הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 3, 2009-05-25 12:00

מוחמד ברכה: צהריים טובים לכולם וברוכים הבאים.

מוחמד ברכה: אני חבר הכנסת מוחמד ברכה, בקדנציה הזאת אני אכהן כיושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים והאלכוהול.

מוחמד ברכה: לכבוד הוא לי לקבל את נציגי המשרדים השונים והגופים הממלכתיים שעוסקים באותה משימה חיונית וחשובה לכלל החברה במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: קיימנו עד היום ישיבה אחת, בשבוע שעבר, והדחיפות שלה היתה כי אנחנו עוסקים בימים האלה בתקציב המדינה, וראינו לנכון להאיץ את הדיון הראשון בנושא של תקציב הרשות למלחמה בסמים, על מנת לראות איך אנחנו יכולים לקדם את התקצוב שבלאו הכי יקדם את הנושא מטבע הדברים.

מוחמד ברכה: הישיבה הזאת היא ישיבת היכרות וסקירה של הגורמים הנוגעים לעניין במשרדי הממשלה, ולכן אני רואה חשיבות גדולה, משני טעמים, לעצם הפגישה הזאת: הראשון, לחבר בין החוטים השונים שמושכים בעניין ולנסות לגבש חשיבה מערכתית כוללת, היות והנושא של המלחמה בסמים מפוזר על פני כמה תחומים.

מוחמד ברכה: והשני, לחזק את המכניזם של תיאום ושיתוף פעולה, שמטבע הדברים יאפשרו לנו לקבוע סדרי עדיפות, ויש כל מיני גישות של טיפול, של הרתעה ושל חינוך.

מוחמד ברכה: אני חושב שנחליף דעות, כל גוף מנקודת מבטו.

מוחמד ברכה: ללא הקדמות ארוכות ומייגעות אני רוצה לברך אתכם שוב, ואני מאוד מבקש שתראו את הוועדה הזאת ככתובת שלכם בנושא שלשמו אנחנו מתכנסים.

מוחמד ברכה: אני לא אוהב עבודה של לוביסטים, אני אומר את זה בכנות, אבל אתם יכולים להתייחס לוועדה הזאת כלובי קבוע שאמור לקדם את העניין שאנחנו מחויבים לו.

מוחמד ברכה: אני לא יכול להבטיח שבכל פעם הוועדה תקדם דברים, אבל אין ספק שאני יכול להבטיח שאני וחברי הוועדה האחרים – אני חושב שכל סיעות הכנסת וכל חברי הכנסת ללא יוצא מן הכלל מעוניינים לקדם את הנושא הזה – נשקיע את המאמץ המרבי על מנת להשיג תוצאות חשובות.

מוחמד ברכה: אם אני אצטרך לקבוע כותרת לדיון, הכותרת היא, הדאגה שלי שעל אף הפעילות החשובה שנעשית בכל התחומים ובכל המשרדים, אנחנו לא יכולים להצביע היום על ירידה במספר המשתמשים בסמים או במספר המכורים לסמים.

מוחמד ברכה: על אף שחלק יוצא מסיבות שונות של גמילה ושל מוות, חס וחלילה, חלק אחר נכנס.

מוחמד ברכה: בקווים גסים, הכותרת הזאת היא הכותרת של הדברים שאני מקווה שנטפל בהם וננסה לקבוע דרכים ותהליכים לטפל בהם, כל גוף בתחומו.

זאב צילברג: אני מתנצל שלא הבאתי את משקפי הקריאה, ואני לא יכול לקרוא, אז אני אספר לכם.

זאב צילברג: כל הנתונים של התפיסות החשובות שעשינו השנה, בשיתוף משטרת ישראל ובאופן עצמאי, נמצאים בספר של הרשות למלחמה בסמים, בסיכום תוכנית העבודה.

זאב צילברג: החומר נמצא, כך שאין צורך לחזור, הכול כתוב.

זאב צילברג: כפי שכתוב בתיאור התפקיד שלי, אני ממונה המטה למלחמה בסמים והלבנת הון של רשות המסים/מכס.

זאב צילברג: הוקמנו על-פי החלטת הממשלה בשנת 1995 ותפקידנו, לתפוס הברחות סמים בכל המעברים הבין-לאומיים, בכניסות וביציאות מהארץ.

