני 45.

רן מלמד: לא ויסקונסין, לא “אורות לתעסוקה”, לא שום דבר – אין.

רן מלמד: בחיפה יש אחוז גבוהה של מבוגרים.

רן מלמד: אגב, אנחנו מקדמים 2 או 3 הצעות חוק עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ בנושא תעסוקה.

רן מלמד: ביקשנו להקים, כמו בתל-אביב, יחידה מיוחדת שתטפל בבני 45 פלוס.

רן מלמד: אני אשמח להעביר לכם את התשובה שקיבלנו מהשירות לתעסוקה.

רן מלמד: עכשיו אני רוצה לומר מילה על "אורות לתעסוקה" ובזה אסיים.

רן מלמד: אני אכן חושב שצריך להרחיב את התכנית.

רן מלמד: אני חושב שצריך להרחיב את התכנית כפיילוט.

רן מלמד: צריך להוסיף עליה את שירות התעסוקה, שמשיקולים פוליטיים שלו לא רצה להיות בה בפעם הראשונה והוא צריך להיות בה.

רן מלמד: צריך גם להוסיף לה מפעילים נוספים.

רן מלמד: מה שאסור לעשות, ופה אני אומר לכם - - -

ג'מאל זחאלקה: אולי ועדת העבודה והרווחה תהיה חלק מ"אורות לתעסוקה"?

חיים כץ: חבר הכנסת זחאלקה, מייד תדבר.

רן מלמד: החוק שהובא, הנוסחים שהובאו לחוק ההסדרים בנושא "אורות לתעסוקה", עם כל הרצון שלי להרחיב את התכנית, לא יכולים לעבור.

רן מלמד: שלחתי לכם מסמכים.

קריאה: זה לא הנייר שכתבת.

רן מלמד: זה בדיוק הנייר שכתבתי.

רן מלמד: הנייר שכתבתי אומר שצריך להרחיב את התכנית וצריך לתקן את החוק שמוצע היום בחוק ההסדרים.

רן מלמד: בחוק ההסדרים יש צמצום של הסמכויות לוועדות ערר, יש צמצומים נוספים, שאם לא יתקנו אותם, אין מקום להרחיב.

רן מלמד: לכן אחד מהשניים, או שלוקחים את החוק, מפרקים ומתקנים אותו עד ל-15 לחודש או שלא מרחיבים את התכנית במסגרת חוק ההסדרים ועושים את זה רק לאחר מכן.

יוסי אלמלם: אני יושב ראש ועדת עובדי העבודה בתמ"ת.

יוסי אלמלם: אני רוצה לחזק את הדברים של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יוסי אלמלם: אני רוצה לומר לחברת הכנסת חנין שיש עכשיו 3 קורסים של חברת החשמל, ש-50% מהמשתתפים הם בני מיעוטים.

יוסי אלמלם: לגבי תכנית ויסקונסין.

יוסי אלמלם: גם אני עקבתי אחרי תכנית ויסקונסין במשך שנים.

יוסי אלמלם: זאת תכנית שנכשלה בארצות הברית.

יוסי אלמלם: היא התחילה בזמנו בתקופה של רייגן ועברה לקלינטון והיו שם צרות צרורות.

יוסי אלמלם: המדינה חייבת לתת מענה לאזרחים.

יוסי אלמלם: זה חלק מהשירות שהמדינה חייבת לתת.

יוסי אלמלם: המדינה יכלה לתת את השירות הזה במסגרת שירות התעסוקה ולא לתת כסף ולהעשיר אנשים, שאני לא יודע מה הקשרים שלהם בכל העניין הזה.

יוסי אלמלם: הגברת מתכנית ויסקונסין אומרת שהם מביאים את האנשים האלה ונותנים להם העצמה.

יוסי אלמלם: מה זאת העצמה?

יוסי אלמלם: מביאים את האנשים האלה, מושיבים אותם בחדר, נותנים להם לקרוא עיתון, נותנים להם לחפש עבודה.

חיים כץ: פה בוועדה כל אחד מביע את דעתו גם אם היא לא מתאימה לאחרים.

