ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 7, 2009-05-25 10:00

דוד רותם: בוקר טוב.

דוד רותם: אני פותח את הישיבה.

דוד רותם: הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 57) (שיפוט בענייני תעבורה) (תשריר – הוראת שעה), התשס"ט-2008.

דוד רותם: מי רוצה להציג?

מיכל כהן: אני אציג.

מיכל כהן: ההצעה שלפנינו באה לאשרר צו של שרת המשפטים משנת 2005.

מיכל כהן: ארבעת היישובים: בת-ים, חולון, מקווה ישראל ואזור, שייכים, מבחינת חלוקת מדינת ישראל למחוזות של משרד הפנים, למחוז תל-אביב.

מיכל כהן: לעומת זאת, מבחינת חלוקה למחוזות שיפוט של שר המשפטים, ארבעת היישובים הללו שייכים למחוז מרכז.

מיכל כהן: עם זאת, נקבע כי ענייני התעבורה של ארבעת היישובים הללו יידונו במחוז תל-אביב ולא במחוז מרכז.

מיכל כהן: כלומר, בוצעה כאן חלוקה גיאוגרפית, אבל לפי נושאים, החריגו נושא אחד.

מיכל כהן: בפסק הדין בעניין נתנאל, שדן בצווי הקמה של בית המשפט המחוזי בפתח-תקווה נקבע כי חלוקה נושאית כזאת אינה אפשרית וכי שר המשפטים מוסמך לקבוע רק תיחום גיאוגרפי של מחוזות שיפוט ולא חלוקה לפני נושאים.

מיכל כהן: בית המשפט קבע כי הצווים של שר המשפטים, שהקימו את בית המשפט המחוזי בפתח-תקווה, בטלים, ונתן חצי שנה להיערך, כך שכל מחוז ידון בכל הנושאים שלו.

מיכל כהן: בית המשפט לא התייחס לצו שלפנינו, שעניינו בית משפט שלום, ולכן, כדי להסיר ספק בדבר החוקיות של הצו הזה, אנחנו מבקשים לאשרר אותו כך שהחלוקה שבוצעה בו לעניין שיפוט ותעבורה של אותם ארבעת היישובים תישאר על כנה.

מיכל כהן: למעשה, מה שאנחנו מבקשים זה, לעגן את המצב הקיים בחקיקה ראשית.

מיכל כהן: נדגיש, כי ענייני התעבורה של מחוז תל-אביב נידונים לא בבית המשפט המרכזי ברחוב וייצמן בתל-אביב, אלא ברחוב שוקן בדרום תל-אביב, שהוא, כמובן, קרוב יותר לארבעת היישובים שצוינו: חולון, בת-ים, מקווה ישראל ואזור.

דוד רותם: כמה הוא קרוב?

מיכל כהן: אני לא יודעת להגיד.

דוד רותם: זו לא טענה, יותר קרוב.

מיכל כהן: אני רוצה להציג את החלופה.

מיכל כהן: בתי המשפט לתעבורה של מחוז מרכז הם בתי המשפט ברמלה, נתניה ופתח-תקווה, וזו חלופה בעייתי מבחינת השינוע של התובעים המשטרתיים והבוחנים.

מיכל כהן: המשטרה תציג את הקשיים.

דוד רותם: למה יש בעיות בשינוע?

דוד רותם: אני לא מבין.

דוד רותם: הזינזנה נוסעת כל יום מאבו-כביר לנתניה, לרמלה, היא תיקח את התובעים.

רוני לוינגר: אם מחליטים להעביר – מחליטים, רק שאנחנו טוענים שנדרשת היערכות תפעולית.

רוני לוינגר: היות וחלק מהתהליכים הם תהליכים ארוכי טווח, והשינוי הזה, אני לא רוצה להשתמש בביטוי "משנה סדרי בראשית", אבל הוא שינוי משמעותי.

דוד רותם: מהפכה חוקתית אמיתית.

דוד רותם: ..

רוני לוינגר: לא מהפכה, אבל ברמה התפעולית היומיומית הוא שינוי משמעותי, ונדרשים תהליכים.

