ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 15, 2009-05-25 11:45

חיים כץ: צהרים טובים.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא הוא תקנות דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון), התשס"ט-2009.

חיים כץ: הייתי מעוניין לשמוע את משרד התמ"ת.

חיים כץ: למה אנחנו צריכים את זה בכלל?

חיים כץ: דבורה אליעזר: קודם כול, תודה שהבאתם את התקנות לדיון.

חיים כץ: אני מודה ליושב-ראש ולמזכירות הוועדה שהביאה את זה במהירות, לאחר שהגשנו אותן.

חיים כץ: תיקון מס' 7 לחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), התשנ"ג-1993, נכנס לתוקף בספטמבר 2007, והחוק קבע שעובד שהוא הורה של אדם עם מוגבלות, רשאי לזקוף על חשבון תקופת המחלה הצבורה לו ומימי החופשה המגיעים לו לפי בחירתו, עד 5 ימי היעדרות.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: מה זה נקרא על חשבון ימי החופשה המגיעים לו?

חיים כץ: על ימי החופשה הוא לא צריך לקבל אישור מאף אחד, זה שלו.

חיים כץ: על זה הוא לא צריך לבקש ממך אישור.

חיים כץ: הוא מודיע לממונה: אני יוצא לחמישה ימי חופש, לא על חשבונך.

חיים כץ: הוא לא צריך לקבל אישור.

חיים כץ: דבורה אליעזר: כעיקרון, לפי חוק חופשה שנתית, מי שנותן את החופשה זה המעביד.

חיים כץ: החוק קובע שהוא יכול לנצל, אלא אם כן יש הסדר אחר במקום העבודה.

חיים כץ: כמובן שזה בתיאום עם העובד, אבל כעיקרון, מי שצריך לתת את האישור לקחת את הימים זה המעביד.

חיים כץ: החוק כאן קובע שהוא יכול לזקוף מימי החופשה המגיעים לו, כזכות של אותו עובד, ומתקופת המחלה הצבורה לו, עד 15 ימי היעדרות לצורך מתן סיוע אישי לבנו, שהוא אדם עם מוגבלות שנזקק לסיוע האישי הזה, והוא יהיה רשאי לזקוף 15 ימים נוספים - - - היו"ר חיים כץ: על חופש אין ימים נוספים, חופש זה חופש.

חיים כץ: דברי איתי רק על ימי מחלה.

חיים כץ: אם המעביד מאפשר לו 15 ימי חופשה, את תגדילי לו את מכסת ימי החופש ל-15 ימים נוספים?

חיים כץ: את מרשה לו להשתמש במה ששלו בחוק, במה שהוא צבר.

חיים כץ: בכסף שלו את מרשה לו לקנות סוכריות, אז אנחנו מודים שאתם מרשים לקנות סוכריות, אבל אנחנו באים לראות מה אתם נותנים.

חיים כץ: דבורה אליעזר: אני רק מסבירה את התיקון בחוק, זה עדיין לא התקנות, נסביר מה מהות התקנות.

חיים כץ: אפשר לזקוף עוד 15 ימים על חשבון ימי המחלה לדוגמה, אם אין אדם אחר שניצל את זכותו של אותו עובד להיעדר מהעבודה כדי לתת סיוע אישי לאותו אדם עם מוגבלות, וגם אם מדובר בעובד שהוא הורה יחיד או שלו החזקה בלעדית בילד, או שבן זוגו לא נעדר מעבודתו כדי לנצל את הזכות.

חיים כץ: התיקון לא הסתפק בכך, וכיוון שאנחנו מדברים באנשים עם מוגבלויות, הוא קבע שגם אפוטרופוס של אדם עם מוגבלות רשאי להיעדר מהעבודה, לזקוף מימי המחלה שלו, על מנת לתת סיוע אישי לאדם עם מוגבלות, ובלבד שאין אדם אחר שניצל את הזכות, כמו ההורים הטבעיים או המאמצים, וכן אם אין אפוטרופוס אחר שניצל את הזכות.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: זה היום בחוק.

חיים כץ: דבורה אליעזר: עכשיו בחוק.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: ואיך נותנים את זה?

חיים כץ: איך מאשרים את זה היום?

חיים כץ: דבורה אליעזר: כדי לאשר את זה, גם בקשר למשפחות אומנה – שגם לזה יש התייחסות בתיקון - - - היו"ר חיים כץ: זה אחר כך.

חיים כץ: אנחנו כרגע בנושא ילד עם מוגבלויות.

