ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 12, 2009-06-03 09:30

דוד אזולאי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים בעניין התנהלות המשטרה והארועים.

דוד אזולאי: למען האמת, היינו אמורים לקיים היום דיון משולב גם בנושא האירוע בבית שמש, וגם האירוע של ראשי רשויות.

דוד אזולאי: אבל היות והתרגיל של פיקוד העורף מתבצע היום במספר רשויות, ביקשו ראשי רשויות לדחות את הדיון הזה למועד אחר, ואכן אני אעשה זאת, ואני מתנצל בפניכם.

דוד אזולאי: רבותיי, שמעתי על האירוע המצער בבית שמש.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד שלא העמקתי בפרטים, גם לא צפיתי באותו ערב בטלוויזיה, אלא האזנתי לרדיו.

דוד אזולאי: אני חייב לומר, זה היה נשמע נורא ואיום.

דוד אזולאי: אני מצר על כך ואגיד לכם גם למה.

דוד אזולאי: לא רק המשטרה - אני יודע כמה מוסדות ציבור משקיעים בשינוי תדמית, ביחצנות, הרבה מאוד כסף, הרבה מאוד השקעה אנושית על מנת לשפר תדמית.

דוד אזולאי: לצערי הרב אירוע כזה, מבלי להיכנס כרגע לפרטים, הורס עבודה רבת שנים של שיפור תדמית, כי מה שיזכרו חלק גדול מהאנשים - אי אפשר להתעלם מהעבודה שהמשטרה עושה בכל מיני אירועים.

דוד אזולאי: בנושא של סדר ומשמעת, בנושא של פינויים, בנושא של תאונות דרכים, ועוד כהנה וכהנה.

דוד אזולאי: אפשר למנות פעולות שיש להעלות אותן על נס, על כל מה שעושה המשטרה.

דוד אזולאי: אבל כאשר קורה אירוע כזה, אדוני מפקד המחוז, אני חושב שזה גורם נזק בלתי רגיל לתדמית של המשטרה.

דוד אזולאי: לכן דווקא משום כבודה של המשטרה, החלטתי לקיים את הדיון הזה, ולהזמין לכאן גם את ההורים של הילד על מנת לשמוע יותר פרטים על כל מה שראינו.

דוד אזולאי: כדי שנתחיל את הדיון, הייתי מבקש קודם כל להקרין, או שנפתח את הדיון ואחר כך נמשיך.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אריה ביבי ביקש רשות דיבור, אני אאפשר לו.

דוד אזולאי: אחר כך הייתי רוצה לשמוע את ההורים.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, אין ספק כאשר עובדים אז יש גם טעויות, אבל לא המקרה הזה.

אריה ביבי: המקרה הזה שונה ממקרים אחרים.

אריה ביבי: אני מסכים לכל מלה שאמרת בקשר לתדמית.

אריה ביבי: אנחנו שלחנו את השוטרים להגן על החוק, לשמור על הסדר, והם עושים את זה.

אריה ביבי: הם עושים את זה נאמנה השוטרים בירושלים.

אריה ביבי: הייתי במדים של אהרון פרנקו ידידי, והייתי גם מפקד ירושלים, ואני יודע שבירושלים בשונה ממחוזות אחרים יש להם גם את העבודה הקלאסית, וגם את הנושא של הביטחון.

אריה ביבי: זאת אומרת, אתם פה בכמה כובעים - בכובע של המשטרה הקלאסית, ובכובע של הביטחון.

אריה ביבי: כאשר באים ומצביעים אזרחים על חשודים, ומשטרה מגיעה למקום, ורואה שנער או נערים שהם לא מוכנים להיחקר.

אריה ביבי: חלק מהם שיכורים, חלק מהם עם סכינים, חלק מהם עם כל מיני דברים, ואז היא צריכה לקחת מישהו לחקור אותו.

אריה ביבי: למשטרה יש חוק, איך היא תחקור אותו אם הוא לא מוכן לעלות לניידת?

אריה ביבי: כמובן היא חייבת להשתמש בכוח סביר על מנת להעלות אותו לניידות, או שקצין חקירות או קצין נוער יחקור אותו.

אריה ביבי: אדוני היושב ראש, אנחנו נתנו למשטרה את הזרוע הזאת שהיא תטפל בדברים כאלה.

אריה ביבי: נכון, שההורים פה, ואני מתאר לי שכואב להם.

אריה ביבי: חס וחלילה, אם לילד שלי היה קורה דבר כזה, והיה מגיע לבית חולים, או שהיה מגיע הביתה כולו שרוט וחבול, גם אני הייתי חרד.

אריה ביבי: אבל לא תמיד ההורים יודעים, עם כל הכבוד.

אריה ביבי: לא תמיד ההורים יודעים מה הילד עשה בדיוק, כי הם בסערת רגשות.

אריה ביבי: הם קודם כל אומרים תשמע, המשטרה עשתה כך וכך, אבל לא אומרים מה באמת עשה הילד.

אריה ביבי: במקרה הזה עם כל הצער, לעניות דעתי, ועם כל התמונות שהתקשורת מציגה כי תראה, מה שמעניין אותה לא כלב נשך בן אדם, אלא בן אדם נשך כלב, זה דבר חדשותי.

אריה ביבי: זה מה שמעניין את התקשורת.

אריה ביבי: מעניין אותה איך להביא לידי כך שיהיה לה דברים חדשותיים.

אריה ביבי: לדעתי, המקרה הזה מזעזע לראות אותו, מזעזע לשמוע אותו, רק כשאתה יורד לגופו של עניין.

אריה ביבי: לעניות דעתי, זה לא המקרה שבאמת המשטרה פה התעללה, או כפי שנשמע בתקשורת עשתה את מה שעשתה.

אריה ביבי: כשאני אשמע, אחר כך תרשה לי עוד פעם להתייחס, אני אשמח מאוד.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מאוד מודה לך.

דוד אזולאי: הייתי מבקש לשמוע את אחד ההורים שיתאר לנו בדיוק מה שקרה, על מנת שנוכל לקבל את התגובות.

חנן כבירי: הייתי מבקש מהיושב ראש, הבאנו איתנו את הסרט המקורי שלא נערך על ידי ערוץ 2, פלוס כמה תמונות שנותרו.

חנן כבירי: ברשות היושב ראש, הייתי מבקש אם אפשר לראות, על מנת לראות אם באמת היתה פה – כפי שהמשטרה טוענת – הפעלת כוח סביר.

חנן כבירי: אחר כך ברשותך אמשיך את דבריי.

דוד אזולאי: בסדר.

יפה שפירא: מי צילם את הסרט?

חנן כבירי: מישהו שהיה נוכח במקום, ממש באקראי.

חנן כבירי: מה שקרה זה דבר כזה.

חנן כבירי: הילדים היו בהפסקה בישיבה, בשעות הצהריים.

חנן כבירי: בית שמש זה מקום חם כפי שכולם יודעים, יש שם מקום שקרוי הבאר.

חנן כבירי: מן מעיין כזה שהם יורדים לרחוץ בהפסקה וחוזרים לישיבה.

חנן כבירי: הילד עם שני חברים שלו היו במקום.

חנן כבירי: כשראו סביבם פתאום שריפה בוערת, הם לקחו את הבגדים ורצו החוצה, התלבשו על השביל, כי פחדו להילכד בתוך השריפה.

חנן כבירי: הילד יצא לשביל, עלה לכביש, הגיע שוטר ואמר לו בוא תעלה לניידת.

חנן כבירי: הילד אומר לו למה?

חנן כבירי: אומר לו תסתום את הפה ותעלה לניידת.

חנן כבירי: אמר לו בסדר, אני רק מבקש, תן לי אפשרות להתקשר להורים שלי להודיע להם שעצרת אותי.

חנן כבירי: פה בעברית פשוטה, או בשפת העם, השוטר התפוצץ עליו.

חנן כבירי: שתי דקות אחר כך הגיעה עוד ניידת, דפקו את הילד, דפקו לו את הראש בעמוד.

חנן כבירי: נתנו לו מכות.

חנן כבירי: גררו אותו, דפקו לו את הראש בכנף של הניידת, רואים את זה בסרט.

חנן כבירי: לאחר מכן השוטר הגדיל לעשות, והחליט שהוא עובר לשיטה אחרת.

חנן כבירי: הוא פשוט הכניס אותו מתחת למנוע של הניידת כאשר המנוע עובד, רואים גם בסרט איך הוא נושך לו את הידיים, ומצמיד לו את הפרצוף למנוע.

חנן כבירי: הילד סבל מכווייה, עד עכשיו היא לא עברה לו.

חנן כבירי: עד פה נגיד בסדר, עד פה כוח סביר.

חנן כבירי: אבל הספר מוכיח על הרשע, ואת זה לא ראו בערוץ 2, חבר הכנסת אריה ביבי.

חנן כבירי: בניידת, הילד יושב עצור כבר בתוך הניידת.

חנן כבירי: לידו יושב שוטר, בא השוטר, פותח את הדלת ונותן לו עוד שתיים בתוך הניידת, לאיזה צורך?

חנן כבירי: פה נגמר האיפיזודה הזאת, פה נגמר הסרט.

חנן כבירי: הגיעו לתחנה, הילד ביקש לשתות לא נתנו לו.

חנן כבירי: שתוי הוא לא היה, סכין – מצאו אולר שמקלפים איתו מלפפונים רק בתחנה, לא בשום מקום אחר.

חנן כבירי: מצאו מברג של משקפיים, אז השוטר אומר לו, זה כלי של פורצים, אתה יודע, אנחנו נפתח לך גם תיק על פריצה.

חנן כבירי: הילד לא היה שתוי וזו עלילה של המשטרה.

חנן כבירי: לאחר מכן, הם אפילו לא טרחו להתקשר לאחד ההורים להודיע.

חנן כבירי: הם לא חייבים.

חנן כבירי: הם לקחו אותו לתחנת המשטרה, מתוך השלושה הם לקחו רק אותו.

דוד אזולאי: מתי נודע לכם שהילד נמצא בתחנת המשטרה?

חנן כבירי: נודע לנו כמה דקות אחר כך ממישהו שהיה נוכח במקום וזיהה את הילד כבן שלנו.

דוד אזולאי: לא מהמשטרה?

חנן כבירי: לא מהמשטרה, מה פתאום.

חנן כבירי: התחנה היתה עוד איזושהי סאגה שאני לא מבין איך מתנהלת משטרה מתוקנת, או חוק מתוקן במדינת ישראל.