זאב צילברג: בשנת 2002 הצטרפה למשימה החשובה הזאת גם המשימה של מלחמה בהברחות כסף מזומן, צ'קים, או כל מה ששווה כסף, על-פי חוק איסור הלבנת הון, ואנחנו מטפלים גם בקטע הזה.

זאב צילברג: הקשר בין כסף לסמים הוא ברור, כלומר, אם נצליח לרוקן את סוחרי הסמים מהכסף, כל הפעילות תעבור לגופים אחרים.

זאב צילברג: ברמת העיקרון, הכול מונע בסופו של דבר מכסף, אין פה אידיאולוגיה, זה לעשות רווח גדול, והרבה.

זאב צילברג: בפריסה ארצית אנחנו מונים שישה מדורים בכל רחבי הארץ, מהצפון עד אילת, כל המעברים הבין-לאומיים כאמור.

זאב צילברג: יש לנו מדור כלבים, כלבנים בנתב"ג, שזה מדור ארצי שמכסה את כל הארץ.

זאב צילברג: הכלבייה הראשית נמצאת בנתב"ג, ויש לנו עוד שתי כלביות משנה עקב המרחב, האחת בחיפה והשנייה באילת.

זאב צילברג: הסיבה שהיחידה הוקמה – בסך הכול נכנסנו לתחום שמשטרת ישראל טיפלה בו הרבה שנים ובהתחלה היו, כמובן, אי הבנות, אבל אני רוצה לציין היום את שיתוף הפעולה.

מוחמד ברכה: כוח האדם שלכם מבוסס על שוטרים?

זאב צילברג: לא, כוח האדם שלנו הוא אנשי מכס, לא שוטרים.

זאב צילברג: יש להם סמכויות של קציני משטרה כמובן, על-פי פקודת הסמים, אבל האנשים הם אנשי מכס.

זאב צילברג: אנחנו מגייסים אותם, אנחנו מעבירים אותם סיווג.

זאב צילברג: הרעיון המרכזי של הקמת היחידה היה – לא רצינו, כמובן, לבוא במקום משטרת ישראל – הוא לנצל את היתרון היחסי, הן בידע והן בעובדה שאנשי מכס נמצאים ממילא בכל המעברים, ולטפל בהברחות המכס במעברים, פלוס ניצול הידע במסמכי מכס, בקשרים עם עמילי מכס וכל הגופים שעוסקים במכס בדרך כלל.

זאב צילברג: כפי שאמרתי, יש לנו שישה מדורים במעברים, ואנחנו נלחמים, אפשר להגיד בצניעות, די בהצלחה.

זאב צילברג: בשנה וחצי האחרונות היו הרבה תפיסות משמעותיות.

זאב צילברג: אנחנו בקשרים עם רוב ארגוני המכס בעולם שמטפלים בנושא סמים, ואנחנו מחליפים איתם מידע בנושא.

זאב צילברג: יש שיתוף פעולה בין-לאומי בנושא סמים, יש קונצנזוס בעולם, עוד לא פניתי לאיזה גוף בעולם ואמרו לי שהם לא רוצים לעזור לנו.

זאב צילברג: אין פה פוליטיקה, אין פה שום דבר אחר, המאבק בסמים זה קדוש.

מוחמד ברכה: גם ברמה האזורית?

מוחמד ברכה: ישראל עם ירדן?

זאב צילברג: ברמה האזורית יש לנו קשרים מאוד טובים עם הירדנים, כולל קשרים אישיים שלי עם המקביל שלי הירדני, בריגדיר מג'אלי.

זאב צילברג: עם המצרים אנחנו לא מצליחים לייצר שיתוף פעולה, ועם סוריה ולבנון, כמובן, אין מה לדבר.

זאב צילברג: היינו לפני שנתיים בהשתלמויות אזוריות שהאיחוד האירופי עשה, האנשים שלי היו בעמן, הייתי מרצה בהשתלמות.

זאב צילברג: היו אנשים מסוריה, מלבנון, ממדינות אגן הים התיכון, אחרי כמה ימים חלק דיברו איתנו, חלק לא.

זאב צילברג: זה קשה.

זאב צילברג: עם הרשות הפלסטינית אין לנו שום קשר, כי מי שמטפל שם בהברחות סמים זה המשטרה ולא המכס, אז יש להם סיבה לא לדבר אתנו ולא לשתף אתנו פעולה.

מוחמד ברכה: אמרת שיש הרבה תפיסות, אתה יכול להצביע איפה בעיקר?