חיים כץ: דבורה אליעזר: צריך לקבוע דרכי הוכחה, זה קבוע בחוק שהשר צריך לקבוע דרכי הוכחה.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: איך עד היום היו מאשרים את זה?

חיים כץ: דבורה אליעזר: עד היום כביכול קיימת הזכות, אבל זה לא ברור כיצד מיישמים את הזכות מכיוון שאין תקנות.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: יחד עם זה, אין תקנות, ואיך מיישמים את זה?

חיים כץ: דבורה אליעזר: אני יכולה להגיד מה קורה בשוק.

חיים כץ: פנו אלינו מלשכות שונות ושאלו אותנו כיצד ליישם ומה יהיה נוסח התקנות.

חיים כץ: מכיוון שאנחנו התחלנו את הליכי ההתייעצויות לפני למעלה משנה, אמרתי להם מה תפיסתנו, אבל כעיקרון, אין עכשיו דרך חד-משמעית כיצד ליישם את החוק.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: השאלות שלי הן לא ברורות, ולכן אני רוצה לשאול אותך שוב.

חיים כץ: איך היו מיישמים את זה?

חיים כץ: דבורה אליעזר: שוב אני אומרת:

חיים כץ: אם יבוא עובד - - - היו"ר חיים כץ: לא אם יבוא.

חיים כץ: זה כבר שנתיים.

חיים כץ: עובד בא.

חיים כץ: איך משלמים לו?

חיים כץ: דבורה אליעזר: נכון.

חיים כץ: לכן זה חשוב שהתקנות יהיו בתוקף.

חיים כץ: איך היום משלמים לו?

חיים כץ: דבורה אליעזר: בעיקרון, זה יהיה - - - היו"ר חיים כץ: לא יהיה.

חיים כץ: לא יהיה כלום.

חיים כץ: אני שואל אותך איך היום משלמים לעובד.

חיים כץ: היום, האפוטרופוס הזה לוקח את הנזקק והוא רוצה 15 ימים.

חיים כץ: איך הוא מקבל אותם.

חיים כץ: דבורה אליעזר: הוא פונה למעביד שלו, הוא מבקש לנצל את זכותו מכוח החוק.

חיים כץ: מאחר שלא קבענו דרכי הוכחה, הוא זכאי לזכוּת, אבל - - - היו"ר חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: נועה בן-שבת: אבל יכול להיות שהוא לא יוכל לממש אותה.

חיים כץ: דבורה אליעזר: אבל יש בעיה מכיוון שגם בקשר לסעיפים אחרים, סעיף 1 לחוק שכבר קיים – שזה היעדרות בשל מחלת ילד, ההיעדרות הרגילה, וגם בקשר להיעדרות בשל מחלת ילד שיש לו - - - היו"ר חיים כץ: נחלק את זה לשני חלקים.

חיים כץ: כרגע התחלת עם ילד מבוגר שצריך עזרה, ה-15 ימים האלה – ואני לא מדבר על החופשה – איך היום משלמים לו על ימי המחלה האלה?

חיים כץ: מה הוא צריך לעשות כדי שישלמו לו?

חיים כץ: דבורה אליעזר: אני מסבירה.

חיים כץ: את לא מסבירה, עד עכשיו לא הסברת לי.

חיים כץ: דבורה אליעזר: אז אני מנסה להסביר לך שוב, אם עדיין זה לא היה ברור.

חיים כץ: כביכול, לא ברור כיצד ליישם את החוק, זה המצב היום.

חיים כץ: עדיין, הזכות קיימת, ולכן אני מניחה, ואני אומרת: נכון להיום, הזכות - לא ברור איך מיישמים אותה.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: את לא יודעת איך מיישמים אותה?

דבורה אליעזר: לא.

דבורה אליעזר: לא ברור איך ליישם אותה.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: לא לא ברור איך ליישם.

דבורה אליעזר: איך מיישמים בפועל?

דבורה אליעזר: בא אדם, מביא פתק מחלה לממונה שלו.

דבורה אליעזר: אומר לו המעסיק שלו: אני רוצה כך וכך.

דבורה אליעזר: איך הוא מיישם את זה היום?

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: המעסיק יכול להגיד שני דברים, כי אין עדיין פרשנות לעניין הזה.

דבורה אליעזר: הוא יכול להגיד: כל עוד אין תקנות – אין לי חובה לשלם לך.

דבורה אליעזר: כיוון שנוסח הסעיף של התקנת התקנות קובע שלשר חובה להתקין את התקנות בנושאים האלה – לקבוע דרכי הוכחה שהעובד הוא הורה של אדם עם מוגבלות ולקבוע דרכי הוכחה שאותו אדם - - - היו"ר חיים כץ: האם נמצא פה נציג ההסתדרות?