חנן כבירי: אבל אני לא הייתי נוכח פיזית.

חנן כבירי: ברשותך, אשתי תמשיך ותספר מה קרה בתחנה.

רינה כבירי: שמי רינה.

רינה כבירי: תוך כדי הארוע חזרתי מהעבודה.

רינה כבירי: קיבלתי טלפון מאוד מאוד מזעזע, עד היום אני סובלת מקוצר נשימה, כתוצאה מזה.

רינה כבירי: הייתי כבר בטיפול פסיכולוגי.

רינה כבירי: קיבלתי טלפון – הורגים את הילד, הורגים את הילד, השוטרים פה הורגים אותו.

רינה כבירי: אני אומרת לו, מי ההורג, על מה הורגים?

רינה כבירי: בואי מהר, בואי מהר, הורגים את הילד.

רינה כבירי: האמת, אני לא ידעתי לאן אני הולכת.

רינה כבירי: לקחתי את התיק, רצתי.

רינה כבירי: ראיתי איזשהו הסעה של "עזרת אחים", קפצתי להסעה.

רינה כבירי: אני אומרת להם חסד, אני אפילו לא ידעתי לאן אני הולכת.

רינה כבירי: הייתי מאוד מבולבלת.

רינה כבירי: התקשרתי לחברה שהיא עו"ד שלנו, וביקשתי שיאתרו לי את הילד.

רינה כבירי: היא אמרה שהילד נמצא בתחנת בית-שמש.

רינה כבירי: הגעתי לתחנת בית שמש כולי נסערת.

רינה כבירי: ניגשתי ליומנאי ושאלתי על הילד, אמרו לי שהוא נמצא בחדר בפנים.

רינה כבירי: רצתי אליו, אני באה לגשת אליו, אמרו לי, גברת את לא יכולה להתקרב לילד, הילד בחקירה את יכולה להכשיל את החקירה.

רינה כבירי: אמרתי לשוטר, לקחת את הילד שלי, העלית אותו לניידת, אפילו לא מתקשר ליידע אותי בתור אמא שלו.

רינה כבירי: אני צריכה לחפש אותו בכל בית שמש?

רינה כבירי: תרים טלפון, תגיד פיניתי לך את הילד.

רינה כבירי: הוא אומר לי לא חלה עליי חובת דיווח.

רינה כבירי: סליחה, לוקחים את הילד – אתה יודע מה הילדים שם אמרו, המשטרה חוטפת ילדים.

רינה כבירי: ילדים שהיו נוכחים בארוע.

רינה כבירי: אני קיבלתי פידבקים, יש לי חברה שהיא מורה שם, הילדים שלה צפו שם, וכל פעם שעוברת ניידת, הם אומרים שהילדים חוטפים ילדים.

רינה כבירי: בתחנה ביקשתי להביא לילד שלי לשתות.

רינה כבירי: השוטר אמר לילד, זה הבית שלי, אתה לא תשתה.

דוד אזולאי: מי זה השוטר, יש לך את השם שלו?

רינה כבירי: כן.

דוד אזולאי: בסדר, רק תשאירי את השם שלו.

רינה כבירי: הוא גם דיבר איתי.

רינה כבירי: הילד אמר שהוא לא נתן לו לשתות, רציתי לדבר עם הילד, הוא לא נתן להתקרב לילד.

רינה כבירי: כעסתי שם, הרמתי את הקול, אמרו לי גברת תצאי מפה, לפני שאנחנו עוצרים אותך.

רינה כבירי: יצאתי מהתחנה, הייתי יותר משעה בחוץ.

רינה כבירי: אני מדברת עם העו"ד לאורך כל הדרך, ואני מבקשת להתקרב לילד, אין עם מי לדבר בתחנה.

רינה כבירי: הילד שלי עצור, אני לא יודעת על מה.

רינה כבירי: אני לא יכולה להכשיל חקירה כי אני לא יודעת על מה עצרו את הילד.

רינה כבירי: תנו לי להתקרב לילד, תנו לי לחבק אותו.

רינה כבירי: הילד בהלם.

רינה כבירי: הרגו אותו שם ממכות.

רינה כבירי: הילד אומר שכאשר הוציאו אותו מהניידת, השוטר הזה צחק ואמר לו, הוא נרדם לי באוטו.

רינה כבירי: הוא דחף אותו, כאבה לו היד ועד עכשיו היד כואבת לו.

רינה כבירי: הוא משך אותו מהניידת, למה אתה צריך למשוך לו את היד?

רינה כבירי: לדפוק אותו גם בגדרות, למה?

רינה כבירי: למה?

רינה כבירי: למה?

רינה כבירי: להכניס אותו בצורה כזו אלימה לתוך התחנה, למה?

רינה כבירי: בשביל מה זה היה צריך להיות?

דוד אזולאי: אני רוצה לראות את הסרט.

חנן כבירי: משפט אחד ברשותך.

חנן כבירי: עצרו אותו על סמך הודאה, ופה זו ההתחלה של הדבר.

חנן כבירי: שילד עם חולצה לבנה ומכנסיים כהים הצית את השדה.

חנן כבירי: ברמת בית שמש יש בערך 9,000 ילדים כאלה.

אריה ביבי: לכמה ילדים יש אולר בכיס?

חנן כבירי: (מצגת) מסביר.

חנן כבירי: הבאנו כמה תמונות שתבינו במה דברים אמורים בכלל, מה זה המעיין הזה.

דוד אזולאי: רבותיי, עד שיאתרו את התקלה, אני אבקש נציג מהמשטרה.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני, מפקד המחוז.

אהרון פרנקו: אתחיל דווקא בדברים הראשונים, מדברים פה על תדמית.

אהרון פרנקו: אין ספק, אנחנו כמשטרה, נמשיך וכנראה לאורך כל הדורות להתמודד ולהגן על התדמית שלנו.

אהרון פרנקו: המשטרה לא פועלת רק באמירות, ופה נזרקות אמירות לחלל, וחבל שהדיון הבא של ראשי רשויות לא נמצא פה, כי זה גם מאפיין.

דוד אזולאי: שלום לך אדוני, ראש עיריית בית שמש.

דוד אזולאי: אהרון פרנקו: אפשר להתלהם, אפשר להגיד הכל במלים.

דוד אזולאי: אתה תצפה בסרט עוד מאה פעמים, אני אשמח מאוד אם תסמן שם מקרה אחד של אלימות.

דוד אזולאי: אני כמשטרה עובדים לפי ראיות, והציג את זה חבר הכנסת אריה ביבי.

דוד אזולאי: אנחנו לא עובדים על פי תדמית ולא עובדים על פי אמירות סתם.

דוד אזולאי: כי כאשר שוטר עומד ליד אזרח שצועק, הרגו אותי, השוטר לא הרג אותו, אבל האזרח צועק.

דוד אזולאי: פה מדובר בהודעה שהגיעה למשטרה של שטח שעולה באש, והמודיע אומר שיוצאים משם נערים, בורחים מהמקום, עם התיאור הזה של מכנסיים שחורות וחולצות לבנות.

דוד אזולאי: ניידת מגיעה למקום, ועוצרת שלושה בני נוער, מבקשת מהם להזדהות.

דוד אזולאי: שניים מזדהים, מוסרים את שמם, השלישי מתנגד.

דוד אזולאי: אומר לא מוכן.

דוד אזולאי: תופס עמוד, שומעים את זה גם בסרט, אין בעיה את הסרט ראינו.

דוד אזולאי: שומעים בסרט, מבקשים ממנו תעזוב את היד, תתלווה אלינו.

דוד אזולאי: לא מוכן, מחזיק את העמוד.

דוד אזולאי: בכוח משחררים אותו מהעמוד.

דוד אזולאי: הוא נשכב, נדחף מתחת למכונית, בכוח מנסים להרים אותו מהאדמה.

דוד אזולאי: הוא מתנגד.

דוד אזולאי: צועק תצלמו, תצלמו.

דוד אזולאי: מגיע מישהו עם מצלמה ומצלם.

דוד אזולאי: בסופו של דבר נלקח לניידת, ושם הוא היה ילד טוב, שונה מההתנהגות שלו מחוץ לניידת.

דוד אזולאי: מגיע לתחנה כדי לגבות ממנו עדות, הילד קצת קשה לו כי הוא עם ריח של אלכוהול ומקיא פעמיים בתחנה.

רינה כבירי: מהמכות.

אהרון פרנקו: האמא מגיעה, היא צועקת בתחנה.

אהרון פרנקו: אני כאבא, כשהבן שלי יהיה במצב כזה, אני לא אצעק על השוטרים, קודם אני אצעק על הבן שלי.

אהרון פרנקו: אבל צועקים על השוטרים, זה סיפור התדמית.

אהרון פרנקו: לא צריך לדעת, היא בעצמה מודה, היא לא ידעה מהי האשמה, היא לא יודעת על מה אפילו.

אהרון פרנקו: בחיפוש עליו, נמצא גם סכין.

אהרון פרנקו: אז נכון, לקילוף תפוזים.

אהרון פרנקו: כל ערב שבת, וכל מוצאי שבת, דוקרים אנשים עם סכינים של תפוזים לא סכינים אחרים.

אהרון פרנקו: מברג, יש לנו שוטר ששוכב בקומה כבר שנתיים עם מברג.

אהרון פרנקו: הוא נדקר עם מברג.

אהרון פרנקו: אז בוא לא נתייפייף כולנו פה ונציג ילדים.

אהרון פרנקו: הילד הזה על פי העדות, בסופו של דבר אז אולי לא אשמים, אבל המשטרה צריכה לחקור את זה.

אהרון פרנקו: היא צריכה לבדוק אם יש להם קשר להצתה בסופו של דבר לא.

אהרון פרנקו: אבל הוא יכול היה למסור את הפרטים והארוע היה מסתיים.

אהרון פרנקו: הוא החליט להתנגד, ולהתנהג לא כמו הילדים האחרים שמסרו את פרטיהם ושוחררו.

אהרון פרנקו: לכן השוטרים נדרשו לאורך כל התהליך לנהוג בכוח סביר בהתאמה להתנגדות שהופעלה כנגדם, ולא מעבר לכך.

אהרון פרנקו: תצפו בסרט.

אהרון פרנקו: מפקד התחנה אם ירצה להוסיף מעבר לזה, גם לחקירה.

אהרון פרנקו: בבקשה.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך, אדוני מפקד המחוז.