רוני לוינגר: זה לא רק שינוע, יש עצורים שלפעמים צריך להעביר באופן מידי לשיפוט מהיר, יש מתנדבים שהם מכפיל כוח משמעותי בעבודת המשטרה שהסכימו להתנדב ולעשות עבודה, כי הם יודעים שאם הם ייקראו לבית המשפט, בית המשפט הוא באזור המגורים שלהם, יש עניין של יחס בין תובעים לשופטים.

רוני לוינגר: יש כל מיני גורמים קטנים.

דוד רותם: מה זה "יחס בין תובעים לשופטים"?

רוני לוינגר: אנחנו משתדלים לווסת את התובעים המשטרתיים שיהיו ביחס לשופטים שפועלים באותו אזור שיפוט.

רוני לוינגר: למשל, אם מוסיפים שופט לבית משפט מסוים, אנחנו רוצים שגם מערכת התביעה תהיה ערוכה.

דוד רותם: חשבתי שאני מאשר את הצו הזה בחמש דקות.

דוד רותם: אתה מדבר עכשיו דקה וחצי, והוספת לי שעה לדיון.

דוד רותם: לא הבנתי, אתה רוצה להגיד לי שאני אקבע מקום שיפוט לפי מה שנוח למתנדבים של משטרת ישראל?

דוד רותם: מה נוח לתובעים לפי הוויסות שלהם?

רוני לוינגר: לא, סליחה, רק ביקשנו זמן להיערך.

רוני לוינגר: אנחנו לא מדברים על מהות העניין.

רוני לוינגר: פתחתי בדברי ואמרתי, שאם יוחלט לשנות את מקום בית-המשפט של האזורים האלה – בסדר, רק ביקשנו עד שלוש שנים על מנת שנוכל להיערך לשינוי הזה.

דוד רותם: איך קובעים לאיזה בית-משפט אני מגיע?

רוני לוינגר: לפי מקום ביצוע העבירה.

רוני לוינגר: סמכות מקומית.

דוד רותם: לפי מקום ביצוע העבירה.

דוד רותם: איפה השטח שהוא מרכז, ואיפה השטח שהוא תל-אביב?

דוד רותם: אם תופסים אותי בין רמלה לתל-אביב, זה יכול ליפול גם בבית משפט שלום בנתניה, כי אלה בתי-המשפט של אזור המרכז.

רוני לוינגר: לא, כי יש גם מרחבים.

דוד רותם: זה תלוי היכן תפסו אותי ומאין השוטר שתפס אותי.

רוני לוינגר: לא, מקום ביצוע העבירה.

דוד רותם: בכביש בין רמלה לתל-אביב הסמכות היא גם לבית-המשפט ברמת-גן, גם לבית-המשפט בנתניה וגם לבית-המשפט ברמלה.

מיכל כהן: לא רמת-גן, פתח-תקוה.

דוד רותם: אני יכול להיתפס על כביש תל-אביב-רמלה ולהיות נידון בבית-משפט בנתניה.

דוד רותם: אני שואל, לפי מה מווסתים?

דוד רותם: הרי כשהוא נותן את הדוח הוא כותב שם באיזה בית-משפט.

דני סמו: החלוקה בכביש 44, ברמלה תל-אביב, במחלף השבעה פחות או יותר עובר גבול המחוז במשטרה בין תל-אביב למרכז.

דוד רותם: תפסו אותי ברמלה, מחלף השבעה.

דני סמו: זה במחוז מרכז.

דני סמו: במחוז מרכז יש שלושה בתי-משפט: רמלה, פתח-תקוה, נתניה.

דני סמו: מבחינה חוקית, הסמכות יכולה להיות לכל אחד ואחד מהם, אבל היות שהיחידה האוכפת היא של השפלה, ויש בית-משפט ברמלה, אותו אדם מוזמן לבית-משפט ברמלה.

דני סמו: זאת אומרת, שהוא לא יגיע בשגרה לבית-משפט בפתח-תקוה או נתניה, למרות שיש סמכות כזאת, כי זה במחוז מרכז.

דני סמו: כתב האישום מוגש כדבר שבשגרה- - -

דוד רותם: אלא אם כן יש עומס ברמלה.