זאב צילברג: היתה תפיסה יחד עם משטרת ישראל, ושוב, בשנים האחרונות יש שיתוף פעולה הדוק עם המשטרה.

זאב צילברג: היה טון וחצי של קוקאין שנעצר בחוץ-לארץ, האחראים זה המדור שלנו בחיפה יחד עם מדור חוף.

זאב צילברג: אם אתה מחפש סיסטמה, התפיסות הגדולות תמיד יהיו בנמלים או במכולות לכאורה, התפיסות הקטנות יותר יהיו בדואר אוויר, כלומר, בנתב"ג או בדואר חבילות.

זאב צילברג: אנחנו מקום מספר שתיים באירופה בתפיסות בדואר חבילות של סמים.

זאב צילברג: כמובן, הכמויות הן קטנות, כי לא שולחים באוויר הרבה מעטפות, שולחים הרבה מעטפות עם מעט, ובסוף זה מצטבר.

זאב צילברג: הכלבים שלנו עובדים בדואר מדי יום, ומוכיחים עצמם.

מוחמד ברכה: בעניין הצבת מכונות השיקוף בנמלי הים, איפה זה עומד?

זאב צילברג: מכונת שיקוף עובדת באשדוד כבר הרבה שנים, היא נתרמה על-ידי האמריקנים לפני כמה שנים טובות בעקבות הפיגועים שהיו בזמנו באוטובוסים, היא עולה כ-11 מיליון דולר, ובחיפה העבודות מתקדמות, או-טו-טו זה יעבוד.

מוחמד ברכה: האם זה טווח של שבועות, של חודשים, של שנים?

זאב צילברג: של חודשים.

זאב צילברג: שוב, התכנון נגמר, המקום נמצא, התקציב ישנו.

זאב צילברג: עכשיו זה בשלב עבודה.

יוסי גרובר: בשב"ס אנחנו מחזיקים היום כ-10,000 אסירים פליליים, שמתוכם, על-פי סקר אפידמיולוגי שנערך ב-2007, כ-50% משתמשים בסמים, מרביתם מכורים לסמים קשים, ולמעשה, אנחנו מתמודדים עם האוכלוסייה הזאת במהלך תקופת המאסר.

יוסי גרובר: אנחנו נוקטים מדיניות של הפרדת האסירים הנגועים בסמים, או מכורים לסמים, מאסירים שנקיים מסמים, ועוסקים בתהליכים של הסברה, מניעה וטיפול.

יוסי גרובר: אנחנו משתדלים להקנות, לאסירים שמתאימים, בתהליך הטיפול כלים מתקנים על מנת שעם שחרורם מבית הסוהר ישתלבו חזרה בחברה הנורמטיבית ככל שניתן ולא יחזרו, לא לדרך העבריינית ולא לדרך של שימוש בסמים.

יוסי גרובר: במהלך המאסר אנחנו מבצעים תהליכים לאיתור, אבחון ומיון אסירים צרכני סמים.

יוסי גרובר: אנחנו פועלים במסגרות טיפוליות, תיכף אני אפרט, במסגרת בית הסוהר במתמכרים ברמות שונות, תוך שמירה על רצף טיפולי, בשיתוף פעולה עם כל מחלקות הטיפול וגורמי הביטחון הרלוונטיים שנמצאים בשירות בתי הסוהר.

יוסי גרובר: אנחנו פועלים היום בצורה אינטגרטיבית, שבה שותפים לא רק גורמי הטיפול, אלא גם גורמי הביטחון שעסוקים באכיפה, מניעה והסברה.

יוסי גרובר: מסגרות הטיפול בשירות בתי הסוהר מגוונות.

יוסי גרובר: מרכז הגמילה הארצי נמצא בבית סוהר חרמון, שמכיל כ-220 אסירים שנמצאים בטיפול, במחלקות טיפוליות.

יוסי גרובר: פועלות בו היום ארבע מחלקות טיפוליות לפי גישות שונות, יש מחלקה בעלת אוריינטציה תעסוקתית, יש מחלקה שפועלת על-פי גישת הצעדים, ומחלקה שפועלת על-פי גישה של קהילות טיפוליות, וכמובן, מחלקה לטיפול באלכוהול, כאשר השנה אנחנו פותחים מחלקה נוספת, מחוץ לחרמון, לטיפול במכורים לאלכוהול, שזאת תופעה שאנחנו מאתרים עכשיו כמשהו שהולך וגבר.