דוד אזולאי: אני לא אכנס לפרטי החקירה, אני מניח שמח"ש תעשה את העבודה.

אהרון פרנקו: לא בטוח שהועברה תלונה למח"ש.

חנן כבירי: הועבר תלונה למח"ש אחרי שבועיים.

דוד אזולאי: אני אומר שנניח שהתלונה תועבר למח"ש.

אהרון פרנקו: אנחנו העברנו את החומר בכל אופן.

דוד אזולאי: אני מברך על כך.

דוד אזולאי: אני מקווה שאם ההורים לא הגישו תלונה במח"ש, הם יגישו את התלונה.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, אדוני מפקד המחוז, אני כרגע לא אכנס למה שהיה בשטח עצמו עד שנצפה בסרט.

דוד אזולאי: אבל אני חושב, כשאמא באה ולא מקבלת הודעה שהבן שלה נמצא בסיטואציה כזו או אחרת, מבקשים כוס מים לילד.

דוד אזולאי: לא מדובר על נער עבריין עם עבר פלילי.

דוד אזולאי: מדובר שילד פעם ראשונה יש לו עסק עם המשטרה.

דוד אזולאי: באה אמא, בצדק, מתרגשת ומבקשת תנו לילד לפחות כוס מים.

דוד אזולאי: אני חושב שפה הייתי מצפה לקצת האזנה לרצונות של אותה אמא ושל אותו ילד.

דוד אזולאי: מדובר על כוס מים.

דוד אזולאי: תאמין לי שאם היו נותנים לילד כוס מים ולאמא כוס מים, הכל היה נראה אחרת.

אהרון פרנקו: זה לא הנושא.

דוד אזולאי: אני אומר כדוגמה של רצון טוב כאשר רוצים לפתור בעיה.

דוד אזולאי: כשהולכים על הכל בכוח, אז הכל גם נראה כך.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

ברונו שטיין: אפתח בזה – אפרופו העדות, זה כתוב בנוסח העדות.

ברונו שטיין: "החקירה בוצעה בנוכחות האם רינה כבירי, ת.ז. 05930057".

ברונו שטיין: האמא היתה נוכחת בחקירה שלה.

ברונו שטיין: בשלב זה האמא התקשרה לעו"ד להתייעצות.

ברונו שטיין: ואז האמא אמרה לי שהעו"ד לא מייעצת לה בנושא פלילי.

ברונו שטיין: אדוני היושב ראש, אני מציין פה שאמירה כזאת – שלא נתנו לאמא, והחזיקו אותה מחוץ – הייתי אומר בלשון עדינה שזאת לשון לא מדוייקת מה שנאמר כאן.

רינה כבירי: היומנאי - - -

דוד אזולאי: סליחה, גברת.

דוד אזולאי: ברשותך אדוני.

דוד אזולאי: אני רוצה שתדעי, אולי את פעם ראשונה בוועדת הפנים.

דוד אזולאי: אתם קיבלתם רשות דיבור, נתתי לכם.

דוד אזולאי: יש להם גם זכותה דיבור.

דוד אזולאי: אני מבקש לאפשר לכולם.

דוד אזולאי: אנחנו לא מנהלים כאן שום חקירה, שום בירור.

דוד אזולאי: זהו דיון, ואני מבקש להתייחס לכך בהתאם.

ברונו שטיין: אדוני היושב ראש, מייד כשראיתי את הארוע, ושמעתי את התגובה בתקשורת, אני קיימתי תחקיר יחד עם השוטרים שלי.

ברונו שטיין: אני רוצה לציין מספר עובדות.

ברונו שטיין: היתה פה אמירה שהילד הקיא בגלל שהוא הוכה על ידי השוטרים.

ברונו שטיין: אדוני היושב ראש, עד היום אין בידינו שום תעודה רפואית של הילד, על הכוויות, על השריטות.

ברונו שטיין: שום דבר, למרות שהיתה להם את האפשרות הזאת.

ברונו שטיין: אני רוצה לומר דבר נוסף.

ברונו שטיין: הילד שאמר בתקשורת "שברו לי את המשקפיים", משקפיו לא נשברו.

ברונו שטיין: לא קרה לו שום דבר.

ברונו שטיין: יתרה מזאת, אני יכול להראות פה תמונות של השוטרים שנשרטו.

ברונו שטיין: אבל אני רוצה לציין פה משהו שעולה בעדות שהוא נשאל.

ברונו שטיין: שואלים את הילד, האמא היתה נוכחת.

ברונו שטיין: אתה שיכור, כי אחרי שהשוטרים הריחו ריח של אלכוהול שנדף מפיו, הוא עונה להם: אני מסטול.

ברונו שטיין: שואלים אותו: מה שתית?

ברונו שטיין: הוא אומר וודקה.

ברונו שטיין: כמה וודקה שתית?

ברונו שטיין: החשוד מראה עם האצבעות כמות של חצי כוס.

ברונו שטיין: עכשיו ילד בן 14, אני יוצא מנקודת הנחה שחצי כוס וודקה באמצע היום כשחם, מן הסתם ההשפעה עליו היא - - - אורך הסכין הזאת שמדברים עליה, היא נמדדה על ידינו, היא באורך של 16 ס"מ עם כת מתקפלת.

ברונו שטיין: אדוני היושב ראש, הילד הזה לא נחבל אפילו פעם אחת למרות שהוא התנגד.

ברונו שטיין: הילד הזה היחידי, היו שני ילדים נוספים, לא היה לנו איתם – כשקיבלנו את הארוע, דובר על שלושה.

ברונו שטיין: הרי לכאורה היינו צריכים לעשות גם לשניים האחרים, להכות אותם ולהרביץ להם.

ברונו שטיין: הילד הזה עשר דקות כבל את עצמו לעמוד, ביקשו ממנו השוטרים תתלווה אלינו, והוא סירב בכל תוקף להתלוות.

ברונו שטיין: בסופו של דבר, נאלצו להשתמש בכוח אחרי שהודיעו לו שהוא נעצר.

ברונו שטיין: לקחו אותו, הוא התפרע.

ברונו שטיין: הוא דחף את עצמו מתחת ל- - - אדוני היושב ראש, אין לו שום כוויה.

ברונו שטיין: אגיד משהו לגבי מח"ש שציינת.

ברונו שטיין: אנחנו מיוזמתנו באותו ערב העברנו את החומר למח"ש.

ברונו שטיין: אם הילד הזה היה פצוע, היינו אנחנו במיידי מעבירים אותו לטיפול רפואי.

ברונו שטיין: אתן דוגמה למשל.

ברונו שטיין: אתמול, הסיפור של הרוצח.

ברונו שטיין: אנחנו לקחנו אותו מיוזמתנו לבדיקה לראות אותו שם.

ברונו שטיין: אנחנו מחוייבים על פי חוק לעשות את זה.

ברונו שטיין: אם לילד הזה היו כוויות, היינו לוקחים אותו.

ברונו שטיין: הוא לא ניכווה, משקפיו לא נשברו.

ברונו שטיין: לכל אורך הארוע אפילו פעם אחת הוא לא נחבל.

ברונו שטיין: שאלתי את השוטרים, ידעתם שמדובר בקטין?

ברונו שטיין: הם אמרו, אנחנו הבנו שמדובר בקטין.

ברונו שטיין: אנחנו הרחנו את ריח האלכוהול מפיו, ולכן התנהגנו איתו כך.

ברונו שטיין: הוא התנהג כמו אדם שיכור, צר לי לומר את זה, כמו ילד שיכור.

ברונו שטיין: כפי שאמר מפקד מחוז ירושלים אנחנו מכירים, הרבה מאוד פעמים אנחנו מכירים ילדים כאלו שמסתובבים עם הקולפנים האלו, ובסופו של דבר זה נגמר בארועים שאחר כך אנחנו שואלים למה האלימות - - - צר לי.

ברונו שטיין: לא נעים לי מול ההורים, לא נעים.

ברונו שטיין: לא ביקשנו להעלות את הדברים האלו.

ברונו שטיין: אבל מצד אחד, כשאתה בא ואתה מציג איזשהם שוטרים שהתנהגו לכאורה כמו חיות אדם, אנחנו מכירים את התמונה שהיא אחרת.

ברונו שטיין: אני חושב שהיה ראוי טיפה ככה לנהוג קצת אחרת.

אהרון פרנקו: פה אני מבקש לא להרחיב יותר, זה נמצא ממילא במח"ש.

אהרון פרנקו: הנושא ייבדק.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מאוד מודה לך.

דוד אזולאי: ראש עיריית בית שמש, בבקשה.

דוד אזולאי: הרב משה אבוטבול.

30749: ראשית, אני מתנצל על האיחור.

30749: הפקקים בדרך עשו את שלהם.

30749: בכל אופן הגענו, כי נתבקשנו על ידי היושב ראש הנכבד להגיע ולא להסתפק בשליחת חבר מועצת העיר שיותר בקיא אולי בפרטים.

30749: ראשית, אני רוצה לומר שבאופן עקרוני יש לנו אמון במערכת משטרת ישראל.

30749: אנחנו מדברים כעת נקודתית בלבד לגבי אותו מקרה.

30749: ראוי לציין שהנושא עלה לכותרות גם בעיר בית שמש, וגם בעתונות הארצית והמקומית שדאגו להבליט את העניין הזה.

30749: כראש העיר בית שמש האמירות שלי הן מאוד מצומצמות בגלל שאני לא בקיא, ולא הייתי כמובן בזירת הארוע.

30749: אבל באופן עקרוני חשוב מאוד לומר, שכאשר הדברים נגרמים ונעשים בצורה כזו על ידי המשטרה, וזה מגיע לפרסום מאוד רחב, אז בלי ספק שזה גורם גם נזק תדמיתי למשטרת בית שמש, או למשטרה בכלל.

30749: מן הראוי לדעת שהציבור הכללי בכלל, והציבור החרדי בפרט, מצפה ליותר צעדי אמון בכל מה שקשור בהפעלת כוחות מעבר לממוצע הרגיל.

30749: אני חושב שכאן מדובר במקרה קלאסי – משפחה שאנחנו מכירים אותה שנים רבות בעיר בית שמש.

30749: אפשר לומר מטובי המשפחות בבית שמש.

30749: האבא שימש בתפקידים גם חברתיים וגם חינוכיים בתוך העיר.