דני סמו: לא נתקלתי בזה שבגלל עומסים, אבל יכול להיות בגלל בעיה של היכרות עם שופטים, יכולה להיות בעיה של כל מיני פרוצדורות מסוימות, אנחנו מעבירים את זה, או, למשל, ששופט שמע הליך מקדמי בבית-משפט ברמלה, ושופטים אחרים בפגרה או בשבתון, לא נוכל להביא את כתב האישום בפניו, אז אנחנו חייבים להעביר את זה לבית-משפט.

אפרת בורגנסקי: אלה כבר בעיות פרטניות.

רוני לוינגר: נקודה נוספת, אדוני היושב-ראש.

רוני לוינגר: אנחנו יודעים שיש מגעים להקמת בית-משפט בבת-ים – יש פה חברה מהנהלת בתי המשפט – מה יותר טבעי מאשר לקחת את האזורים האלה, שייכנסו באותו בית משפט, שהוא ממש סמוך למקומות האלה?

לאה רקובר: יש פרוגרמה להקמת בית-משפט בבת-ים.

לאה רקובר: מדובר בשלבים התחלתיים, יש הסכמה עקרונית, אבל עוד לא יצאנו לשלב הבא – אישור תקציבי וכן הלאה.

לאה רקובר: באופן מקורי בת-ים, חולון אזור ומקווה ישראל הם בתחום השיפוט של מחוז תל-אביב, אבל הם נגרעו ממחוז תל-אביב ועברו למחוז המרכז בגלל עומסים שהיו באותם זמנים במחוז תל-אביב.

לאה רקובר: כשהוקם בית-משפט שלום בראשון לציון והפריד את שני המחוזות, הוחלט שארבע הערים הללו יסופחו למרכז בגלל העומסים בתל-אביב.

לאה רקובר: כיום המצב התהפך.

לאה רקובר: אחת הסיבות להיפוך הזה, כי המשטרה הקימה את המטה שלה ויחידת חקירות לרמלה, והם העבירו עומס גדול של עבודה למחוז מרכז.

לאה רקובר: יעמוד על הפרק בשלב הבא, ברגע שיוחלט אכן להקים את בית-המשפט, להחזיר את ארבעת ערים האלה למחוז תל-אביב, אבל זה בשלב עתידי.

לאה רקובר: אנחנו נמצאים בשלבים של תכנון, ולגבי העניין הזה לא ניתן להגיד דברים מוגמרים.

23591: רציתי להעלות שתי שאלות.

23591: שאלה ראשונה.

23591: מהדברים שנאמרו כאן לא לגמרי ברור לי מה היעד הסופי.

23591: מצד אחד נשמע, שאתם צריכים שלוש שנים להתארגנות ולהעביר את זה הלאה.

23591: מצד שני, נשמע מדבריו של נציג המשטרה שהוא היה מעדיף שזה תמיד יישאר שם.

23591: האם היעד שלכם בסופו של דבר להחזיר אותם חזרה למקום שלהם?

לאה רקובר: מבחינת הנהלת בתי המשפט אנחנו מוכנים לכל פרק זמן שהוועדה תקבע כדי להתארגן לכך שהתיקים האלה של ארבעת ערים יידונו במחוז מרכז.

לאה רקובר: נקבע, נניח בבית משפט ברחובות, שנעביר לשם שופטי תעבורה, ונקיים דיונים בתיקים האלה.

לאה רקובר: זה לטווח הקצר.

לאה רקובר: בנפרד ובמקביל מתקיימים מגעים להקמת בית-משפט בבת-ים.

לאה רקובר: הנושא הזה טרם קרם עור וגידים, ולכן לא ברור לגמרי מה היה.

לאה רקובר: הכוונה היא שאם יוקם בית-משפט בבת-ים, יועברו לשם בתי הדין לעבודה, בתי הדין למשפחה, ותעבורה שהיום מתנהל בשוקן.

לאה רקובר: כרגע אנחנו נמצאים בשלב המקדמי של הפרוגרמה.

23591: יקבע מה שבסופו של דבר יהיה היעד הסופי.