חיים כץ: לאנשי ועד חשוב להתבטא.

חיים כץ: הם באים מהשטח, הם רואים ושומעים.

יוסי אלמלם: במסגרת התכנית שלהם הם צריכים לתת הכשרה מקצועית.

שלי יחימוביץ': ל"אורות לתעסוקה" אין ועד אז הם לא מכירים בזה.

יוסי אלמלם: במסגרת התכנית שלהם הם צריכים לתת הכשרה מקצועית.

יוסי אלמלם: הם לא נותנים כי זה עולה להם כסף.

יוסי אלמלם: יש לי מכתב מ-8 בנות שעזבו את התכנית והלכו ללמוד בתל-ארזה בירושלים במרכז הכשרה ממשלתי.

יוסי אלמלם: ביטוח לאומי לא מכיר בהן כי הוא אומר שהן יקבלו כסף מהתכנית.

יוסי אלמלם: התכנית לא מכירה בהן.

יוסי אלמלם: הבנות האלה נשארו עירומות מכאן ומכאן ולא מקבלות דמי קיום.

יוסי אלמלם: אני חושב שלא צריך להרחיב את התכנית וצריך כמה שפחות.

חיים כץ: תגובה של יוסי פרחי.

יוסי פרחי: למי שמדבר היום על שירות תעסוקה, אני רוצה לומר לך, יקירי, של נעליך מעל רגליך.

יוסי פרחי: בתקצוב לרמת פרט של 260 שקל למשתתף, שירות התעסוקה מכניס 120,000 איש לעבודה.

חיים כץ: כמה זה ב"אורות"?

יוסי פרחי: 10,000 או 11,000 ב"אורות לתעסוקה" מול 260 שקל בשירות התעסוקה.

יוסי פרחי: דבר שני.

יוסי פרחי: בשביל הגילוי הנאות, כשהייתי יועץ השר טיפלתי במעבר של תכנית מהל"ב, שהיתה גרועה לכל הדעות.

יוסי פרחי: אני חושב שזה אחד הדברים הקשים שנפלו על העם היהודי ברמה הרגשית.

יוסי פרחי: טיפלתי במעבר ל"אורות התעסוקה".

יוסי פרחי: מי שנתן לי את המטען הקשה ביותר על התכנית, זה הבחור הזה שיושב פה.

יוסי פרחי: הוא שינה את דעתו ברגע שהוא התחיל לקבל כסף מ"אורות תעסוקה".

רן מלמד: זה שקר.

יוסי פרחי: לפחות תהיה ישר.

רן מלמד: זה שקר.

יוסי פרחי: תהיה ישר ותהיה הגון.

חיים כץ: שמענו בדיון על העלויות.

חיים כץ: בדרך כלל אנחנו - - -

נארימאן סולימאן: אני מבקשת רשות דיבור.

חיים כץ: לא כולם מדברים בוועדה.

נארימאן סולימאן: אני מבקשת לתת לי את ההזדמנות להגיד מילה.

חיים כץ: הדיון הזה היה צריך להיות שעה והוא עוד מעט שעתיים.

אריה ביבי: תן לה משפט אחד.

נארימאן סולימאן: משפט אחד אדוני.

נארימאן סולימאן: אני יצאתי מנצרת ויש לי מה להגיד.

נארימאן סולימאן: אורחים נכבדים יצאתי היום מנצרת בשעה 06:30 כי הרגשתי שיש לי מחויבות.

נארימאן סולימאן: אני עובדת ב"אורות לתעסוקה" מזה 4 שנים.

נארימאן סולימאן: אני מנהלת עוד מתכנית מהל"ב במרכז של נצרת עלית ומעאר.

נארימאן סולימאן: מלווה את התכנית מהיום הראשון שהיא נפתחה.

שלי יחימוביץ': כמה את מרוויחה?

נארימאן סולימאן: מה שאני מרוויחה זה שלי.

נארימאן סולימאן: התחלתי במשכורת של 4,600 שקל.

נארימאן סולימאן: אני מבקשת לשמוע אותי עד הסוף.