30749: כך גם האמא, כך שמאוד קשה לנו לעכל, שדבר כזה קורה דווקא במשפחה כזו מכובדת, שאנחנו מכירים גם את הילד שהוא לומד במוסד חינוכי טוב.

30749: לפעמים דבר כזה מהסוג הזה, גורם גם לנו נזק לא קטן, אם אנחנו מדברים פה על דברים שברור מעבר לכל ספק, שלא מדובר פה חלילה באיזה בחור שאנחנו יודעים נתפס לעבריינות, או לפשע, או דברים מהסוג הזה, שיש לנו מקור לדאגה.

30749: עצם העובדה שהאבא והאמא נלחמים על שמו הטוב של הילד, ומתעקשים על כך, שנעשים דברים אחרים, אז אני חושב שזה באמת ראוי לבחינה מעמיקה.

30749: אני כשראיתי את הסרט, זה גרם לי כמו הרבה מהאנשים בעיריית בית שמש, כשראו את זה, גרם להם מאוד להזדעזע.

30749: אבל יכול להיות שהאמת נמצאת איפשהו באמצע, לא לבן ולא שחור.

30749: אבל ברור שאי אפשר לעבור על זה לסדר היום.

30749: צריכים לעשות בדיקה מעמיקה ולו רק בשביל כבודה של משטרת ישראל.

30749: מר פרנקו ידוע כאחד מהמפקדים, מהטובים שידעה מדינת ישראל.

30749: אבל עם כל זה, אני מצפה בגלל רום מעלתך ורום דרגתך, להיכנס יותר לעומק בנושא הזה לבחון את הדברים.

30749: מדובר בילד טוב באופן עקרוני.

30749: קשה לי לראות את התיאורים שאתם מספרים עליהם.

30749: אני לא בא לחלוק עובדתית צריכים לבדוק את זה הלאה, אתם אומרים שזה הגיע לדרגים גבוהים יותר.

30749: אבל בהחלט הדברים ראויים לבדיקה.

30749: הייתי מאוד רוצה שגם ישמעו את חבר מועצת העיר, מר ראובן כהן, שהגיע במיוחד לכאן.

30749: אולי הוא יודע יותר פרטים, יוכל לשפוך אור יותר בהיר על הפרשה הכאובה הזאת.

30749: אבל אסור לנו, אם רוצים לשמור על שמה הטוב של משטרת ישראל, אסור להחליק את הנושא.

30749: ישנה כאן בעיה שצריכים גם כאן לתת עליה את הדעת.

30749: חשוב שהדברים יינתנו את הדעת.

גדעון עזרא: איזו טענה יש לך למשטרת ישראל ספציפית, זה הכי חשוב פה.

גדעון עזרא: לא ראינו את הסרט, אני מצטער.

30749: אני אענה.

30749: גם אם ילד או כל תושב בעיר בית שמש, ואני יודע על הרבה מקרים שקורים לנו, אפילו במערכת המשפט, שתושבים לפעמים לא מזדהים.

30749: קורים דברים מהסוג הזה.

30749: אני מבחין בין ילד שלא מזדהה או בין תושב שלא מזדהה מטעמים מסויימים שאנחנו עוד נדון בהם.

30749: לבין נקודה שכאשר תופסים פלשתיני או תופסים משהו מהסוג הזה, ישנו הבדל.

גדעון עזרא: איזו טענה יש לך למשטרה, על איזה קטע?

30749: הטענה שלי, כאשר רואים את הסרט, אני לא הייתי בזירה.

30749: רואים את הסרט, גם אתם תראו את זה.

30749: זה נראה מאוד לא טוב.

אריה ביבי: אני ראיתי את הסרט.

30749: נראה מצויין, נכון?

30749: מלבב.

אריה ביבי: אדוני ראש העיר, גם לי היתה תקופה שהייתי ראש עיר כמוך.

אריה ביבי: הייתי יושב ראש ועדה קרואה בלוד.

30749: אולי נראה את הסרט.

אריה ביבי: לא, מהצד המשטרתי היות ואתה נשמע לי מבין במשטרה.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לך, אני ראיתי הורים שהילד שלהם נרצח, כשהייתי מפקד בתל אביב, בקולנוע דן.

אריה ביבי: ראיתי גם הורים שהילדים שלהם נרצחו כשהייתי בירושלים, אז ראיתי את ההתייחסות של ראש העיר למשטרה, כאשר המשטרה לא פיענחה את הרצח, אחרי יומיים, כבר באו אליה בטענות.

אריה ביבי: אני רוצה לומר לך, סכין של 16 ס"מ זה לא דבר של מה בכך.

30749: ידידי היקר, במוסדות החינוך שלנו זה נדיר, ואם יש, אז אולי יש גם אחוז קטן, שאולי זה באמת לקלף תפוזים.

30749: ישנו אחוז קטן.

30749: כי זה לא מכה שפושה בתוך המוסדות שלנו, וראוי לתת את הדעת ידידי היקר.

אריה ביבי: אני חושב, סכין כזאת זה לאבטיחים.

30749: יכול להיות לאבטיחים, אבל דבר אחד בטוח, שאת הסכינים לא מוצאים במוסדותינו, אז לא לעשות הכפשות והכללות בבקשה.

30749: אני אלחם על שמה של העיר.

30749: אלחם על כבודה של המשטרה, ועל כבודה של עירי, למה אני כאן?

30749: תודה.

אריה ביבי: תסלח לי, גם המשטרה עוזרת - - -

30749: המשטרה עוזרת, יש לי אמון באופן מלא בה באופן עקרוני, אבל גם יש לי השגות.

דוד אזולאי: אני מבקש להפסיק עם הוויכוח הזה.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אנחנו נצפה בסרט עכשיו.

דוד אזולאי: צפייה במצגת.

חנן כבירי: רואים בסוף את המכות שהוא נותן לו בתוך הניידת, לא, זה לא מיותר.

חנן כבירי: נתנו לו מכות, הוא קיבל מכות, ויש תלונה במח"ש גם המכות שלנו, את זה לא בדקתם אדוני.

חנן כבירי: רואים את כל הפרצוף שלו מלא בחול, שהיא גררה אותו על הריצפה.

חנן כבירי: תסתכל.

חנן כבירי: בום.

חנן כבירי: בתוך הניידת.

חנן כבירי: בום.

אריה ביבי: לא ראיתי בום אחד אפילו.

חנן כבירי: אולי כדאי להראות שוב פעם.

אריה ביבי: הייתי בטוח שראש העיר יבוא לפה וישבח את המשטרה.

30749: הייתי בטוח שהמשטרה תבוא ותראה שהיתה צריכה להיות רגישה ועדינה.

30749: כל אחד בטוח במשהו אחר, אבל שתינו נמצאים כאן עכשיו.

אריה ביבי: אם הייתי מפקד תחנה, הייתי לוקח אותך בערבון מוגבל.

דוד אזולאי: רבותי, מספיק עם הויכוח הזה.

30749: אם אני הייתי - - - בעיריית בית שמש, לא הייתי מרשה לך לגור כאן אצלי.

30749: אתה תדאג לתושבים, לא רק לעצמך.

גדעון עזרא: לצורך ההבנה, אני רוצה לשאול.

גדעון עזרא: הבנתי לפי הסרט או לפי הדברים שנאמרו פה, שהילד לא רצה להיכנס לניידת.

גדעון עזרא: אני שואל אותך שאלה, או אתכם.

גדעון עזרא: איך היה צריך לדאוג שהילד יגיע לתוך הניידת?

גדעון עזרא: סליחה, מה לעשות?

גדעון עזרא: היו"ר דוד אזולאי: הוא שאל, אתם לא חייבים לענות.

גדעון עזרא: הדבר השני, לצערי, בשנים האחרונות בהתפרעויות כאלה ואחרות, שילדים יותר קטנים, אנחנו מדברים היום על מאחזים בלתי מורשים, הדבר הזה יקרה יום יום ושעה שעה כאשר האנשים לא ירצו להיכנס לניידת.

גדעון עזרא: מה על המשטרה לעשות כאשר מישהו לא רוצה להיכנס לניידת, זה חשוב.

גדעון עזרא: המועצה לשלום הילד שתגיד את דעתה בעניין הזה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מבקש את נציגת המועצה.

דוד אזולאי: אדוני ראש העיר, סיים?

30749: אני רק להוסיף ולומר, באופן עקרוני, שלא להטעות ולא לספר סיפורים בשמי.

30749: יש לי אמון מלא במערכת המשפט ובמשטרה בכלל, ו משטרת בית שמש בפרט.

30749: יש לנו יחסי ידידות ועבודה משותפים עם המפקד הנפלא עוז אליאסי.

30749: אני מדבר כאן נקודתית, שכאן נקודתית נראה לי שהמשטרה יכלה להיות טובה יותר, ידידותית יותר כי מדובר בילד.

30749: ואולי באמת שואל ידידנו מר עזרא, אולי יש רעיון נוסף לחשוב, אולי, לשלוח במקרים כאלה שוטרים נוספים, שאולי יוכלו בלי כל האלימות הזאת להגיע לתוצאות אחרות כאשר מדובר בילדים קטינים.

30749: צריכים לחשוב הלאה.

דוד אזולאי: נציגת המועצה לשלום הילד, בבקשה.

יפעת בויאר: למען הגילוי, המשפחה פנתה אלינו בסמוך למקרה, ניסינו לסייע לה בעיקר סביב החזרה של הילד לבית הספר, כי גם בין השאר הילד הושעה ממערכת החינוך.

יפעת בויאר: אנחנו לא התערבנו בנושא, הוגשה תלונה למח"ש.

קריאה: למה הושעה?

רינה כבירי: לא, הוא לא הושעה.

חנן כבירי: לא רצה לחזור בגלל הלחץ שלו.

יפעת בויאר: היה איזשהו קשר עם המשפחה.

יפעת בויאר: אבל אני דווקא מבקשת לא להתייחס למקרה באופן ספציפי, כי אני מאמינה שהגורמים הממונים יעשו את הבדיקה הראוייה.

יפעת בויאר: אני כן מבקשת להתייחס לנושא ברמה הכללית.

יפעת בויאר: אני חושבת שהויכוח אם סכין מסוכנת, לא מסוכנת, נרצח, מה שמברג עלול לעשות, זו לא השאלה.

יפעת בויאר: בוודאי שאם נערים עוברים על החוק, ואם הם נושאים סכין בניגוד לחוק, או עושים כל פעולה אחרת שהיא בניגוד לחוק, צריך להיערך וצריך לטפל בעניין כפי שהחוק דורש.