יוסי גרובר: בנוסף לבית הסוהר חרמון, שבו פועלות המחלקות הטיפוליות, והוא מהווה את המרכז הארצי שלנו לטיפול במתמכרים, אנחנו מפעילים כארבעה מרכזים נוספים לטיפול, בדרום, בצפון ובמרכז.

יוסי גרובר: פועלים היום: בית סוהר דקל במחוז דרום, מחלקה שמאפשרת ל-40 אסירים להשתלב בתהליכי טיפול בצורה מסודרת במסגרת מחלקה; בצלמון בצפון גם כן; באשמורת, במרכז, ובנווה תרצה, בבית הסוהר לנשים.

יוסי גרובר: דרך אגב, אחוז הרצידיביזם בקרב המטופלים שלנו יחסית נמוך ביחס לאוכלוסייה הכללית.

יוסי גרובר: אם אחוז הרצידיביזם היום באוכלוסייה הכללית הוא 62%, אנחנו מדברים על בערך 35% בממוצע של רצדיביזם בקרב המתמכרים שעברו תהליכי טיפול אצלנו, בשירות בתי הסוהר.

יוסי גרובר: מעבר למסגרות שכרגע שזה פירטתי, המחלקות במרכז הטיפולי בחרמון, יש גם פעילויות ביחידות עצמן, אלה חדרי ל"ב – להיגמל במאסר – כשבתוכניות האלה משולבים האסירים המתמכרים, בדרך כלל כאלה שלא יכולים להיות בבתי סוהר ברמת סיווג ביטחון נמוכה, ויש לנו חדרי ל"ב כאלה בניצן, אילון, כרמל, גבעון, אופק, נווה תרצה, וגם באשל.

יוסי גרובר: מסגרות נוספות – יש לנו מסגרת טיפולית לבני נוער בבית סוהר אופק, שגם זה בית סוהר ייחודי, כמו נווה תרצה וכמו המרכז הטיפולי בחרמון, ושם יש לנו פרויקט שנקרא פרויקט "קרן אור", פרויקט טיפולי-שיקומי שפועל לחיזוק כוחות הנערים, התמודדות עם פיתויים שכרוכים בבעיית ההתמכרות.

יוסי גרובר: התוכנית שם מתבססת על מעורבות קהילתית, סדנאות, קבוצות עזרה הדדית וחוקים, וכל זאת בשיטות ייחודיות שמותאמות לבני הנוער.

יוסי גרובר: נוסף לכך, אנחנו מסתייעים במדריכי נגמלים, שזה שירות שאנחנו רוכשים מחוץ לשירות בתי הסוהר.

יוסי גרובר: אנחנו מעסיקים כ-15 מדריכי נגמלים, שבעבר בעצמם היו מכורים לסמים, הם פועלים ב-11 יחידות, ועוסקים בפיתוח חיי הקהילה ובהעשרת הנגמלים בשיטת הניהול העצמי.

יוסי גרובר: המדריכים האלה פועלים היום בחרמון, בצלמון, באשמורת, באופק בנווה תרצה, בדקל, באשל – הם פרוסים למעשה כמעט בכל בתי הסוהר שלנו, ומסייעים לנו בתהליכי העבודה מול המתמכרים.

יוסי גרובר: הפעילות שלנו היא גם טיפולית וגם חינוכית.

יוסי גרובר: עד כה סקרתי את הפעילויות הטיפוליות.

יוסי גרובר: גם החינוך שותף פעיל מאוד בתהליך הטיפול במתמכרים, ומפעיל קבוצות עזרה עצמית בשיטת ה-N.A או ה-A.A, והקבוצות האלה פועלות במרבית בתי הסוהר הפליליים, בשיתוף פעולה עם גורמי קהילה שמגיעים גם הם לפעילות שלנו בבתי הסוהר.

יוסי גרובר: רק לסבר את האוזן, ב-2007 התקיימו כ-60 קבוצות שבועיות לכ-2,000 אסירים.

יוסי גרובר: תוכנית 12 הצעדים, גם היא מופעלת בשירות בתי הסוהר, יש לנו בחרמון ובמקומות אחרים קבוצות כאלה שמכינות מטופלים בתהליכים של גמילה מסמים.

יוסי גרובר: פרויקט שלהב"ת, גם זה פרויקט ייחודי – אנחנו מבצעים תהליך של הסברה ומניעה.