23591: אם, כמו שאת אומרת, היעד הסופי שכן יוקם בית-משפט חדש וזה יועבר לשם באופן קבוע- - -

לאה רקובר: גם אם יוקם בית-משפט, לא ברור לגמרי שתהיה חלוקה של המחוזות מחדש.

לאה רקובר: זאת הכוונה שלנו, אבל אלה נושאים שבתחום סמכותו של שר המשפטים.

לאה רקובר: בדרך כלל זה נעשה בתיאום גם עם שר האוצר, כי מדובר בהקצאות- - -

דוד רותם: ובהסכמת נשיאת בית המשפט העליון.

לאה רקובר: אין מה לדבר בכלל.

לאה רקובר: ברור.

דוד רותם: אלה דברים שצריך להגיד.

מיכל כהן: עצם ההקמה היא לא באישור, אבל הדברים נעשים בשיתוף פעולה.

23591: נקודה נוספת שרציתי לשאול.

23591: בכמה תיקים בכלל מדובר?

23591: האם צריך שלוש שנים להיערך?

23591: מה היקף התיקים של ארבעת היישובים האלה שצריך שלוש שנים בשביל להעביר אותם?

לאה רקובר: יש לי נתונים.

דני סמו: מבחינת המשטרה, האזור של חולון, בת-ים, אזור ומקוה-ישראל, מה שנקרא "מרחב אילון" של מחוז תל-אביב, זה כ-30,000 דוחות בשנה, מתוכם כ-2,500 הזמנות לדין, כאשר עוד כ-1,000 תיקי תאונות דרכים.

דוד רותם: מבין ה-25,000 שנשארו, כמה מבקשים להישפט?

דני סמו: אם אני לא טועה, כ-20% מבקשים להישפט.

דוד רותם: משהו כמו 10,000 תיקים בשנה.

דוד רותם: למה אתם לא שוללים את הרישיון לעשר שנים, ואז יהיו לכם פחות תיקים?

רוני לוינגר: לא נותנים לנו בתי-המשפט, הם מרחמים.

דוד רותם: אני שואל את לאה רקובר, היא תגיד לנו למה בתי המשפט מקילים כל כך.

דני סמו: אדוני היושב-ראש, בעבר היתה זהות בין המחוזות של המשטרה ומחוזות של בתי-המשפט.

דני סמו: מחוז תל-אביב של המשטרה הוא שאוכף במקומות של מרחב אילון, קרי בת-ים, חולון, אזור ומקוה ישראל.

דני סמו: ברגע שנוצרה חוסר הזהות עקב הצו יצא שהיום יש חוסר זהות בין המחוזות של המשטרה, של האכיפה, לבין המחוזות של השיפוט בבתי-המשפט.

דני סמו: זה אומר שאנחנו צריכים לקחת כוחות ממחוז תל-אביב, ובתהליך ארוך מאוד להעביר אותם למחוז מרכז.

דני סמו: זה תובעים ובוחנים, והשוטרים עצמם, שאם אנחנו מבקשים להעביר אותם לעדות או להתייצבות מעת לעת בבתי-המשפט במחוז מרכז, אנחנו בעצם גורעים אותם, או מצמצמים את הפעילות שלהם בשטח.

דני סמו: כבר היום אנחנו עדים למצב שהציבור, או נבחרי הציבור, באים בביקורת שהמשטרה נעדרת מהשטח.

דני סמו: במצב כזה של שינוע או העברה לעדויות בבתי-משפט בפתח-תקוה, רמלה ורחובות, אנחנו יוצרים מחסור יותר גדול של שוטרים בשטח.

דני סמו: הם יבלו הרבה יותר בבתי-משפט או בדרך לבתי-משפט.

רוני לוינגר: בפקקים של תל-אביב.

דני סמו: בוחנים שהמקום הטבעי שלהם הוא בשטח, לבדוק את תאונות הדרכים, רק בדרכים לבתי-המשפט יבלו הרבה מזמנם, ואז אנחנו פוגעים בציבור עצמו, לא יהיה מי שיהיה בשטח ויאכוף את עבירות התנועה או יחקור את תאונות הדרכים.

דני סמו: לא שלא יהיה כוח-אדם, הוא יצטמצם.