נארימאן סולימאן: אני שמחה להיות פה, לשמוע את האכפתיות של כל אחד מאיתנו למען דבר גדול, דבר שקוראים לו טיפול באבטלה ובאדם.

נארימאן סולימאן: עסקתי בפירוק החבילה שקוראים לה "מקבל הבטחת הכנסה", שיש לו חסמים, יש לו בעיות, יש לו מצוקה כלכלית, יש לו קושי להתפרנס.

נארימאן סולימאן: אדם שמקבל גמלת הבטחת הכנסה, שאמורה להיות גמלה, היא הפכה להיות המשכורת החודשית שלו, שהוא אמור להתפרנס ממנה.

נארימאן סולימאן: גברת שלי יחימוביץ, אני אישית ביקשתי ממך לבוא למרכזים.

נארימאן סולימאן: אני צריכה אותך כדי שתראי משהו אחר ותשפיעי, כי אני מפחדת מהציבור, לשנות אם צריך לשנות.

ג'מאל זחאלקה: לא כך חושבים המשתתפים.

ג'מאל זחאלקה: המשתתפים לא חושבים כך.

ג'מאל זחאלקה: הייתי שם עשרות פעמים, מתעללים בהם.

ג'מאל זחאלקה: מתעללים באנשים, זה שקר.

חיים כץ: חבר הכנסת זחאלקה, היא אמרה מראש איפה היא עובדת וגם הבוסים שלה פה.

חיים כץ: היא באה מנצרת אז החלטנו בכל זאת לתת לה לדבר.

ג'מאל זחאלקה: אז מה היא אומרת?

ג'מאל זחאלקה: לא מעניין אותי מאיפה היא באה.

חיים כץ: אנחנו לא נמצאים במליאה.

נארימאן סולימאן: אני מבקשת לומר שני דברים.

נארימאן סולימאן: דבר ראשון, אני לא שקרנית.

נארימאן סולימאן: אני אישה שמאמינה שעבודה זה ערך.

נארימאן סולימאן: אני באה מתרבות ערבית שאומרת שכל אדם רוצה להתפרנס בכבוד ולעבוד.

נארימאן סולימאן: יש קשיים ענקיים במדינה הזאת כדי להשתלב בעבודה ואנחנו צריכים לפרק את החבילה הזאת, למצוא פיתרונות לתעסוקה, כפי שאומרת חנין.

נארימאן סולימאן: התעללות?

נארימאן סולימאן: גברת שלי, תבואי ותיראי.

נארימאן סולימאן: היית בוועדה אמרת משפט ויצאת.

שלי יחימוביץ': סליחה, זאת חוצפה.

שלי יחימוביץ': אני הלכתי לוועדה אחרת.

שלי יחימוביץ': את לא תפקחי לא על הישיבה שלי בוועדות השונות בכנסת ועל חלוקת הזמן שלי ולא על הביקורים שלי במרכזי "אורות לתעסוקה".

ג'מאל זחאלקה: הייתי שם 20 פעם.

חיים כץ: הדיון היה דיון אינפורמטיבי.

חיים כץ: הוא קצת סוער בגלל הנושא אבל הוא היה דיי אינפורמטיבי.

חיים כץ: העלו פה כמה נושאים על עלויות.

חיים כץ: אנחנו מכירים את האוצר מאירועים אחרים.

חיים כץ: אנחנו לא מבינים ב"לארג'יות" שלהם פתאום להרחיב תוכניות, לתת כספים.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את נציגת האוצר.

חיים כץ: מה יש לך להגיד על העלויות של ההשמות?

חיים כץ: מה פתאום ההרחבות האלה בחוק ההסדרים?

חיים כץ: למה לא נותנים לשירות התעסוקה את ה-37 מיליון ובצד אחר מוכנים לתת - - -

יוחנן פלסנר: האם יוכלו להתייחס גם לנושא יצירת התעסוקה.

חיים כץ: למרות שהמליאה מתחילה, תוכלי לדבר ואף אחד לא יפסיק אותך.

מיכל צוק: אני רכזת תעסוקה וקליטה באגף התקציבים במשרד האוצר.