יפעת בויאר: אלא, שיש היום בתוקף הנחיות של המשטרה שקובעות כיצד צריך לטפל בנושא הזה, ולא רק הנחיות, אלא שבעוד חודש ייכנס לתוקפו תיקון גדול מאוד שנעשה לחוק הנוער, טיפול והשגחה.

יפעת בויאר: חוק שכל כולו בא להסדיר את הטיפול בנוער עובר חוק, גם בשלבים האלה של מעצר ושל חקירה, כשחוק מתייחס לרוב רובם של הדברים האלה, כמו הודעה להורה כשקטין נלקח לחקירה, כמו נוכחות הורה בזמן החקירה.

יפעת בויאר: זכויותיו של הקטין במהלך החקירה.

יפעת בויאר: מי צריך לחקור אותו, הדרך שבה צריך לעשות את הדברים.

יפעת בויאר: אני רוצה לבקש מהיושב ראש, לנצל את הכינוס כאן.

יפעת בויאר: לבוא ולבדוק האם נערכו בנושא, כי אני חושבת שהדבר החשוב הוא שבאמת נפיק את הלקחים מכאן ואילך.

יפעת בויאר: האם נעשו איזשהן פעולות כדי לבוא ולהסביר וליידע את כל הנוגעים בדבר, בכל אותן הוראות חוק שעומדות להיכנס לתוקף ב-1 ליולי הקרוב.

יפעת בויאר: אציין בהקשר הזה, שבפגישה שערכנו עם שר המשפטים, ביקשנו איזשהו שיתוף פעולה בהוצאת חוברת שבאה ומסבירה את כל הוראות החוק בקשר לכל שלבי ההליך הפלילי בשפה שהיא מובנת לנערים ובני נוער, כדי שגם נערים ונערות שמגיעים לסיטואציות כאלה יוכלו להבין ולדעת מה מגיע להם.

יפעת בויאר: אני אשמח אם גם המשרד לביטחון פנים ירצה לקחת חלק בדבר שכזה.

יפעת בויאר: שוב פעם, זה לא שאנחנו חיים בתוך איזשהו ואקום.

יפעת בויאר: יש הוראות.

יפעת בויאר: היום זה במסגרת הנחיות פנימיות של המשטרה, בעוד חודש ימים זה יהיה, עוד חודשיים ימים, במסגרת חוק.

יפעת בויאר: הדברים דוברו רק כאן בקיץ האחרון בכנסת, ולובנו והגיעו להסדרים טובים בנושא.

יפעת בויאר: צריך פשוט לוודא שהדברים מגיעים לשטח.

דוד אזולאי: תודה רבה גברתי, אני מודה לך.

דוד אזולאי: יש פה נציגים של מח"ש?

דוד אזולאי: בבקשה עו"ד לילה מרגלית, מהאגודה לזכויות האזרח.

לילה מרגלית: אני רוצה לברך את הוועדה על הדיון החשוב הזה.

לילה מרגלית: אני גם כן לא יכולה להתייחס למקרה הספציפי, כי אני לא מכירה אותו.

לילה מרגלית: אבל הבעיה של אלימות שוטרים והעדר טיפול מערכתי הולם, היא בעיה שמוכרת כבר כמה שנים.

לילה מרגלית: אני מאוד מברכת על היוזמה של הוועדה לקיים פיקוח על הנושא הזה.

אריה ביבי: מדברים רק על הנושא הספציפי.

לילה מרגלית: בשנת 2005, מבקר המדינה פירסם דו"ח שבו הוא דיבר על כך שבעוד אחוז קטן של המקרים, בסופו של דבר מגיעים להעמדה לדין פלילי או משמעתי במח"ש.

לילה מרגלית: מצד שני גם בתוך המשטרה - - -

אהרון פרנקו: - - - יכולה להגיד על גוף אחר שבודק את עצמו ונחקר יותר מהמשטרה?

יעקב אדרי: האגודה לזכויות האזרח.

דוד אזולאי: אני מבקש לאפשר לה, היא קיבלה רשות דיבור.

דוד אזולאי: תנו לה להתבטא.

לילה מרגלית: מצד שני, מבקר המדינה דיבר על כך שבאותם מקרים שבהם לא נמדדים בסופו של דבר הליכים פליליים או משמעתיים - -

אריה ביבי: קל מאוד להגיד על המשטרה - - -

לילה מרגלית: - -שאין טיפול מערכתי מספיק בתוך המשטרה.

לילה מרגלית: שאין מספיק תחקירים פנימיים כדי לבדוק, למשל, את הצורך בהליכים מינהליים או צעדים פיקודיים.

לילה מרגלית: אין מספיק מעקב אחר התפלגות של התלונות.

אריה ביבי: מתי בדקת את זה במשטרה?

אריה ביבי: אני מתפלא עלייך.

אריה ביבי: תשמעי, אני במשטרה 30 שנה הייתי.

אריה ביבי: בכל ה-30 שנה היו בדיקות, בתחנה יש בדיקות, במרחב יש בדיקות, במחוז יש בדיקות, במטה הארצי יש בדיקות.

אריה ביבי: מאיפה אתם ממציאים את הדברים האלה?

אריה ביבי: אני לא מבין.

לילה מרגלית: אני מביאה את הדברים מדו"ח מבקר המדינה לשנת 2005, שהביא בדיקה יסודית של הנושא, והגיע למסקנה שיש צורך לחזק את הדברים האלה בתך המשטרה.

לילה מרגלית: ושאין מספיק - - -

אריה ביבי: אין גוף בארץ שבודק יותר מהמשטרה.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך, חבר הכנסת אריה ביבי.

לילה מרגלית: דבר שני, כאשר התקיים דיון בנושא הזה בוועדת הפנים ב-2007, יותר על הנושא של טיפול מח"ש בנושא.

לילה מרגלית: ראש מח"ש הרצל שפירו, היה בדיון ודיבר על מה שהוא כינה, קשר השתיקה בתוך המשטרה שמקשה על האפשרות לבצע חקירות נאותות במח"ש.

לילה מרגלית: אני מברכת על הדיון הזה, ואני מאוד אשמח בהמשך פיקוח.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: נציג מח"ש.

דוד אזולאי: מה תפקידו של אדוני במח"ש?

משה סעדה: פרקליט במח"ש וממונה.

משה סעדה: אנחנו קיבלנו את התלונה לפני מספר ימים.

משה סעדה: לאחר שעיינו בתלונה, החלטנו לפתוח בחקירה.

דוד אזולאי: ממי קיבלתם את התלונה?

משה סעדה: היתה פנייה שלהם, של ההורים.

משה סעדה: החלטנו לפתוח בחקירה.

משה סעדה: כרגע החקירה בעיצומה, אני מקווה שתוך מספר שבועות תהיה לנו החלטה ונוכל לשתף את כל הפורום הזה בהחלטה שלנו.

דוד אזולאי: אני מאוד מודה לך.

דוד אזולאי: ההערה היתה מאוד חשובה, כי פה נאמר שההורים לא הגישו את התלונה למח"ש, ומי שהגיש את התלונה זה היה דווקא אנשי המשטרה.

דוד אזולאי: אז אני שמח - - -

משה סעדה: ייתכן שבמקביל גם הגיע חומר משטרתי.

משה סעדה: אני לא - - -

דוד אזולאי: אני שמח לשמוע שגם ההורים הגישו תלונה במח"ש.

גדעון עזרא: רק רוצה לשאול שאלה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת גדעון עזרא, אני אתן לך לדבר.

דוד אזולאי: אני אאפשר לך ואני אתן לך לשאול.

דוד אזולאי: עד עכשיו נתתי לך.

דוד אזולאי: אבל בוא נשמור על הסדר.

דוד אזולאי: אני מבקש.

דוד אזולאי: מה שאני מבקש מכם אנשי מח"ש.

דוד אזולאי: תשתדלו, אני חושב שהנושא שקיבל כותרות, והנושא נמצא על סדר היום.

דוד אזולאי: הוועדה אינה נוהגת לקיים דיונים מעין אלה.

דוד אזולאי: אבל חרגנו ממנהגנו ואכן קיימנו את הדיון הזה.

דוד אזולאי: וכשתגמרו את החקירה שלכם ויהיו לכם את התוצאות, אני אשמח לקבל את התוצאות על מנת שהדברים יבואו גם לכאן.

משה סעדה: אדוני, החקירה הזאת כמו כל חקירה אחרת, אנחנו ננהל אותה במהירות האפשרית.

משה סעדה: אני מדבר על מספר שבועות.

משה סעדה: את התוצאות אני אמסור.

דוד אזולאי: תודה רבה.

גדעון עזרא: רק לשאול אותו שאלה.

גדעון עזרא: תגיד, אתה אמרת שקיבלתם את התלונה ודנתם והחלטתם.

משה סעדה: עיינו.

גדעון עזרא: עיינתם.

גדעון עזרא: אני שואל אותך שאלה, מדוע אם אתה יכול להגיד, מדוע החלטתם במקרה הזה לבזבז את הכוח בנושא של החקירה הזאת כשיש כל כך הרבה חקירות, ועל איזה סעיף בתוך הסיפור הזה אתם החלטתם לפתוח בחקירה?

משה סעדה: לא הייתי קורא לזה לבזבז.

משה סעדה: כאשר יש תלונה על אלימות.

גדעון עזרא: סליחה, אנחנו נמצאים בעומס רציני מאוד.

דוד אזולאי: רגע, מה אתה רוצה שיעשו, חבר הכנסת גדעון עזרא?

דוד אזולאי: אני שואל מה אתה מצפה שמח"ש יעשו?

דוד אזולאי: קיבלו תלונה שישימו בפח?

גדעון עזרא: לא, הוא אומר עיינו.

גדעון עזרא: כשהוא אומר עיינו, יש פנים לכאן ולשם.

גדעון עזרא: הוא יכול להגיד אני סוגר את העסק.

משה סעדה: אנחנו לא מבזבזים את הזמן.

משה סעדה: כאשר יש תלונה של קטין על אלימות מצד אנשי משטרה, אנחנו חוקרים ובודקים.

משה סעדה: חוקרים את כל המעורבים, גם את השוטרים, גם את הקטין ואת המתלונן.

משה סעדה: בסופה של החקירה, נמסור את ההחלטה שלנו.

גדעון עזרא: אמרת עיינו.

גדעון עזרא: הבנתם על מה אם עיינתם.