דוד רותם: אני כמעט מתחיל לדמוע.

דוד רותם: בימים שבהם אין בתי-משפט, אני מבין שרחובות הארץ מוצפים בשוטרים.

דוד רותם: חבר'ה, בחייכם, כולנו מסתובבים ברחובות.

דוד רותם: אמרתי לך שאני רוצה לגמור את הצו הזה ברבע שעה, אל תגידו לנו דברים שמעוררי תימהון.

דוד רותם: השיקולים לא יכולים להיות מערכתיים, זאת אומרת, בסופו של דבר השיקולים צריכים להיות לא שיקולים של המשטרה, אלא שיקולים של יעילות מערכת המשפט, זה הדבר שמעניין אותי.

דוד רותם: המשטרה תקנה עוד רכבים, היא קיבלה תקציב, יש לה עכשיו תקציב גדול, שתגייס עוד שוטרים, עוד כלי רכב.

דוד רותם: מה שחשוב לנו, שאם מוגש היום כתב אישום, שבתוך חודש ימים יהיה יום דיונים, ובתוך חודשיים האיש יקבל את עונשו.

דוד רותם: זה מה שמעניין אותי.

דוד רותם: אם תגיד לי שאם אתם צריכים לשנע אותו בוחן ממקום למקום, יכול להיות מצב שידחו משפטים עד שהוא יגיע, זה אני מוכן לשמוע.

דוד רותם: זה שאם הוא לא יבוא לבית-משפט, הוא יהיה בשטח, אני קצת מפקפק.

דני סמו: ברגע שנבקש ממנו להגיע לבתי-משפט מרוחקים, החקירות שלו יתמשכו הרבה יותר וכתב האישום שלו יגיע יותר מאוחר לבית-המשט.

דני סמו: זה פן אחד.

דני סמו: הפן הנוסף הוא, האם מישהו ערב לכך שלבתי-המשפט במחוז המרכז יש מועדים שיצמצמו את זמן ההמתנה?

דוד רותם: לאה רקובר תסדר לכם את זה.

דוד רותם: ..

לאה רקובר: לגבי מצב המשטרה אני לא יכולה לדבר, ואני בטוחה שמה שנאמר כאן נכון.

לאה רקובר: מבחינת המצב העובדתי החוקי, התיאור שניתן כאן לא מדויק.

לאה רקובר: מרגע שהוקם בית-משפט בראשון לציון ונעשתה הפרדה של המחוזות, ארבע הערים נגרעו, והתביעה המשטרתית בעניינים שאינם תעבורה מגישה כתבי אישום לגבי הערים האלה בראשון לציון.

לאה רקובר: את זה בדקתי עכשיו, לפני כמה דקות.

לאה רקובר: להגיד שאין תאימות בין המחוזות זה לא מדויק.

לאה רקובר: היתה כאן החלטה לגרוע את ארבע הערים האלה.

לאה רקובר: לגבי התביעה המשטרתית היא גם מגישה את כל התיקים האלה בראשון-לציון, ולא שמעתי על כך שום תלונה.

לאה רקובר: מדובר פה באי נוחות מסוימת של משטרת התעבורה, והיא מובנת לנו, ואנחנו מסכימים לצו הזה.

לאה רקובר: הצעת החוק היא הצעת חוק ממשלתית, ואנחנו בעדה.

לאה רקובר: אם תהיה החלטה אחרת, אני מקווה שלא, יועברו שופטים, תהיה הקצאה ונתארגן לשמיעת התיקים האלה במחוז אחר, במחוז מרכז.

לאה רקובר: לא נעים לי שאנחנו, כממשלה, רוצים להשיג מטרה משותפת, ואנחנו נגררים לאמירות לא כל כך מדויקות.

לאה רקובר: אמרתי ברמז, ואני אגיד עוד חצי מילה.

לאה רקובר: העומס שנוצר במחוז מרכז הוא דווקא בגלל העובדה שלא שיתפו אותנו בהחלטות, למשל, להקים את יחידת החקירות המרכזית דווקא ברמלה.

לאה רקובר: אנחנו דווקא בעד שיתוף פעולה, הידברות ותיאום.