דבורה אליעזר: ורד וייץ: עורכת-דין וייץ.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: איך מיישמים את זה היום בשטח?

דבורה אליעזר: ורד וייץ: אני מניחה שמיישמים את זה בדרך הפשוטה, שאדם מגיש בקשה, אישורי מחלה וכן הלאה.

חיים כץ: ואתם קיבלתם בהסתדרות תלונות שזה לא מיושם?

חיים כץ: ורד וייץ: אני לא.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: זאת אומרת, אפשר להמשיך עם זה ככה, לא צריך לעשות משהו מיוחד כדי לסבך את החיים.

חיים כץ: ורד וייץ: ככל הידוע לי, מבחינת העובדים אין בעיה.

חיים כץ: אין לי ידיעה מהשטח.

דבורה אליעזר: אנחנו קיבלנו פניות גם מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, שעבדה בצמוד איתנו.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: האם גם אנחנו בוועדה קיבלנו?

דבורה אליעזר: וילמה מאור: אני לא קיבלתי.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: הפניות הגיעו גם אליהם, וגם קיבלתי פניות מכל מיני גופים ומעסיקים.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: האם את יכולה להעביר אלינו את הפניות האלה?

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: כן.

דבורה אליעזר: היו יותר פניות טלפוניות.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: טלפון לא זוכרים, רק מה שכתוב.

דבורה אליעזר: האם יש לך משהו כתוב שאת יכולה להעביר לנו?

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: יש את המטה הארצי של המשטרה, לדוגמה, שפנו אלינו כמה פעמים וביקשו מאיתנו לדעת כיצד ליישם את התקנות.

דבורה אליעזר: חוץ מזה, כדאי לפנות לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אליהם מגיעות פניות, הם עבדו איתנו צמוד בקשר לתקנות האלה, ולוודא שלא ברור כיצד ליישם את התקנות מבלי להתקין תקנות.

חיים כץ: את מוכנה להתייחס לחלק השני, לגבי ימי מחלה של משפחות אומנה?

חיים כץ: דבורה אליעזר: הדבר השלישי שעשה תיקון מס' 7 לחוק הוא לקבוע שהזכויות המנויות בחוק, לא רק מכוח הסעיף שקובע שעובד שהוא הורה של אדם מוגבלות, יכול להיעדר מעבודה, אלא גם סעיף 1 שהוא הסעיף הבסיסי שקובע שעובד יכול להיעדר בשל מחלת ילד שטרם מלאו לו 16 שנים, וגם סעיף 1א שקובע שעובד יכול להיעדר בשל מחלה ממארת של ילדו שטרם מלאו לו 18 שנים, יחולו גם על הורה במשפחת אומנה, בשינויים המחויבים, וכל עוד אין הורה אחר – מאמץ או טבעי – שנטל לעצמו את הזכות.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: שניצל את הימים.

חיים כץ: איך זה מבוצע היום בשטח?

חיים כץ: שלוה לייבוביץ': אין זכויות.

חיים כץ: זה תלוי במעביד.

חיים כץ: אם המעביד הולך עם ההורה האומן, אז הוא נותן לו, ואם לא – אז הוא לא נותן לו.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: זאת אומרת, פה כן צריך תקנות.

חיים כץ: שלוה לייבוביץ': מאוד.

דבורה אליעזר: בתקנות בוצעו כמה שינויים לתקנות דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), כשכבר התקנות האלה קובעות דרכי הוכחה והודעות שהעובד צריך לתת למעביד בקשר למחלתו של ילדו, לפי סעיף 1, וגם בוצעו תיקונים הכרחיים כדי להחיל את הסעיף הזה גם על הורים במשפחת אומנה.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: על הורים רגילים אין בעיה.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: יש כבר תקנות.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: אז אין בעיה.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: לא.

דבורה אליעזר: יש בעיות בקשר לנושא של מימוש הזכות, ככל שאנחנו מדברים בהיעדרות כדי לתת סיוע אישי לעובד שהוא הורה של אדם עם מוגבלות.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: היינו שם כבר.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: נכון.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: עכשיו אנחנו הולכים לילד רגיל.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: נכון.

דבורה אליעזר: יש שני מימדים.

דבורה אליעזר: התקנות קובעות כבר היום את החובות של העובד כלפי מעבידו לתת הודעות ודרכי הוכחה של מחלת הילד – הזכות הרגילה, הזכות הכללית של סעיף 1 – ואנחנו בעצם מוסיפים דרכי הוכחה והודעות בקשר למה שכבר דיברנו.