מיכל צוק: הנושאים השונים והרחבים שעלו כאן הם בהחלט בתחום הטיפול שלי.

מיכל צוק: שאלת כמה דברים לגבי "אורות לתעסוקה" ואני רוצה להתייחס בכמה נקודות.

מיכל צוק: לגבי הנושא המשבר הכלכלי וההשלכות שלו על שוק התעסוקה, שזה למעשה הדיון.

מיכל צוק: אין ספק וגם רואים את הנתונים של השלכות המשבר, שהוא משבר העולמי, שהתגלגל לפתחנו על הנושא של התעסוקה.

מיכל צוק: רואים את הגידול בשיעור האבטלה.

מיכל צוק: אגב, לגידול המסוים באבטלה בעליה מ-6.3% ל-7.6% מוסבר גם בגידול בשיעור ההשתתפות, שאלה הפעולות שהממשלה עשתה וממשיכה לעשות כדי שאנשים באמת יחפשו עבודה.

מיכל צוק: בוודאי שכשמחפשים עבודה במצב כזה, זה מסביר חלק קטן מהנושא של האבטלה.

מיכל צוק: אלה באמת צעדים שאנחנו עושים ואני חושבת שהם בכיוונים חשובים, גם בטווח הזה ובוודאי לטווח הארוך.

מיכל צוק: ההתמודדות עם המשבר נעשית במספר מישורים, הן במישור הפיננסי – חבר הכנסת פלסנר שאל לעניין הקרנות.

מיכל צוק: אני יודעת להגיד שהנושא הזה והשינויים בפעילות של הקרנות נבדקת במשרד האוצר על-ידי החשב הכלכלי.

מיכל צוק: זה מונח לפתחו, הם מודעים לנושאים שונים ובוחנים את הנושא.

מיכל צוק: אני לא יודעת להגיד לך מה תוצאות הבחינה, אבל זה נמצא בדיון.

מיכל צוק: דברים נוספים שנעשו וממשיכים להיעשות זה כל הנושא של יצירת מקומות עבודה.

מיכל צוק: יש פעילות מאוד רחבה של האצת תשתיות, בדגש על פעילות שיש בה גידול בהיבט תעסוקתי, כלומר, יוצרים מקומות עבודה.

מיכל צוק: יש השקעה בנושאים של מסלולי תעסוקה, שזה השתתפות הממשלה בשכר של עובדים במפעלים חדשים שקמים או מגדילים את המועסקים שבהם לפי פרמטרים מסוימים וקריטריונים מסוימים שלא אכנס אליהם כרגע.

מיכל צוק: מדובר על שימור עובדים.

מיכל צוק: יש גם תכנית שאנחנו מגבשים כרגע את פרטיה, לעניין שימור עובדים במפעלי תעשייה, בעיקר בפריפריה.

חיים כץ: מה זה בימים אלה?

חיים כץ: יש לכם מטרה מתי אתם מסיימים את העבודה או שאתם יוצרים לעצמכם עבודה?

חיים כץ: יכול להיות שאין לכם מספיק עבודה ואתם מייצרים לכם עבודה כדי להעסיק את פקידי האוצר.

מיכל צוק: אני לא מאלה שמתלוננים על היקף העבודה שלי.

מיכל צוק: יש הרבה ואנחנו באמת מנסים לעשות את המיטב לטובת העניין.

מיכל צוק: לעניין השימור, בתאום עם משרד התמ"ת, אנחנו מתכוונים להפעיל בשבועות הקרובים, ואפילו פחות, תכנית שנקרא "חמת".

חיים כץ: זאת אומרת שבחודש הקרוב תבואי לדווח לוועדה לאן הגעתם?

מיכל צוק: זאת תכנית שאנחנו מייעדים לה 150 מיליון שקל, במטרה לשמר תעסוקת עובדים במפעלים בפריפריה, לפי קריטריונים מסוימים.

מיכל צוק: מדובר כאן על לראות את המשבר הזה כהזדמנות.

מיכל צוק: למשל, בנושאים של חינוך כבר עושים את זה.

מיכל צוק: אנחנו עושים הסבה של אקדמאים להוראה.