יוסי גרובר: מדובר בתוכנית הסברה למניעת השימוש לרעה בסמים, המיועדת לתלמידי בתי הספר התיכוניים ולחיילים, כחלק מתוכניות המניעה המונחות בבתי הספר ובצה"ל.

יוסי גרובר: במאסר מוצאים אסירים שעברו תהליך של טיפול, נגמלו, אנחנו מוציאים אותם החוצה למפגש עם בני נוער בבתי ספר, שבהם הם מסבירים את התהליכים שהם עברו, וכמובן, את האי כדאיות שבתהליך ההתמכרות לסמים.

יוסי גרובר: תקציבים – שירות בתי הסוהר עמד על תקציב של 1.15 מיליוני שקלים ב-2008, נסתייע בקרן רש"י, שסייעה לו בין 2006 ל-2008 בסכום שקרוב ל-400,000 שקלים להטמעת תוכנית הצעדים בחרמון.

יוסי גרובר: הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, במסגרת קרן החילוט, גם היא מעבירה לשירות בתי הסוהר סכומי כסף שבהם אנחנו משתמשים בתהליכי הטיפול.

יוסי גרובר: אנחנו בקשר רצוף עם הרשות למלחמה בסמים, עם ד"ר חיים מל.

יוסי גרובר: ב-2008 התקבלו 250,000 שקלים נוספים מעבר ל-200,000 שקלים שקיבלנו עוד קודם מהרשות למלחמה בסמים.

יוסי גרובר: היא מסייעת לנו גם בהכשרות ובקורסים מקצועיים, ויש לנו כוונה להעשיר ולפתח את שיתוף הפעולה עם הרשות למלחמה בסמים, כי אנחנו רואים בה בהחלט שותף פעיל בכל התהליך.

יוסי גרובר: זאת הסקירה שיש לי בנושא הזה.

מוחמד ברכה: אופי הטיפול הוא כפייתי או מרצון?

יוסי גובר: אין טיפול כפוי, אבל בוודאי, כאשר אנחנו מאתרים אוכלוסייה שהמוטיבציה או הרצון שלה להשתתף בטיפול הם מאוד נמוכים, אנחנו פועלים על מנת להגביר מוטיבציה, לבצע הסברה, לבצע שכנוע, להצטרף לתהליכים הטיפוליים כדי שנוכל להקיף כמה שיותר.

יוסי גובר: טיפול כפוי בוודאי שאין.

מוחמד ברכה: האם יש שיתוף פעולה עם מערכת בתי המשפט לגבי הענישה של אדם המוכן לשתף פעולה בטיפול או אדם שלא מוכן לשתף פעולה עם הטיפול?

יוסי גובר: לא, הם מגיעים אלינו כשהשאלה המשפטית כבר חלוטה לגמרי.

מוחמד ברכה: אני לא מדבר על התערבות במשפט קונקרטי של אדם זה או אחר.

מוחמד ברכה: האם אין החלפת דעות?

יאיר גלר: אני, ברשותך, אשלים אותך אחר כך.

יאיר גלר: תשאיר לי את השאלה הזאת על בית הדין לסמים.

יוסי גובר: בחלק המשפטי אנחנו מקבלים את הנערים, ובכלל את האסירים, אחרי המשפט.

מוחמד ברכה: ברור שהאנשים מגיעים אליכם אחרי שהם נשפטים, אבל אין היזון חוזר?

מוחמד ברכה: האם יש לכם עצות למערכת המשפט בעניין הזה?

גובר: זה מה שידוע לי.

גובר: הדיאלוג היחיד שלנו עם בתי המשפט הוא כאשר האסיר מגיע לוועדת השחרורים, אז אנחנו מביאים את חוות הדעת שלנו, מספרים על התהליך שהוא עבר, אנחנו ממליצים, או לא ממליצים, וכן הלאה.

יאיר גלר: בית דין לסמים – היה ניסיון גם בארצות-הברית וגם באוסטרליה להקים בית דין לסמים.

יאיר גלר: כמו שיש בית דין לתעבורה, בית דין למשפחה ובית דין לעבודה היו גם ניסיונות להקים בתי דין לסמים.

יאיר גלר: הם הצליחו בעולם המערבי.

יאיר גלר: בארצות-הברית ובאוסטרליה יש לנו מחקרים שמעידים על הצלחה.

יאיר גלר: היה ניסיון גם להקים את זה בארץ, זה הוקם בבית המשפט בתל-אביב, וכבוד השופטת עדנה בקנשטיין היא זו שדחפה ויזמה את המהלך הזה.