חיים כץ: אנחנו חוזרים חזרה.

חיים כץ: במצב הרגיל, ואני לא מדבר עם מוגבלויות, הורה - לא משפחת אומנה – מביא טופס מחלה של הילד; המעסיק – יש לו את הימים, יש לו את ההגדרה, מקבל את השעות.

חיים כץ: דבורה אליעזר: הוא צריך גם לתת - - - היו"ר חיים כץ: צריך לעשות בדיקת דם שהוא הורה.

חיים כץ: ..

דבורה אליעזר: נכון להיום, לפי התקנות, הוא צריך לתת הודעה – חתומה גם על-ידו וגם על-ידי בן זוג – בקשר לניצול הזכות.

דבורה אליעזר: אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אם הם פרודים?

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: אז הוא מקבל יותר ימים.

דבורה אליעזר: נועה בן-שבת: יש מצב שהילד בהחזקתו הבלעדית.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: הורה יחיד מקבל כפול ימים, וגם הורה שיש לו החזקה בלעדית של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים, רק בשביל להידרש להביא את החתימה של בן הזוג הפרוד - - - היו"ר חיים כץ: הוא לא צריך.

אורלי לוי אבקסיס: נועה בן-שבת: הוא לא צריך להביא כי הוא מצהיר שהילד בהחזקתו הבלעדית.

אורלי לוי אבקסיס: היו"ר חיים כץ: אז כאן ההורה מצהיר.

אורלי לוי אבקסיס: מה התהליך במשפחת אומנה?

אורלי לוי אבקסיס: דבורה אליעזר: נכון להיום, במשפחת אומנה אין תהליך מסוים אלא יש את התקנות מכוח החוק.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקבענו בתקנות החדשות, שההורה במשפחת אומנה צריך להצהיר שהוא הורה במשפחת אומנה, להביא אישורים נדרשים ממשרד הרווחה והשירותים והחברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: שלוה לייבוביץ': או מהגוף המפעיל אומנה.

אורלי לוי אבקסיס: דבורה אליעזר: הגוף המפעיל.

אורלי לוי אבקסיס: ולפי הצעתנו, הוא יצטרך גם להצהיר שאין הורה אחר שמימש את הזכות.

אורלי לוי אבקסיס: היו"ר חיים כץ: מאיפה הוא יודע?

דבורה אליעזר: נכון.

דבורה אליעזר: יש בקשה של משרד הרווחה לשנות את הנוסח.

דבורה אליעזר: אנחנו נעתרנו לבקשה הזאת, אלא אם כן יהיו בעיות שיועלו במהלך קריאת התקנות, אבל כעיקרון, אם תתקבל ההצעה של משרד הרווחה – הוא יצטרך להצהיר שהילד נמצא עמו ולא עם ההורים המאמצים או הטבעיים, ביום שהוא מנצל את הזכות.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: לפני שאני מעביר למשרד הרווחה את רשות הדיבור, הייתי רוצה לדעת מה המצב היום.

דבורה אליעזר: משפחת אומנה לא מקבלת בכלל?

דבורה אליעזר: שלוה לייבוביץ': אין זכות.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: יש זכות.

דבורה אליעזר: בחוק יש זכות.

דבורה אליעזר: שלוה לייבוביץ': נכון להיום, זה תלוי ברצונו הטוב של המעביד.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: יש חוק, זה לא תלוי.

דבורה אליעזר: הוא יכול לבקש פרשנות, קבלות, הוכחות, אבל הוא חייב ליישם את זה, משום שאם לא – הוא עובר על החוק.

דבורה אליעזר: שלוה לייבוביץ': אבל אני אומרת שבגלל שאין תקנות, יש עדיין תקלות בדרך.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: את עברת על התקנות.

דבורה אליעזר: שלוה לייבוביץ': כן.

דבורה אליעזר: מקובל עלי, לאור שני התיקונים.

דבורה אליעזר: היו"ר חיים כץ: ואנחנו מדברים רק על משפחות אומנה.

דבורה אליעזר: אנחנו לא מדברים על שום דבר אחר מעבר למשפחות אומנה.

דבורה אליעזר: שלוה לייבוביץ': רק על משפחות אומנה, אני מבינה רק במשפחות אומנה.

דבורה אליעזר: שתי הערות שסוכמו הן שלא רק מפקח ארצי ייתן אישור, אלא גם הגוף המפעיל אומנה, כי הפעילות של אומנה נעשית דרך גופים שזכו במכרזים, ושהם ינפיקו את האישורים למי שהיא משפחה אומנת כי הם הגורם שמגייס והגורם שמלווה משפחות אומנה.