גדעון עזרא: באיזה מקרה היית מחליט לא לפתוח חקירה?

משה סעדה: יש מקרים בהם אנחנו סבורים שהמשטרה פעלה כחוק, אז אנחנו סוגרים את התיק.

גדעון עזרא: אתה חושב שהיא לא פעלה כחוק?

גדעון עזרא: אני לא מבין, תסביר את עצמך.

גדעון עזרא: משה אבוטבול: הוא מצא מקום לבדיקה.

גדעון עזרא: אני לא מבין, תסביר את עצמך.

גדעון עזרא: הייתי שר לביטחון פנים, אני לא שואל את השאלות סתם.

גדעון עזרא: תדע לך דבר אחד, עברנו חוויות נוראיות בארועים נוראים.

גדעון עזרא: כשחלק של המשטרה הוא חלק מאוד מרכזי.

גדעון עזרא: כל יום יש הפגנות וארועים כאלו ואחרים עם אנשים שנפגעים הרבה יותר קשה.

גדעון עזרא: האם מח"ש בגודל שלו יכול לטפל בכל התלונות שמגיעות אליו, הוא לא יכול לטפל.

משה סעדה: הראייה שכן.

גדעון עזרא: אני שואל מדוע כאן החליטו לטפל?

אריה ביבי: כי זה תפס תקשורת.

משה סעדה: מעשים שבכל יום שמוגשים למח"ש - מאות תלונות.

אריה ביבי: ידידי היקר, גם לי היו חוקרים במשטרה.

אריה ביבי: ואם היו אומרים לי מספר שבועות לחקור דבר כזה, אתה יודע איפה היו?

אריה ביבי: כל הנושא הזה הייתי חוקר אותו ביום אחד.

אריה ביבי: מה הבעיה להביא את השוטרים?

אריה ביבי: כמה זמן לוקח לחקור דבר כזה?

אריה ביבי: מספר שבועות.

דוד אזולאי: - - - תלונות על מח"ש.

דוד אזולאי: אז מח"ש בכל זאת עושה את העבודה, אז גם כן אנחנו מתלוננים?

איתן כבל: אם כבר התקבלה החלטה להעביר את זה, אני מניח שמח"ש יעשו את העבודה.

דוד אזולאי: נכון, נכון מאוד.

דוד אזולאי: אני מאוד מודה לך אדוני.

יעקב אדרי: אני מתנצל שלא הייתי בתחילת הדיון, אבל מה לעשות, הייתי גם אני בתפקידי כסגן של גדעון.

יעקב אדרי: ההתנפלות על המשטרה היא דבר שבשיגרה.

יעקב אדרי: אשמים, לא אשמים, קודם כל מאשימים אותם.

יעקב אדרי: לא הייתי בתחילת הדיון, אני רוצה להיות מאוד זהיר בדבריי.

יעקב אדרי: הנושא של מח"ש, גם בזמנו טיפלתי בנושא הזה.

יעקב אדרי: היה גם דיון בכנסת.

יעקב אדרי: מה שיהיה, מזה אני חושש, הסיפור בבדיקות של מח"ש.

יעקב אדרי: אני מאוד מעריך, ואני בטוח שאתם שעושים את הבדיקה נאמנה.

יעקב אדרי: זה יימשך הרבה מאוד חודשים.

יעקב אדרי: בינתיים יתקעו שוטרים בקידומים ובחקירות, הם גם יהיו מושבתים.

יעקב אדרי: חלק מהם, אני לא יודע על מי מדובר.

יעקב אדרי: קל מאוד לבוא ולהתנפל.

יעקב אדרי: אני חושב שאנחנו צריכים גם בין היתר, לחשוב איך עושים את הבדיקות האלה מהר, על מנת לא לשתק אותם, על מנת שימוצה הדין בצורה הכי נכונה והכי מהירה, כי אני מכיר הרבה מאוד עוולות לשוטרים ולקצינים שתוקעים אותם, ואחרי זה משחקים ראש קטן.

יעקב אדרי: אני גם חושב, שלאור האתגרים שעומדים בפני המשטרה, צריכים להיות מאוד זהירים כאשר מתנפלים על המשטרה.

יעקב אדרי: ושוב, אני לא יודע, לא שמעתי על המקרה.

יעקב אדרי: אני רוצה להיות זהיר בדברים שלי.

דוד אזולאי: לא שמעתי שמתנפלים על המשטרה.

יעקב אדרי: ברוך השם, עושים את זה כל יום.

דוד אזולאי: סליחה, באמת.

דוד אזולאי: אתם מוציאים את זה מהפרופורציה.

דוד אזולאי: חברים, הם בסך הכל באו ואמרו.

דוד אזולאי: אני אישית יש לי תלונות קשות על מח"ש.

דוד אזולאי: כשאני שומע שמח"ש בכל זאת לקחו את הנושא לטיפול--

יעקב אדרי: זה יקח חצי שנה לפחות.

דוד אזולאי: --אני מברך על כך.

דוד אזולאי: אחרת, מה אתה מצפה?

דוד אזולאי: רבותיי, אתם אנשי משטרה לשעבר, קצינים בכירים במשטרה, שרים לשעבר במשטרה.

דוד אזולאי: אז אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אזולאי: מה אתם רוצים, שומעים פה את ההורים, שומעים את הילד, ראינו תמונות.

דוד אזולאי: מה אתם רוצים?

יעקב אדרי: שהבדיקה שלהם תהיה מוגבלת בזמן.

משה סעדה: בתיק הזה כמו בתיקים אחרים, נעשה בדיקה מהירה מאוד, משך מספר שבועות.

משה סעדה: היעדים שלנו בתיק - - -

יעקב אדרי: בוא נראה מתי התקבלו התוצאות של הסיפור הזה.

דוד אזולאי: אנחנו נעקוב אחרי זה.

דוד אזולאי: אני מבקש שיבוא לדיון בוועדה.

גדעון עזרא: אדוני היושב ראש, שלשום היה ביצהר, לפני שבוע היה ליד הכנסת.

גדעון עזרא: לא יכולים לטפל בכל הפניות.

יפעת בויאר: יש לנו פניות - - - - - - של עבירות שוטרים.

אריה ביבי: הפחד שלי שאנחנו נשפוך את התינוק עם המים.

אריה ביבי: אנחנו גם כך כבלנו את ידי השוטרים בכל מיני דברים.

אריה ביבי: לא ייתכן שאדם שאומרים לו תשמע, אתה מעוכב והוא לא יעלה לניידת ויגבו ממנו מספר מלים.

אריה ביבי: לגבי מח"ש.

אריה ביבי: אני הייתי גם ראש אכ"א.

דוד אזולאי: נקיים דיון על מח"ש.

אריה ביבי: אני גם הייתי ראש אכ"א במשטרה.

אריה ביבי: ואני רוצה לומר לכם שכל תלונה אל שוטר, זה עוצר את כל הקידום שלו עד שתתברר התלונה.

אריה ביבי: למה אני אמרתי לו מספר שבועות, גם היו חוקרים אצלי, מה אפשר לעשות הייתי גם מפקד מרחב ירקון.

אריה ביבי: היו אצלי גם חוקרים, כל חוקר צריך להתעסק ב-200 תיקים, והוא עושה את זה יום יום.

אריה ביבי: מספר שבועות לתיק כזה?

אריה ביבי: הייתי מגביל את הנושא הזה בזמן של מספר ימים לא שבועות.

30749: שאלה היושב ראש, האם האמון הגורף שאני שומע כאן כלפי המשטרה, זה גם בהפגנות של "עמונה" ובמקומות אחרים של הימין?

30749: או ששם פתאום הערעור קיים, סתם שאלה של טעם.

30749: בעיקר בימין בתקופות האחרונות, שם לא שמענו אתכם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

אריה ביבי: המזל שלנו המשטרה לא פוליטית.

30749: לא קשור לפוליטיקה, השאלה על מי כיף - - -

גדעון עזרא: איפה היתה אלימות?

דוד אזולאי: אני חושב, כאשר מדובר באלימות שוטרים, אי אפשר להתעלם מכך שהורים שרוצים להגיש תלונה, שמח"ש יקבע שזה לא אלימות.

דוד אזולאי: אתה קובע שזאת לא אלימות?

דוד אזולאי: אני שואל.

גדעון עזרא: אני שואל שאלה ולא מקבל על זה תשובה.

גדעון עזרא: איך לפי דעתך יושב ראש הוועדה היה צריך להכניס את הנער לניידת, איך?

אריה ביבי: תסביר אתה?

דוד אזולאי: לקחת ילד בכוח להכניס אותו, אני שואל זה כן מקובל עליך?

גדעון עזרא: הוא חיבק את העמוד.

רינה כבירי: הוא פחד.

גדעון עזרא: איך אתה מתיר את הילד מהעמוד?

דוד אזולאי: תגיד לי, בן כמה הילד, הוא בן 14.

דוד אזולאי: לא צריך יותר מדי כוח כדי לחלץ אותו מהעמוד הזה.

גדעון עזרא: סליחה, לגבי הילדים בהינתקות?

גדעון עזרא: אתה יודע כמה - - -

30749: גם שם כאב לכולם.

דוד אזולאי: בשביל זה הוא שוטר, יש לו את הכלים ויש לו את האמצעים לעשות את זה.

גדעון עזרא: אני שואל אותך שאלה.

גדעון עזרא: איך אתה נמצא בשטח, רוצה להיכנס לניידת לנסוע לתחנת המשטרה.

גדעון עזרא: איך אתה מתיר את הילד מהעמוד?

אריה ביבי: אני מוכן להביא ילד ולעשות הצגת תדמית.

חנן כבירי: למה להכות אותו בתחנה ובניידת?

חנן כבירי: למה?

חנן כבירי: הוא עצור.

חנן כבירי: איך זה הגיע למח"ש, הוא הוכה בניידת.

חנן כבירי: אתה ראית מה שרצית, חבר הכנסת ביבי, אתה לא כזה עיוור - - - כל הארץ הזדעזעה מזה ואתה אומר שזה בסדר, זה פשוט מדהים.

אריה ביבי: סכין של 16 ס"מ.

חנן כבירי: 16 ס"מ?

דוד אזולאי: אני אבקש להפסיק עם הויכוח הזה.

דוד אזולאי: תודה.

חנן כבירי: חבר הכנסת ביבי, זה שקרי.

חנן כבירי: יגיעו למח"ש דברים שאתה לא תאמין לאן זה מגיע בכלל.