23591: נציגי המשטרה, האם יש לכם תוכנית מסודרת להעברת התיקים?

23591: מניסיון עם גורמים אחרים אומרים לנו שנערכים שלוש שנים קדימה, ואז בסוף שלוש השנים אומרים שלא הספיקו.

23591: האם יש לכם תוכנית מאורגנת ומסודרת, שלמשל, בשנה הקרובה מעבירים 2,000 תיקים, בשנה אחרי זה מעבירים עוד כך וכך תיקים?

לאה רקובר: אי אפשר.

רוני לוינגר: אנחנו נציגים של אגף התנועה, אנחנו לא יודעים על מה הגברת מדברת לגבי רמלה.

רוני לוינגר: לנו יש שיתוף פעולה טוב עם הנהלת בתי-המשפט, וגם אין לנו ויכוחים.

רוני לוינגר: לגבי בית-המשפט בראשון-לציון, זה יותר טבעי מאשר פתח-תקוה.

לאה רקובר: זה לא יהיה בפתח-תקווה.

רוני לוינגר: איפה זה יהיה?

לאה רקובר: כרגע מדובר על רחובות, אם זה יהיה.

רוני לוינגר: עדיין ראשון-לציון יותר קרובה.

רוני לוינגר: יש היגיון תפעולי אם יש בית-משפט קיים בראשון-לציון ויש תשתית.

לאה רקובר: אם יש אולמות וזה ניתן- - -

דוד רותם: אתם תבדקו יחד עם הנהלת בתי-המשפט.

23591: השאלה, אם יש להם תוכנית מסודרת של העברת שוטרים, העברת תקנים.

דני סמו: ברגע שנדע לאן אנחנו מפנים, נתארגן ונעביר בפרק הזמן שלו אנחנו נדרשים, אבל זה ייקח זמן.

דני סמו: אם צריך להעביר תובעים ממחוז למחוז, לא בבוקר אחד אני יכול להגיד לתובע שהיום הוא מסיים פה והוא עובר לעבוד במחוז אחר רחוק מהמקום שבו אתה מופיע.

דני סמו: צריך להתארגן עם התיקים.

דני סמו: יש בבית-המשפט בתל-אביב תיקי הוכחות שנקבעו מהיום לעוד יותר משנה, גם אותם צריך לסיים, ולהתחיל סדרה חדשה של תיקים, להעביר לבית-המשפט החדש שייקבע.

23591: השאלה, אם יש לכם תוכנית מוכנה לשינוע הארגוני.

דני סמו: לנו יש הבסיס מה אנחנו נדרשים לעשות, איך להעביר כוחות.

דני סמו: את כל הבניין מסביב, צריך לבנות אחרי שנקבל את הנתונים – איזה בית-משפט, כמה שופטים, איפה זה יתנהל.

דני סמו: אני לא יכול לבנות בלי שיהיה לי המידע הזה, פרוגרמה בסיסית מה אני צריך לבנות.

דני סמו: מה הבעיות שניתקל בהמשך, כבר יש לנו.

23591: יש עניין ניסוחי.

23591: דיברתי עם נציגי משרד המשפטים והנהלת בתי-המשפט לתיקון הניסוח המוצע בצורה כזאת שהכשרת הצו תהיה גם בדיעבד.

23591: זה כאילו הלבנה של מה שקרה, ומכאן ולהבא.

23591: הניסוח המתוקן הוא כך: "סעיף 2א(ג) לצו בתי המשפט (הקמת בתי משפט שלום ואזור שיפוטם), התש"ך-1960, לעניין שיפוט בעבירות ששופט תעבורה מוסמך לדון בהן לפי סעיף 25 לפקודת התעבורה, יראו אותו כאילו הותקן כדין, והוא--

דוד רותם: רואים אותו כאילו הותקן כדין.

23591: --יעמוד בתוקפו עד תום" – לעניין איזה תקופה, הוועדה תצטרך להחליט מה התקופה, האם שלוש שנים, שנתיים, שנה – "מיום תחילתו של חוק זה".

23591: ומוסיפים: "כל סמכות שהוקנתה לבית משפט לדון בהליך מכוח הוראה זאת תעמוד בעינה עד לסיום ההליך.