דבורה אליעזר: רחל אדטו:

דבורה אליעזר: האם יש איזשהו רצף, שאחת לשנה נותנים אישור שהמשפחה היא עדיין משפחת אומנה?

איילת ששון: עורכת-דין איילת ששון, הלשכה המשפטית במשרד הרווחה.

איילת ששון: בנקודה הזאת, האישור שיינתן יהיה שההורה המסוים הזה משמש כמשפחה אומנת לילד מסוים.

איילת ששון: רחל אדטו: לכל עניין ודבר, לאו דווקא להיעדרות בשל מחלה.

איילת ששון: איילת ששון: נכון.

איילת ששון: רחל אדטו: הרי מלכתחילה, כשאתם עושים הסכם עם משפחת אומנה, יש איזשהו הסכם, יש משהו בכתובים שאותה משפחה משמשת משפחת אומנה, עד הודעה חדשה שהילד נלקח או עובר ממנה.

איילת ששון: האישור הזה שניתן בתחילת ההסכם הוא צריך להתאים אליבא דכולי עלמא.

איילת ששון: למה אי-אפשר להשתמש בו?

איילת ששון: איילת ששון: מאחר שההימצאות של טיפול במשפחה אומנת, לא ניתן לקצוב לה זמן מראש, אי-אפשר לדעת – זה תלוי בהסכמה עם ההורים הביולוגיים, זה תלוי בשיקול של ההורים הביולוגיים, זה תלוי בבתי-משפט – אני לא יכולה לומר מראש.

איילת ששון: אני יכולה לומר מה הצפי להשמה, אני לא יכולה לומר בפועל מה ההשמה.

איילת ששון: אני לא יכולה לבוא ולהגיד שהילד שהתקבל למשפחה אומנת יהיה שם מחר או ביום מסוים אחר.

איילת ששון: אורלי לוי אבקסיס: השם כבר מופיע.

איילת ששון: רחל אדטו: תני לי לחדד.

איילת ששון: איילת ששון: אולי לא הבנתי את השאלה.

איילת ששון: רחל אדטו: את הבנת את השאלה, אבל התשובה היא לא מספקת, ואגיד מדוע.

איילת ששון: כי באותו יום שאת נתת בהתחלה, את אומרת: אולי אחרי חצי שנה או שנה, הילד כבר לא נמצא אצלם, אז הם ינצלו את האישור הזה, אבל זה מצחיק משום שאם אחרי חצי שנה הילד לא נמצא אצלם, הם גם לא ינצלו את זה כי הם לא יודעים שהילד חולה.

איילת ששון: היו"ר חיים כץ: הם גם לא יידעו שיש לו שפעת והוא חולה.

איילת ששון: רחל אדטו: מה, הם יבואו לילד שבכלל לא נמצא אצלם?

איילת ששון: מישהו יביא את אישור המחלה?

איילת ששון: הרי אין להם את הפתק מבית-החולים או היכן שהילד מאושפז.

איילת ששון: איילת ששון: לכן אנחנו ביקשנו להוריד את הסעיף – אני לא יודעת איזה נוסח מונח לפניכם, אבל בנוסח הראשון שהוגש לוועדה היה סעיף שמדבר על אישור לתקופה של שלושה חודשים, אישור לתקופה של שישה חודשים.

איילת ששון: אמרנו שזה לא הכרחי, זה לא ריאלי, ולכן ביחד עם אישור המחלה יהיה את האישור שהילד הספציפי נמצא שם, ובעצם אישור המחלה בפני עצמו מעיד על כך.

איילת ששון: נועה בן-שבת: את לא דורשת שהאישור הזה יהיה אישור טרי – האישור שהילד נמצא במשפחת אומנה.

איילת ששון: היו"ר חיים כץ: מה שהיא אמרה, שמי שמביא את אישור המחלה – הילד נמצא אצלו.

איילת ששון: אף אחד לא יכול להשתמש באותו אישור.

איילת ששון: אני גם לא רואה את הרופא שייתן שני אישורים.

איילת ששון: איילת ששון: נכון.

איילת ששון: היו"ר חיים כץ: ישלמו רק על המקור.

איילת ששון: אם משלמים רק על המקור – הבן אדם קיבל, ואני לא רואה את הרופא שהוא גנב גדול, שהוא יוציא לזה אישור ולאחר אישור.