דוד אזולאי: סליחה, לא, אני לא מרשה, עד כאן.

דוד אזולאי: חבר מועצת העיר בית שמש, ראובן כהן, בבקשה.

ראובן כהן: לא הגיעו כל חברי המועצה, הגעתי רק אני.

ראובן כהן: בוקר טוב, תודה רבה על הדיון.

ראובן כהן: אני מדבר גם בכובע של חבר מועצת העיר וגם כמתנדב במשטרה לשעבר.

ראובן כהן: זאת אומרת, אני מכיר את המשטרה.

אריה ביבי: היית במקום?

ראובן כהן: לא.

ראובן כהן: לא הייתי בארוע.

30749: גם אתה לא היית, ביבי.

30749: רובם לא היו, גם ההורים לא היו.

דוד אזולאי: אל תשתלט על הדיון, חבר הכנסת ביבי.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך.

דוד אזולאי: אני מכבד אותך, אני מעריך אותך מאוד, אבל תן לדיון להתנהל, עם כל הכבוד שהייתם במשטרה, אתם מבינים במשטרה.

דוד אזולאי: מותר לך לשאול מה שאתה רוצה, אבל אי אפשר לעצור את הדיון.

ראובן כהן: חבר הכנסת ביבי, אני לא הייתי במקום, ברוך השם, שלא הייתי במקום.

ראובן כהן: כי אם הייתי במקום, הייתי מגן עליו בגופי, כי זה תפקידי.

ראובן כהן: אשתי היתה במקום והשכן שלי היה במקום.

ראובן כהן: המקום נמצא מתחת לבית, מתחת למרפסת.

ראובן כהן: דיברתי עם עד הראייה היום בבוקר, כדי להיות בטוח במה שאני אומר.

ראובן כהן: אמרתי לו, תגיד לי טוב טוב, היה פה נסיון תקיפה של הילד כלפי השוטרים.

ראובן כהן: אמר לי דבר אחד הילד עשה.

ראובן כהן: תפס את העמוד ולא רצה לצאת.

ראובן כהן: הוא לא נשכב, השוטרים השכיבו אותו.

ראובן כהן: קודם כל תקיפה כלפי השוטרים לא היה ולא היה נסיון לתקיפה.

ראובן כהן: הבאתי ליושב ראש את המכתב שלי למר עוז אליאסי, יש את התשובה של הסגן שלו, עו"ד רוני מרקוביץ.

ראובן כהן: תגובה מאוד פוגעת, אגיד לכם את האמת.

ראובן כהן: "קיבלתי את מכתבך, לצערי אתה לא מכיר את הפרטים, התיק נמצא במח"ש".

ראובן כהן: בקיצור.

ראובן כהן: שלוש מלים התשובה שלו.

ראובן כהן: ממש תשובה מדהימה.

אהרון פרנקו: זאת תשובה מצויינת.

ראובן כהן: תשובה באמת יפה.

ראובן כהן: אני פשוט לומד איך לענות תשובות לאנשים.

איתן כבל: במקרה הזה, גם אם אני רוצה לתמוך, לא אמרתי שאני מהצד שלו, לא צריך לקחת כל מלה ולהפוך אותה כאילו מדובר במי יודע מה.

ראובן כהן: חבר הכנסת כבל, אני יכול לדבר?

איתן כבל: קודם כל, אתה יכול ועוד איך.

דוד אזולאי: בשביל זה אתה פה כדי לדבר ולהגן על זכות הדיבור שלך ולאפשר לך להתבטא.

איתן כבל: בואו לא נגזים, גם אם אתה רוצה לשרת נכון את העניין שלך.

דוד אזולאי: אני מציע לך, היות ואתה כנראה פעם ראשונה פה בוועדת הפנים.

דוד אזולאי: אנחנו צריכים לעזור לך.

דוד אזולאי: אני מציע לך - עזוב את הנושא של המכתב כרגע.

דוד אזולאי: קיבלת תשובה פורמלית, היא לא מספקת זה נכון, אבל עזוב את זה.

דוד אזולאי: בוא תתייחס למקרה הספציפי.

דוד אזולאי: תודה.

ראובן כהן: ישבתי אתמול עם עוז אליאסי, בחור מאוד יקר שאני מכיר אותו.

ראובן כהן: התגובה שלו היתה פחות או יותר אותו דבר.

ראובן כהן: אני שואל שאלה מאוד פשוטה.

ראובן כהן: ראינו את הסרטון, אי אפשר להגיד שהילד לא קיבל מכות.

ראובן כהן: הילד לא קיבל מכות, אבל הראש שלו נחבט בכביש, זה ודאי.

ראובן כהן: הילד לא קיבל מכות, הראש שלו הוכנס מתחת לרכב כשהוא דולק.

ראובן כהן: אז שלא יגידו שלא היה פה כלום, הראש שלו היה בפנים, וראינו את זה בפנים.

ראובן כהן: אז כן היתה פה אלימות, וברור שהיתה פה אלימות.

ראובן כהן: זה שטוענים מה שוטרים אמורים לעשות.

ראובן כהן: קודם כל עד כמה שאני יודע, אני לא בקיא בחוקים.

ראובן כהן: דיברתי עם עו"ד, היא אמרה לי שבשביל מקרה כזה במקרה עם קטין, לא באים שוטרים על מדים.

ראובן כהן: למה?

ראובן כהן: הילד מפחד, זה ילד.

ראובן כהן: הילד מפחד במקרים כאלה.

דוד אזולאי: במקרה הזה, המשטרה לא ידעה שמדובר בילדים.

דוד אזולאי: קיבלו זימון, אל תצפה שברגע שהזה יבואו עם מדים או בלי מדים.

חנן כבירי: קיבלו תלונה על נער.

ראובן כהן: כבוד היושב ראש, עד כמה שאני ביררתי, התלונה היתה על נערים שהציתו את השדה.

ראובן כהן: הם ידעו שמדובר בנערים.

ראובן כהן: צריכים לשלוח רכב אזרחי ושוטרים על אזרחי.

אהרון פרנקו: אי אפשר לזרוק לחלל, לאוויר, אין סוף של דברים.

יפעת בויאר: למה זה אחרי הדברים שלי?

אהרון פרנקו: זה המשך של דברים.

יפעת בויאר: זה לא נכון.

יפעת בויאר: אם אדוני ירשה לי - - -

דוד אזולאי: אני אאפשר לך אם תרצי איזושהי מלת הבהרה.

אהרון פרנקו: יש גבול כבר.

אהרון פרנקו: אנחנו מדברים על תדמית, אנחנו מוותרים על התדמית שלנו.

אהרון פרנקו: אבל שלא כל אחד שיבוא לפה וישפוך על השולחן הזה מה שהוא רוצה.

אהרון פרנקו: אני גאה בשוטרים בירושלים, ההתנהגות פה היתה מעולה.

אהרון פרנקו: ומה שעושים פה אדוני היושב ראש, זה פשוט לא ייאמן.

אהרון פרנקו: אנחנו פה יושבים ושומעים שטויות עם דברים לא בדוקים.

אהרון פרנקו: נמצא פה איש מח"ש.

אהרון פרנקו: הוא הודה שהוא הולך לחקור.

אהרון פרנקו: תנו לו לחקור.

אהרון פרנקו: צריך להפסיק את הדיון פה, ושזה יילך לחוקר.

קריאה: זה סוביודיצה.

30749: - - - שטויות, אז זה באמת סוביודיצה, והתערבות בחקירה.

דוד אזולאי: אני אאפשר להם להתבטא.

דוד אזולאי: לא כך צריך לנהוג כמפקד המחוז ולהגיד להפסיק דיון.

דוד אזולאי: כל הכבוד, זכותה של הוועדה לקיים דיון ולשמוע את כל הנוגעים בדבר ואת זה אני עושה כרגע.

דוד אזולאי: תודה.

ראובן כהן: כבוד מפקד המחוז.

ראובן כהן: אני שמעתי את מה שאתה אומר.

ראובן כהן: אני גם איתך, אמרתי, אני מכיר את המשטרה מבפנים.

ראובן כהן: אני אוהב את השוטרים, אני חבר שלהם.

ראובן כהן: אני לא באתי לטעון נגד.

ראובן כהן: אנחנו צריכים להתייעל.

ראובן כהן: אמרתי את זה גם לעוז אליאסי, אתה יכול לשאול אותו.

ראובן כהן: הוא אמר לי כן, מה יש לך כבוד חבר מועצת העיר בנושא.

ראובן כהן: אמרתי, מה יש לנו.

ראובן כהן: אנחנו כולנו במטרה אחת לתושבים.

ראובן כהן: היתה פה איזושהי פגיעה, היה פה מעשה שלדעתי לא ייעשה, כי זה דבר שלא מצוי במקומותינו, במחוזותינו ההתנהגות הזאת.

ראובן כהן: אני לא חושב שבשביל נער בגיל 14, צריכים לבוא, להשכיב אותו על הכביש, לחבוט את הראש שלו בכביש ולהכניס אותו מתחת לרכב.

ראובן כהן: זה נראה לך כאבא דבר מוצדק?

ראובן כהן: הבן שלך מוטל על הכביש בצורה כזאת, נראה לך מוצדק?

ראובן כהן: בוא נגיד שהיה לו סכין 100 ס"מ בכיס, אז מה?

30749: ולזה קוראים שטויות?

ראובן כהן: אני לא מבין.

ראובן כהן: הוא ניסה לתקוף מישהו?

ראובן כהן: הרי יש שם עדי ראייה.

ברונו שטיין: אפילו להורים שלו הוא לא סיפר שהוא הולך עם הסכין הזאת.

דוד אזולאי: בבקשה, תנו לו לסיים.

דוד אזולאי: מה קרה לכם, איבדתם את הסבלנות?

ראובן כהן: חבר הכנסת ביבי, אנחנו נדבר על זה.

אריה ביבי: יש חוק.

ראובן כהן: יש חוק, ודאי.

ראובן כהן: תממש את החוק בבית שמש הוותיקה עם הנערים שאני בוכה עליהם יום ולילה שאיבדו כבר את החינוך ואת כל מה שרק יכול להיות.

ראובן כהן: איך אמר לי עוז אליאסי, תאמין לי בדמעות הוא אמר לי את זה בעיניים.

ראובן כהן: אומר לי ראובן, בוא ותסתובב איתי במקומות האפלים, אני רוצה להראות לך מה שקורה עם הנוער שלנו.