23591: " זה פחות או יותר נוסח מתוקן ומוסכם.

23591: הוועדה צריכה להחליט לגבי פרק הזמן שהיא מוכנה להקציב לעניין.

אפרת בורגנסקי: אני רוצה להגיד כמה מלים, וזה נוגע לשאלה שעכשיו ציינת, השאלה לגבי פרק הזמן.

אפרת בורגנסקי: נכון שהבעיות הבסיסיות שבגללן אנחנו כאן הן למעשה בעיות, יש מי שיאמר טכניות, יש מי שיאמר לוגיסטיות או מערכתיות, כפי שציין יושב-ראש הוועדה.

אפרת בורגנסקי: בסופו של דבר אנחנו, כמשטרה, חושבים שהבעיות הלוגיסטיות האלה הן היום-יום של המשטרה.

אפרת בורגנסקי: יכול להיות שיש גם פירוט רב יותר לגבי מה המשמעויות של שינוי כזה ללא היערכות מתאימה.

אפרת בורגנסקי: כשדיברנו על שלוש שנים עמדו לנגד עינינו מספר דברים.

אפרת בורגנסקי: אל"ף, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאנחנו צריכים להיערך לשינוי גם בהתבסס על מצב קיים כרגע, שזאת היערכות לא פשוטה.

אפרת בורגנסקי: נגענו קצת בדברים, שמעתם קצת על הבעיות, הן בעיות אמת.

אפרת בורגנסקי: הדברים האלה בסופו של דבר הם היומיום, זה השטח, כך זה נראה, וזה משמעותי ביותר.

אפרת בורגנסקי: זה דבר אחד.

אפרת בורגנסקי: אנחנו בהחלט סבורים, גם מבלי שהנהלת בתי-המשפט תתחייב, כי היא לא יכולה להתחייב לגבי הקמה של בית-משפט בבת-ים, או אפילו לגבי משהו שהוא פחות טוב לנו כמשטרה, אבל הוא ודאי יותר טוב מלהגיע עד פתח-תקוה או עד רמלה או עד נתניה, שזה אפילו לפתוח את בית-המשפט הקיים בראשון-לציון גם לנושא תעבורה, מה שלא קיים היום.

אפרת בורגנסקי: הדברים האלה, אם הם יקרו, זה שינוי משמעותי מאוד.

אפרת בורגנסקי: ודאי שיש יותר היתכנות שהדבר הזה יקרה בתקופה שהיא ארוכה יותר משנה מאשר בשנה.

אפרת בורגנסקי: עד עכשיו דיברתי על היבטים מאוד מעשיים, אני אגיד עוד משהו במישור המשפטי, למרות שהמצב, אני מניחה, הוא הבסיס לדיון, ויודעים אותו כולנו.

אפרת בורגנסקי: כפי שהזכירה מיכל כהן, פסק-הדין בעניין נתנאל לא עסק ישירות בצו הנוכחי.

אפרת בורגנסקי: העיקרון שנקבע שם הוא העיקרון, שבגינו אנחנו יושבים כאן היום כדי באמת להבהיר את הדברים, להבהיר את החוקיות.

אפרת בורגנסקי: אבל אנחנו בהחלט חושבים שבתיקון שאנחנו מבקשים אין משום פגיעה בזכויות יסוד של מישהו.

אפרת בורגנסקי: אנחנו סבורים ואומרים, לא בציניות, שבהשארת המצב הקיים לתקופה הזאת יש אפילו משום תועלת לאזרחים, אני לא מדברת רק על המשטרה.

אפרת בורגנסקי: אנחנו חושבים שלאזרחים זה באמת יותר נוח, זה באמת יותר מתאים, כך שגם ברמה המשפטית אין כאן מניעה להשארת המצב הקיים, ולו לתקופה שביקשנו של אותן שלוש שנים.

אפרת בורגנסקי: אנחנו באמת חושבים שאנחנו זקוקים להן להתארגנות.

דוד רותם: אם אנחנו לא צריכים את התיקון הזה, תמשכו אותו ותישארו במצב הקיים.