איילת ששון: איילת ששון: ובכל מקרה, יש את החתימה על ההצהרה הזאת, שההורה האומן צריך לחתום עליה, שהילד נמצא בהחזקתי, וכולי – שהיא כן עדכנית לאותו יום.

איילת ששון: אורלי לוי אבקסיס: אז צריך לשנות את הסעיף?

איילת ששון: נועה בן-שבת: לא.

איילת ששון: הסעיף כבר כולל.

איילת ששון: אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה שיש איזשהו משפט בסעיף שהוא בעייתי.

איילת ששון: קריאה: היה סעיף שסיכמנו שהוא יירד, והוא ירד.

איילת ששון: רחל אדטו: האם אתם מורידים את (ב)(1), אם כך?

איילת ששון: נועה בן-שבת: הסעיף פשוט ירד, הוא כבר לא נמצא.

איילת ששון: (ב)(1) היום גם מדבר על אישור הרופא.

איילת ששון: זה מדבר גם על אדם שנזקק לסיוע אישי.

איילת ששון: הסעיף הזה מתייחס לאדם עם מוגבלות.

איילת ששון: הסעיפים היחידים שמתייחסים למשפחה אומנת זה התיקון של התוספת לתקנות, סעיף 3, שמתחיל במילים: "בתוספת לתקנות העיקריות – ", לפני התוספת השנייה.

איילת ששון: כותרת השוליים בצד היא "תיקון תוספת".

איילת ששון: היו"ר חיים כץ: עד אז, זה לא נוגע בכלל.

איילת ששון: איילת ששון: אני רוצה לדבר על פסקה (8), מה שאנחנו ביקשנו ממשרד התמ"ת.

איילת ששון: היו"ר חיים כץ: עד פסקה (8) הכול בסדר?

איילת ששון: נועה בן-שבת: בתקנה 2, פסקה (5), האישור של משפחת אומנה הוא כן נדרש – גם אם אנחנו מדברים רק על משפחות אומנה ולא מדברים בכלל על הסיוע האישי.

איילת ששון: איילת ששון: כן.

איילת ששון: האישור שהמשפחה הזאת משמשת כמשפחה אומנת לילד מסוים.

איילת ששון: רחל אדטו: בלי מגבלה של זמן.

איילת ששון: כלומר, הספיק האישור הראשון שניתן מלכתחילה, בלי מגבלה של זמן.

איילת ששון: נכון?

איילת ששון: איילת ששון: כן.

איילת ששון: רחל אדטו:

איילת ששון: אז זה הוריד את העניין שצריך להביא כל פעם אישור עדכני.

חיים כץ: פסקה (8).

חיים כץ: איילת ששון: לשון החוק אומנם מדברת על כך שההורה האומן יהיה זכאי לזכות להיעדר מעבודה, בתנאי שההורה הביולוגי או המאמץ, לצורך העניין, לא נעדר באותו זמן.

חיים כץ: אז מלכתחילה, התצהיר שהתבקש ההורה האומן לחתום עליו אמר שהוא מצהיר שהוריו של הילד לא מימשו את זכותם.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: מאיפה הוא יודע?

חיים כץ: איילת ששון: ולכן, הדבר היחיד שהוא יכול להצהיר עליו זה שבאותם מועדים הוא זה שהיה עם הילד, ולא ההורה הביולוגי.

חיים כץ: במילא, ברגע שהוא נמצא עם הילד, אזי אין זכות להורים הביולוגיים.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: הוא גם לא יקבל פתק.

חיים כץ: איילת ששון: על זה אין לי שליטה.

חיים כץ: אני מסכימה.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: אני מאמין ביושרם של הרופאים.

חיים כץ: איילת ששון: בכל מקרה, ביקשנו שההצהרה שלו תהיה רק לעניין המעשי של השהות.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: בפסקה (8) זה נראה לך?

חיים כץ: זה כפי שרצית?

חיים כץ: איילת ששון: עד לקטע האפור.

חיים כץ: בלי הקטע האפור, בלי "וכי למיטב ידיעתי".

חיים כץ: יהיה כתוב: "הילד היה עמי ולא עם הוריו הטבעיים או המאמצים'''.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: האם יש פה מישהו שרצה לדבר ולא דיבר?

חיים כץ: איילת ששון: תוספת קטנה – שכבר נאמרה קודם, אבל שיצוין לפרוטוקול, זה גם מוסכם עם חברתי.

חיים כץ: בסוגריים כתוב: "מצורף אישור משרד הרווחה והשירותים החברתיים על היותי הורה במשפחה אומנה.