מיכל צוק: התחילו ללמוד כבר 100 איש ויש רצון להרחיב אותה ל-500 נוספים.

מיכל צוק: התחיל המחזור הראשון באנגלית, רוצים להרחיב את זה גם למקצועות של מדעים מדויקים, מתמטיקה וכיוצא באלה, שיש בהם מחסור במורים, כדי לנצל ולהתאים מצד אחד את כוח האדם.

מיכל צוק: אתה צודק, נפלטים אנשים עם כישורים שמתאימים להוראה שיכולים לענות על צורך קיים וחשוב לממשלה ולמדינה ולכולנו בנושא של החינוך.

מיכל צוק: בהיבט הזה יש להשקיע בהם וליצור את התעסוקה שלהם.

מיכל צוק: זה מענה על צורך מאוד חשוב אז עושים גם את הדבר הזה.

מיכל צוק: זה על קצה המזלג בנושא של המשבר.

מיכל צוק: אנחנו עושים את כל המאמצים מתוך כוונה לצמצם את הפגיעה של המשבר ואת ההשלכות שלו על התעסוקה.

מיכל צוק: אני אומרת לצמצם כי למנוע משבר שהוא עולמי ומתגלגל למדינת ישראל, לא ניתן למנוע.

מיכל צוק: אם מישהו יאמר שהוא יודע להעלים את הבעיה, אני לא חושבת שיש יכולת לעשות את זה.

מיכל צוק: יש כוונה ויש שיתוף פעולה בין משרדי הממשלה כדי לצמצם את הגידול בהיקף האבטלה שהוא תוצאה של המשבר הכלכלי.

מיכל צוק: דבר שני.

מיכל צוק: יש צורך לעשות פעולות שיקדמו אותנו כמדינה בתחום התעסוקה וכתוצאה גידול בתוצר ויציאה מהמשבר.

מיכל צוק: אם אנחנו מדברים על המשך פעילות לשיפור שיעורי ההשתתפות בשיעורי התעסוקה, אנחנו משקיעים כספים בהכשרות מקצועיות ובהסבות אקדמאים.

מיכל צוק: דיברנו על ההסבות של המורים.

מיכל צוק: אנחנו משקיעים כספים והוספנו כספים לנושא של הנדסאים, להגדיל את שיעור ההנדסאים.

מיכל צוק: ישנו הנושא של העובדים הזרים שלא דובר כאן.

מיכל צוק: אין ספק שזה דבר שנמצא במדיניות של הממשלה והוא חשוב.

חיים כץ: יש מגמה להעלות את הכספים לשירות התעסוקה?

מיכל צוק: אני מייד אתייחס גם לנושא התקציבי.

חיים כץ: תיכנסי לנושא התקציבי, תסתכלי על השעון, אנחנו נקבל נזיפה.

מיכל צוק: גם בנושא של העובדים הזרים אנחנו פועלים בשני מישורים.

מיכל צוק: אחד, להתמודד עם הבעיה של העסקת עובדים זרים שהמספרים של החוקיים והלא חוקיים הולכים וגדלים והם תופסים מקומות עבודה של ישראלים.

מיכל צוק: אגב, בעיקר בדרגות השכר הנמוכות והמיומנויות הנמוכות.

מיכל צוק: זה משהו שהוא במדיניות של הממשלה ועושים שם צעדים ויש הרבה מה לעשות.

מיכל צוק: זה על קצה המזלג הפעילויות שאנחנו עושים.

משה מוץ מטלון: יושבים פה אנשים ששלחו אותם לעבוד כעובדי ניקיון ברמות הכי נמוכות.

משה מוץ מטלון: האנשים האלה יושבים פה בחדר.

מיכל צוק: אני חונכתי ותפיסת עולמי היא שכל עבודה מכבדת את בעליה.

מיכל צוק: תכף אתייחס לנתונים ול"אורות לתעסוקה".

שלי יחימוביץ': כל עבודה מכבדת את בעליה אבל זה סוג העבודה שלא היית רוצה שילדייך יעשו, למשל.

מיכל צוק: אתם יודעים מה?