ראובן כהן: אז תפסת ילד שבמגזר מסויים הלך עם 16 ס"מ.

ראובן כהן: לך תראה את אלה שזרוקים שם יום ולילה ליד הרכבת.

חנן כבירי: הסכין נמצאה בתחנה בכלל.

חנן כבירי: מה ה"בובה-מייס" הזה?

דוד אזולאי: ראובן, אתה מוכן לסיים את הדברים.

ראובן כהן: אני מסכם כבוד היושב ראש.

ראובן כהן: נשאלה שאלה, תגידו אתם מה לעשות עם נער בגיל כזה וכו'.

ראובן כהן: כבוד החבר הכנסת הנכבד שלנו, בשביל זה אתם פה.

ראובן כהן: לא אני אמור להגיד לכם מה לעשות.

ראובן כהן: נשאלה פה שאלה, איזה מקום עושים את המקום יותר מהר מאשר מח"ש.

ראובן כהן: אני בתור חייל לשעבר בנציב קבילות החיילים, שם יש פניות פחות או יותר זהות למח"ש הרבה יותר מהר.

ראובן כהן: עניין של ימים.

30749: הדברים האלה לפרקליטות פלילי - - -

ראובן כהן: לא משנה, אבל זה גוף חיצוני.

ראובן כהן: בדבר כזה אמורה להיות תשובה קצת יותר מהר מכמה חודשים.

איתן כבל: ראובן, אתה סידרת את העניינים בבית שמש, ככה, הכל מתארגן.

ראובן כהן: לאט לאט.

ראובן כהן: בעזרת השם בית שמש תסתדר כמו שצריך.

ראובן כהן: לאט לאט, זה תפקידנו.

ראובן כהן: אתה תעזור לנו.

ראובן כהן: תזכור את זה.

ראובן כהן: תודה רבה ויישר כוח.

איתן כבל: האמת היא, אין לי מושג, פעם ראשונה שמעתי על הארוע ואני מתנצל בפני כולם על העניין הזה.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני חושב שאנחנו מפריזים.

איתן כבל: מפריזים לא בגלל חס וחלילה שאני מנסה להמעיט מחומרת הארוע לכאן או לכאן.

איתן כבל: מהרגע שהנושא עבר למח"ש – זה פשוט, כמו שפונים אליי לפעמים אזרחים בעניינים מסויימים והם כבר מודיעים לי שהנושא הועבר לדיון משפטי כזה או אחר.

איתן כבל: אם אתם שואלים אותי כל אחד מצידו עושה עוול.

איתן כבל: אני אומר גם לך ראובן.

איתן כבל: יכול ואתה מוצא את עצמך פוגע באדם שאתה רוצה לסייע בידו.

איתן כבל: לכן אני אומר לכם, אני ממליץ לסגור את הדיון, זה כבר יום לימודים ארוך.

דוד אזולאי: תודה רבה.

רינה כבירי: בקשה קטנה.

רינה כבירי: בלי שום קשר לחקירה הזאת.

רינה כבירי: הילדים שלנו לא מודעים למה מותר ומה אסור.

רינה כבירי: גם בחקירה שהילד שלי נחקר, הוא אמר אני לא יודע.

רינה כבירי: החוקר אמר שזה בין הרשויות לבין המשטרה.

רינה כבירי: יש את הקטע הזה שהם הולכים לכמה מקומות, הם לא חושפים את הילדים שלנו.

רינה כבירי: לילדים שלנו אין אינטרנט.

חנן כבירי: לזה שאסור ללכת עם הסכין, לזה היא מתכוונת.

רינה כבירי: אין מחשבים, אין טלוויזיה, הם לא שומעים חדשות.

רינה כבירי: הם לא חשופים למה מותר למה אסור.

רינה כבירי: הילד שלי אמר שם, אני לא ידעתי.

רינה כבירי: הסכין המהוללת הזאת, הוא לא ידע.

יפעת בויאר: בקצרה, אני חייבת להגיב.

יפעת בויאר: אמרתי, בהמשך למה שאדוני אמר.

יפעת בויאר: זה לא שחלילה אנחנו מגבים אזושהי עבירה שמתבצעת, החזקת סכין זה מה שאמרתי כך בקריאת אגב, היא עבירה לא חשוב מאיזה מגזר, וצריך בוודאי לטפל בה.

יפעת בויאר: אלא שהטיפול בנוער עובר חוק הוא לא בואקום.

יפעת בויאר: הוא צריך להיעשות על פי חוק ועל פני הנחיות המשטרה.

יפעת בויאר: אגב, לעניין הדברים.

יפעת בויאר: זה נכון שמי שצריך לטפל בנוער עובר חוק, אלה חוקרי נוער.

יפעת בויאר: אלא אם כן מדובר בארוע חירום ואז אפשר להזניק ניידת ושוטרים גם במדים.

ראובן כהן: לא מדובר באנס או ברוצח.

יפעת בויאר: לא משנה.

יפעת בויאר: לכן אני באה ואומרת.

יפעת בויאר: הקריאה שלי היא לבוא ולהוריד לשטח את ההנחיות הרלבנטיות ולעשות את מה שצריך כדי שיידעו, גם השוטרים וגם בעצם מי שמגיע למשטרה, גם הנחקרים.

דוד אזולאי: רבותיי, אנחנו קיימנו את הדיון הזה מפני שבאמת הנושא הזה קיבל הד ציבורי.

דוד אזולאי: קיבלתי פניות רבות בנושא הזה, ולכן החלטתי לקיים את הדיון.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, אנחנו פה כולנו ללא יוצא מן הכלל, אני בטוח שגם ההורים, גם ראש עיריית בית שמש שהביע את זה.

דוד אזולאי: אנחנו מגבים את המשטרה, מחזקים את ידי המשטרה בכל פעולותיה.

דוד אזולאי: אבל כאשר מדובר במקרה, באמת ממה ששמעתי כאן מהמשטרה, זה משהו מאוד שולי שילד שפעם ראשונה בא במגע עם המשטרה.

דוד אזולאי: באמת, זה לא ילד עם עבר פלילי.

דוד אזולאי: זה לא ילד שיש לו נסיון באיך להתחמק מהמשטרה.

דוד אזולאי: כשקורה מקרה כזה, אני אומר לכם את האמת, עם כל הכבוד שאנחנו מגבים את המשטרה, וצריך לגבות את המשטרה, אחרת אוי ואבוי לנו איך נראה במדינה.

דוד אזולאי: איך אמרו חז"ל בפרקי אבות – ללא מוראה של מלכות, איש את אחיו חיים בלעהו.

דוד אזולאי: אז אין ספק שאנחנו כל אחד ואחד מאיתנו צריך לעשות הכל על מנת לגבות ולחזק את ידי המשטרה בכל פעולותיה.

דוד אזולאי: אבל כתוב פה כי "באפם הרגו איש".

דוד אזולאי: איך אפשר להרוג בן אדם עם האף הרי אי אפשר להרוג בן אדם עם האף.

דוד אזולאי: לפעמים תנועה לא נכונה יכולה להרוג בן אדם.

דוד אזולאי: קחו את הסיפור הזה שהיה כאן.

דוד אזולאי: לולא המשטרה היתה לוקחת את אותו כיס מים שהאמא דיברה עליו, הכל היה יכול להיראות אחרת.

דוד אזולאי: כרגע הנושא נמצא במח"ש.

דוד אזולאי: מח"ש יבדוק את העניין.

דוד אזולאי: אני מבקש לקבל את התוצאות לכאן לוועדה.

דוד אזולאי: אני יודע שיש לכם מצוקה של כוח אדם.

דוד אזולאי: הנושא של מח"ש הוא נושא בפני עצמו שצריך לקיים עליו דיון, באמת, איך מח"ש יכול לעמוד בלחץ כל כך גדול עם כל הנהלים ועם כח אדם כל כך מועט עם כל הסיפור ששוטרים כן יכולים לעבוד, לא אכנס כרגע לזה.

דוד אזולאי: גם שמענו מהמשטרה שבכלל לא הוגשה תלונה למח"ש.

דוד אזולאי: מי שהגיש את התלונה זה בעצם המשטרה ולא ההורים.

דוד אזולאי: שמענו עובדות אחרות, אני לא רוצה להיכנס.

אהרון פרנקו: הארוע היה ב-19 לחודש.

אהרון פרנקו: מתי הוגשה הבקשה?

אהרון פרנקו: אנחנו הגשנו את החומר למח"ש באותו יום.

דוד אזולאי: כל הכבוד.

דוד אזולאי: כמו שאתם הגשתם, אבל גם ההורים הגישו.

משה סעדה: זה הנוהל.

אהרון פרנקו: יפה, ומתי היה הארוע?

חנן כבירי: סליחה קיבלנו זימון לוועדה - - -

דוד אזולאי: סליחה.

דוד אזולאי: רבותיי לסיכום הדיון.

דוד אזולאי: אנחנו כאן כפי שאמרתי קודם.

דוד אזולאי: אנחנו מחזקים את ידי המשטרה בתפקידה.

דוד אזולאי: אני מאמין שהמשטרה בימים אלו צפויים לה ימים יותר קשים ממה שאנחנו עוברים.

דוד אזולאי: לא נותר לנו אלא לחזק את ידי המשטרה, כי אנחנו חושבים שאתם תהיו חזקים.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, אני אומר צריכה להיזהר בכבודו שלא אדם.

דוד אזולאי: יש הבדל משמעותי בן אדם שנמצא במגע פעם ראשונה עם המשטרה, ואני אומר לך, הילד הזה עם טראומה לכל החיים עם המשטרה.

דוד אזולאי: כי זאת פעם ראשונה שהיתה לו תקלה עם המשטרה.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לחשוב מה חושב הילד הזה במשך כל החיים הוא יחשוב על המשטרה.

דוד אזולאי: גם על זה אנחנו צריכים לחשוב.

דוד אזולאי: אני פונה למח"ש ומבקש מכם.

דוד אזולאי: אני יודע שבמצוקת הזמן ובמצוקת כח האדם שיש לכם, אני לא רוצה להגביל אתכם בזמן.

דוד אזולאי: אני מניח שתעשו את מלאכתכם נאמנה.

דוד אזולאי: אני מבקש רק, ברגע שסיימתם, תעבירו את הדו"ח ואנחנו נחליט אם לקיים על כך דיון או לא.

דוד אזולאי: תודה רבה לכולם.