חיים כץ: " זה יהיה מותאם למה שכתוב בסעיף עצמו, שמדובר או לגוף המפעיל שמשרד הרווחה והשירותים החברתיים התקשר עמו לשמש כגוף מפעיל אומנה.

חיים כץ: זה לשון הסעיף.

חיים כץ: ורד וייץ: אם מדברים בנושא של משפחת אומנה, בתוספת השנייה, פסקה (4) שהמשכה בעמוד האחרון – יש כאן גם התייחסות.

חיים כץ: אם העובד הוא הורה במשפחת אומנה, יש כאן שוב את העניין הזה של ההצהרה "וכי למיטב ידיעתי..." איילת ששון: כאן מדובר על אומנה של אדם עם מוגבלות, שכרגע אני מבינה שהיושב-ראש לא רצה לקיים.

חיים כץ: ורד וייץ: אם מדובר רק על הנושא של משפחת אומנה – אין לי הערות.

חיים כץ: אם לא – יש לי עוד הערות.

חיים כץ: דבורה אליעזר: אני רוצה להזכיר לאדוני שהתקנות שהובאו היום, הובאו בהתייעצות עם כל הגורמים הרלוונטיים.

חיים כץ: אני מאוד מצטערת על כך שהנציבות לא הגיעה כי הם עבדו ביחד איתנו והם כן ראו צורך בתקנות בנושא של הסיוע האישי.

חיים כץ: לא ברור המצב בשטח.

חיים כץ: זאת פרשנות שלנו, זה לא אומר שבית-המשפט צריך לקבל את הפרשנות שלנו, עדיין אין פסיקה בנושא הזה, ולדעתנו התקנות הן קריטיות, מה עוד שהסעיף קובע ששר התמ"ת יתקין תקנות ולא קובע ששר התמ"ת רשאי להתקין תקנות בנושאים האלה, כך שבעצם, החלטת הוועדה בסופו של דבר מונעת משר התמ"ת להתקין תקנות בנושאים שקבוע בחוק שהוא חייב להתקין תקנות לגביהם.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: אנחנו שמענו את דברייך בקשב רב, ואנחנו בטוחים שהשקעתם הרבה זמן והרבה מחשבה בכתיבת התקנות ובדקתם את העניין.

חיים כץ: יחד עם זאת, גם לוועדה יש say, והיא מחליטה מה שהיא מחליטה.

חיים כץ: נועה בן-שבת: אדוני, צריך רק לשים לב שנוצר מצב שבו להורים הרגילים או להיעדרות הרגילה בשל מחלה – שהיא דווקא מאושרת במסמכים – יש הוראות, יש תקנות שמסדירות איזה טופס מגישים ואיזה אישורים, ולהסדר השונה אין.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: שמנו לב לעניין הזה.

חיים כץ: תעברי בבקשה לתקנות שאנחנו מדברים עליהן.

חיים כץ: נועה בן-שבת: אנחנו נתחיל בתקנה שתהיה תקנה 1.

חיים כץ: דבורה אליעזר: "בתוקף סמכותי לפי סעיפים 2 ו-4 לחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), התשנ"ג-1993 (להלן – החוק), בהתייעצות עם ארגון העובדים המיצג את מספר הגדול ביותר של עובדים במדינה ועם ארגונים ארציים של מעבידים שלדעת השר הם נוגעים בדבר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:"

נועה בן-שבת: צריך יהיה להיות: תיקון תקנה 2, כי תקנה 2 תתוקן.

נועה בן-שבת: דבורה אליעזר: לא.

נועה בן-שבת: זה יהיה תיקון תקנה 1 כי אנחנו חייבים להוסיף את סעיף 1ג.

נועה בן-שבת: נכון להיום, כתבנו: "הצהרת עובד עובד שנעדר מעבודתו מכוח סעיפים 1, 1א או 1ג לחוק בשל מחלת ילד, ימסור למעבידו הצהרה חתומה בידו וביד בן זוגו, או בידו בלבד, הכל לפי הענין, לפי הטופס שבתוספת הראשונה.

נועה בן-שבת: " עכשיו אין צורך להחליף את הסעיף מכיוון שאנחנו לא נוסיף תוספת, לפי בקשת הוועדה.

נועה בן-שבת: אם אנחנו נתקין את התקנות בסופו של דבר, אנחנו לא נוסיף תוספת לפי סעיפים 1ב ו- 1ג, ולכן אפשר רק לתקן את תקנה 1 שמדברת על כך שהעובד צריך לתת הודעה לפי סעיף 1 ו- 1ג.