מיכל צוק: אני דווקא חושבת שחשוב להתייחס גם לנושא הזה.

מיכל צוק: אם אנחנו מסתכלים בראייה ארוכת טווח - - -

שלי יחימוביץ': אנחנו פה חרדים לזכויות של עובדי הניקיון, בניגוד לאחרים.

חיים כץ: חבר הכנסת מטלון, כחבר כנסת חדש אני רוצה שתדע שברגע שהמליאה מתכנסת המליאות לא עובדות.

חיים כץ: אנחנו חורגים פה בגלל הנושא, למרות שאנחנו לא הולכים לקבל החלטות.

חיים כץ: תן לנציגת האוצר - - -

שלי יחימוביץ': אסור לנו להמשיך ולקיים את הישיבה בלי אישור מיושב הראש.

חיים כץ: אני יודע.

חיים כץ: תיגשי לעניין התקציבי ונעשה ישיבת המשך כי הנושא מרתק.

מיכל צוק: חברת הכנסת יחימוביץ, אני חושבת שצריך להסתכל בראייה ארוכת הטווח כי אין ספק שאנשים שהיו במעגל אבטלה כרוני ולא עבודה הרבה שנים ואנחנו נתקלים בתופעה שיש דור ראשון ושני ושלישי של אנשים שהם מקבלי הבטחת הכנסה.

מיכל צוק: אני לא חושבת שמי מהיושבים כאן מסביב לשולחן חושב שזה הדבר הנכון ושככה צריך להשאיר ולטאטא את הבעיה מתחת לשטיח.

מיכל צוק: צריך לתת את הכלים ואת הטיפול הנכון ואת ההתמודדות.

מיכל צוק: זה מה שעומד לנגד עיניי, ואני מדברת כנציגת משרד האוצר שביחד ובשיתוף – אגב, אנחנו עובדים עבודה בין-משרדית.

חיים כץ: תתייחסי רק לכסף.

מיכל צוק: גם לכסף.

חיים כץ: לא, רק לכסף.

חיים כץ: רק לכסף אני רוצה.

חיים כץ: אני מבקש ממך.

מיכל צוק: תן לי להשלים משפט ואני אתייחס.

מיכל צוק: בנושא של “אורות לתעסוקה” אנחנו לא יושבים במחשכי החדר ומוציאים תכנית.

מיכל צוק: למעלה מעשור נעשית עבודת מטה מאוד יסודית, הן על ידי ועדות ציבוריות - - -

חיים כץ: את זה הבנו.

חיים כץ: לא, לא, לא, סליחה.

מיכל צוק: בצוות בין משרדי המליצו בדיוק על הפריסה הזאת.

מיכל צוק: אני פשוט חייבת להשלים - - -

חיים כץ: את לא חייבת להשלים.

מיכל צוק: לעניין הכספים אתייחס קודם לתקציב של שירות התעסוקה.

מיכל צוק: נאמרו כאן כל מיני אמירות לגבי שירות התעסוקה, שרוצים לייבש את שירות התעסוקה, רוצים להחליש את שירות התעסוקה.

מיכל צוק: אני אחראית על שירות התעסוקה מבחינת משרד האוצר בדיוק כמו שאני אחראית על "אורות לתעסוקה".

מיכל צוק: יש לי שני ילדים הפרטיים שלי.

מיכל צוק: אני אוהבת כל אחד אותו דבר אבל כל אחד שונה.

מיכל צוק: בנושא של שירות התעסוקה ו"אורות לתעסוקה" צריך לעשות את חלוקת העבודה הנכונה לטובת העניין.

מיכל צוק: אני תכף אכנס לעניין של אורות התעסוקה - - -

חיים כץ: את לא נכנסת.

חיים כץ: תיכנסי לכסף, תיתני לנו נתונים ומספרים ואנחנו הולכים הלאה.

מיכל צוק: יוסי הציג את ה-137 מיליון שקלים.

מיכל צוק: יוסי יודע שסיכמתי איתו על תוספת של 8 מיליון שקל.