דוד רותם: אם אתם רוצים שנתקן, אני לא מתקן שום דבר לשלוש שנים, מסיבה אחת פשוטה, אני רוצה לדעת איך הדברים מתקדמים.

דוד רותם: אם אני אתן לכם שלוש שנים, אני יודע בדיוק מה יקרה – בקדנציה הבאה זה יבוא ליושב-ראש ועדת החוקה, זה כבר לא אהיה אני, ויגידו לו: תאריך לעוד שנתיים כי עוד לא גמרנו.

דוד רותם: אני לא משאיר שום דבר לכנסת הבאה, ולכן אני מציע לכם להסכים לעוד 18 חודש, כדי שתבואו לכאן בעוד 18 חודשים, תבקשו ארכה ותגידו לי מה נעשה בינתיים.

דוד רותם: תבואו אחרי 14 חודשים כדי להגיד מה יקרה אחרי 18 חודשים.

רוני לוינגר: נעשה 24 חודשים.

דוד רותם: לא, השוק הפרסי עבר מפה למקום אחר.

23591: הייתי מציע לוועדה נקודה נוספת, שאולי נקבע איזו תזכורת לעוד חצי שנה, כדי שנציגי המשטרה יגישו- - -

דורית ואג: הם יגידו שחצי שנה זה לא מספיק זמן.

דוד רותם: בעוד שנה תבואו עם תוכנית, כדי שנדע מה יהיה בעוד 18 חודשים.

מיכל כהן: כללית, הדברים בהחלט מקובלים, אבל היות והדברים אינם ברורים לנו מבחינת הפרוגרמה של בתי-המשפט והקמות עתידיות של בתי-משפט לתעבורה במחוז המרכז, עולה השאלה, האם ניתן יהיה לבוא ולבקש תוספת זמן.

דוד רותם: לכן אני אומר שנעשה את זה בעוד 18 חודשים, ובעוד שנה כולכם תבואו לכאן עוד פעם, ואז תבוא לאה רקובר ותגיד: אין בתי-משפט, לא בונים, אין תקציב – כל מיני סיפורים, ואז נראה מה אנחנו עושים.

לאה רקובר: אולי נעשה את זה בצו, זאת אומרת שהחוק יאושר לשלוש שנים, שלא יצטרכו לעבור תהליך חקיקה מלא בעוד 18 חודשים, אלא את ועדת החוקה בלבד?

דוד רותם: לא, תהליך חקיקה, כי אני רוצה להכריח אתכם גם לאי נעימות הזאת.

לאה רקובר: נבוא לפה, לוועדה נגיע, הרי במליאה אנחנו לא נמצאים.

דוד רותם: אני לא רוצה שתבואו ותגידו לי ששום דבר לא קרה, אני רוצה שתבואו בעוד שנה עם תוכנית.

לאה רקובר: נבוא בכל מקרה עם תוכנית, אבל רק לוועדה.

דוד רותם: חברים יקרים, האם מקובל עליכם 18 חודש?

דוד רותם: אם לא, אני אצביע על זה.

אפרת בורגנסקי: אני מקווה שהשאלה שלי לא תהיה שאלת קיטבג.

אפרת בורגנסקי: היינו רוצים, בגלל שכבר היום אמרנו שיש צורך בזמן- - -

דוד רותם: אם תבואו בעוד שנה וחצי תגידו: הנה התוכנית שלנו, זה ייקח לנו עוד שמונה חודשים, נאריך לכם.

אפרת בורגנסקי: היינו רוצים שזה יהיה רשום.

דוד רותם: בתוך החוק?

אפרת בורגנסקי: לא.

23591: זה רשום בפרוטוקול.

דוד רותם: זה לא צריך להיות רשום בשום דבר.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: הצבעה בעד - פה אחד הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 57) (שיפוט בענייני תעבורה) (תשריר – הוראת שעה), התשס"ט-2008 אושרה בוועדה ותעלה למליאה לקריאה השנייה והשלישית.

דוד רותם: נתקבלה פה אחד.

23591: אני מזכיר שב-1 ביוני 2010.

דוד רותם: רשמתי בפרוטוקול את ההתחייבות שלכם לבוא בעוד שנה עם תוכנית מסודרת.