נועה בן-שבת: רחל אדטו: אני רוצה לשאול מתי יש דרישה לבן הזוג – בידו וביד בן זוגו, או בידו בלבד.

דבורה אליעזר: נכון להיום, קבוע בחוק שבמצב של מחלה רגילה, העובד זכאי לזקוף מימי המחלה שלו, כל עוד בן זוגו – שהוא עובד או עובד עצמאי – לא ניצל את זכותו, ועל כך יש כבר היום בתוספת לתקנות הצהרה של בן הזוג.

דבורה אליעזר: לכן, זה חשוב שבפתיח יהיה כתוב שבן הזוג צריך להצהיר.

דבורה אליעזר: "החלפת תקנה 2" נועה בן-שבת: תיקון תקנה 2.

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: זה יהיה כנראה "תיקון תקנה 2", אנחנו נצטרך לחשוב על נוסח.

דבורה אליעזר: הדבר היחיד שנידרש להוסיף זה לתקן סעיף 1 וסעיף 1א, היכן שצריך, כיוון ש-1א לא מופיע בתקנות הקיימות.

דבורה אליעזר: 1א מדבר על מחלה ממארת.

דבורה אליעזר: נועה בן-שבת: בסעיף 2 כתוב:

דבורה אליעזר: להודעה יצרף העובד אישור רפואי בדבר מחלת ילדו, מסמך או אישור כאמור בתקנה 1, אזי אישור רפואי חל גם על מחלה ממארת.

דבורה אליעזר: אולי צריך להגיד: ואם ההורה הוא הורה במשפחת אומנה, אישור כי העובד - - - היו"ר חיים כץ: אנחנו כבר עוברים לסעיף (5).

דבורה אליעזר: דבורה אליעזר: נכון.

דבורה אליעזר: כאמור בתקנה 1א, ואנחנו נידרש להוסיף מה שכתוב היום בתקנה 2(א)(5), בתקנות המוצעות, לגבי עובד שהוא הורה במשפחת אומנה: "לגבי עובד שהוא הורה במשפחת אומנה, אישור כי העובד הינו הורה במשפחת אומנה, שניתן על ידי המפקח הארצי על אומנה במשרד הרווחה והשירותים החברתיים, או מי שהוא הסמיך לכך או אישור כאמור של גוף מפעיל שמשרד הרווחה והשירותים החברתיים התקשר עימו לשמש כגוף מפעיל לאומנה.

דבורה אליעזר: " ואז אנחנו נעבור לתיקון התוספת - -

נועה בן-שבת: היום, תקנה 3.

נועה בן-שבת: דבורה אליעזר: - - שנכון להיום ולפי בקשת הוועדה, היא לא תהווה התוספת הראשונה אלא תמשיך להיות התוספת, ואני קוראת: "בכל מקום, במקום "סעיף 1" יבוא "סעיפים 1/ 1א/ 1ג (מחק את המיותר).

נועה בן-שבת: (3) בפסקה (2), אחרי "אם הילד נמצא בהחזקתך הבלעדית" יבוא "או אם הינך הורהו היחיד".

נועה בן-שבת: (4) בפסקה (7), בסופה יבוא "או שאני הורהו היחיד".

נועה בן-שבת: " בתקנות עצמן השמיטו את ההורה היחיד, וחשוב להוסיף שהוא הורה יחיד.

נועה בן-שבת: "(5) אחרי פסקה (7) יבוא: "(8) הנני מצהיר כי אני הורה במשפחת אומנה של הילד אשר פרטיו רשומים בפסקה (2), וכי בימים האמורים בפסקה (1) הילד היה עמי ולא עם הוריו הטבעיים או המאמצים.

נועה בן-שבת: (מצורף אישור משרד הרווחה והשירותים החברתיים", בנוסף אנחנו נוסיף את מה שכתוב בתקנה 2(א)(5): "או מי שהוא הסמיך לכך או אישור כאמור של גוף מפעיל שמשרד הרווחה והשירותים החברתיים התקשר עימו לשמש כגוף מפעיל לאומנה").

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: דבורה אליעזר: בעיקרון, ככל שלא יתנו לנו לדון בחלק השני – חבל לנו, אבל אנחנו נשקול.

חיים כץ: היו"ר חיים כץ: אני מעלה את התקנה שהקראת להצבעה.

חיים כץ: מי בעד?

חיים כץ: ה צ ב ע ה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין התקנות, בנוסח שהוקרא בוועדה, נתקבלו.

חיים כץ: מאחר שהוחלט פה אחד, אזי אין מתנגדים ואין נמנעים.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.