מיכל צוק: נתנו 25 מיליון שקל, שחלקם נוצל וחלקם עוד לא, לכל מיני תכניות ופעולות של שירות התעסוקה.

מיכל צוק: אתמול דיברנו על תוספת של 2 מיליון שקלים נוספים לשירות התעסוקה.

חיים כץ: זאת אומרת שחסרים לו 20 מיליון.

מיכל צוק: אנחנו יושבים באופן אינטנסיבי עם שר התמ"ת.

חיים כץ: בסדר, מה עם “אורות לתעסוקה”?

מיכל צוק: באשר ל"אורות לתעסוקה".

מיכל צוק: היריעה מאוד רחבה.

מיכל צוק: אנחנו חושבים שהתכנית הזאת ראוי ונכון להשקיע בה.

חיים כץ: כמה אתם מתכוננים להשקיע בה?

חיים כץ: אל תגידי לי מה ראוי.

חיים כץ: תני לי מספרים.

מיכל צוק: אני מייד - - -

חיים כץ: אין מייד.

חיים כץ: תני לי כמה אתם מתכוננים להשקיע?

חיים כץ: תני לי את המספר, תודה רבה.

מיכל צוק: אני מניחה שאתה שואל על משהו אחד - - -

חיים כץ: לא, לא, אני שואל את המספר שאתם הולכים להשקיע ב"אורות תעסוקה".

מיכל צוק: בואו נפריד.

מיכל צוק: יש תכנית שהיא הפיילוט, התכנית הניסיונית שפועלת היום וזה תקציב מסוים שקיים.

חיים כץ: והוא?

מיכל צוק: למיטב זכרוני, ספר התקציב טרם הוגש, ולמיטב זכרוני התקציב שמופיע שם הוא סדר גודל 150 מיליון.

אריה ביבי: אמרו 170.

מיכל צוק: אני אומרת למיטב זכרוני.

חיים כץ: בכמה אתם רוצים להגדיל אותו?

מיכל צוק: התקציב הזה כולל בתוכו גם את הפעילות של המנהלה בתמ"ת.

מיכל צוק: זאת אומרת, התקציב של הפעילות של המרכזית הוא יותר נמוך מה-150 מיליון שאני זוכרת.

חיים כץ: בכמה אתם הולכים להגדיל אותו?

מיכל צוק: שניה.

מיכל צוק: אם במסגרת חוק ההסדרים הכנסת תאשר את הפריסה הארצית, כמו שאנחנו חושבים שנכון לעשות - - -

חיים כץ: בכמה אתם הולכים להגדיל?

חיים כץ: אני לא רוצה לדעת מספר.

מיכל כץ: שניה.

חיים כץ: לא שניה, נגמר הדיון.

מיכל כץ: אני לא יכולה לתת לך מספר מדויק כי צריך להבין את התהליך.

מיכל כץ: התהליך הוא תהליך מכרז.

מיכל כץ: יצא מכרז - - -

חיים כץ: אם הכול יהיה כמו שאתם רוצים, כמה אתם הולכים להגדיל אותו בכסף?

מיכל צוק: עוד פעם - - -

חיים כץ: לא עוד פעם, תני לי מספר אחד.

חיים כץ: תענו פעם אחת באוצר למה ששואלים אתכם.

מיכל צוק: אני לא רוצה שיעוותו את דבריי.

מיכל צוק: כדי להבין את העלות של התכנית הזאת, צריך להבין שיש לה שני צדדים.

מיכל צוק: צד אחד הוא ההשקעה - - -

חיים כץ: לא, לא, רק ההשקעה, אין צד שני.

חיים כץ: כמה אתם הולכים להשקיע?

מיכל צוק: כרגע - - -

חיים כץ: את יודעת לענות למה שאני שואל אותך, אז אני מבקש ממך לענות?

מיכל צוק: אני אגיד בצורה מאוד ברורה.

מיכל צוק: בספר התקציב לשנת 2010, שהיא השנה שבה אמורה להיות היערכות לפריסה הארצית, מעבר לתקציב השוטף שדיברנו עליו, יש, למיטב זכרוני, כ-70 מיליון שקלים לנושא של היערכות - - -

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.