יאיר גלר: מטעמים רבים ושונים זה לא התקדם יותר מדי למקומות שרצינו, כלומר, שיהיה מצב שכל מי שנשפט בסמים, שיהיה בית דין ייחודי לבעיה הזאת, אבל אלה שלגביהם היה הניסיון, וזה לא היה מספר גדול, הניסיון הצליח.

יאיר גלר: היה פיילוט בתל-אביב, הוקם גם מערך ביחד עם הקהילה הטיפולית במלכישוע בצפון, באזור הגלבוע, וזה בדיוק עונה על מה שחיפשת, היה קשר של וידיאו-קונפרנס אפילו, כאשר לנאשם היה חליף מאסר, הוא הגיע לטיפול שם, והוא היה מדווח לבית המשפט אחת לכמה ימים על ההתקדמות, ובית המשפט עקב אחריו.

יאיר גלר: הניסיון הזה הצליח.

יאיר גלר: אומנם הוא היה על מספר עשרות מועט, אבל הניסיון הזה הצליח, והשארתי את זה לסקירה, משום שאנחנו רוצים לפנות מחדש לעורך-הדין נאמן, לשר המשפטים, על מנת שיקים את העניין הזה מחדש, או יבנה את זה וישדרג את מה שקיים היום, כי התוצאות שיש לנו מהפיילוט היו בהחלט סבירות , אפילו מעבר לזה.

יאיר גלר: כדאי מאוד למדינה לעסוק בזה.

יאיר גלר: לא מדובר פה בהשקעות גדולות.

יאיר גלר: כבוד הנשיא ברק בזמנו, כנשיא בית המשפט העליון, לא אהב את המגזרים, את בתי הדין המגזריים, והיתה לו איזו התנגדות.

יאיר גלר: אני מקווה שעם הגברת בייניש, עם נשיאת בית המשפט העליון הנוכחית, יחד עם עורך-דין נאמן, זה כן יתקבל, ואני מניח שזה יהיה אחד המסרים שהוועדה תרצה לקרוא אליהם.

יאיר גלר: בשם השותפים והחברים אני חושב שכולנו רוצים לאחל לכבוד היושב-ראש הצלחה רבה בתפקיד.

יאיר גלר: הוועדה הזאת מונתה רק לפני מספר שבועות, וחשיבותה, הן ברמה הערכית, הן ברמה ההצהרתית והן ברמת הפעילות והתוכן, יש לה מקום נכבד, ואני שמח שהכנסת החליטה על הקמתה ומינתה אותך.

יאיר גלר: בשם כל השותפים והחברים, באמת הצלחה רבה.

יאיר גלר: הדבר השני שהייתי רוצה להגיד, ואמרת את זה כבר בפתיחה, השותפות פה בין האנשים שיושבים סביב לשולחן, וגורמים נוספים שכרגע אינם מיוצגים פה, אבל אין ספק שהם פעילים משמעותית במערכת הזאת, היא שותפות מאוד סינרגטית, שנמשכת לאורך הרבה מאוד שנים, אנחנו יודעים לעבוד ביחד, אנחנו אוהבים לעבוד ביחד, אני חושב שיש פה הערכה רבה של הגופים, אחד לשני.

יאיר גלר: מרוכזים חלקם ברשות, שאני תכף אסקור יותר לעומק.

מוחמד ברכה: האם יש מנגנונים קבועים של תיאום?

יאיר גלר: בהחלט, יש מנגנונים קבועים.

יאיר גלר: קודם כול, יש מועצה ברשות שכוללת 43 חברים, ושם מיוצגים כל משרדי הממשלה, גם נציגי ציבור, גם עמותות, כולנו יושבים ביחד.

יאיר גלר: מעבר לזה יש מינהלת בת תשעה חברים, גם שם יושבת חבורה נכבדה של חלק מהגורמים הנמצאים פה.

יאיר גלר: בנוסף, יש ועדות מקצועיות ששם חברים הרבה מאוד אנשי אקדמיה, אנשי מחקר, אנשי ביצוע, רשויות מקומיות, ועדות טיפול ושיקום, ועדת אכיפה, ועדת מניעה.

יאיר גלר: כלומר, בוועדות האלה מתבצעת גם עבודת תיאום וגם יזמות, גם הובלה של הרבה מאוד פרויקטים שאנחנו רוצים להוביל ולחדש.

יאיר גלר: אם אתה זוכר בסקירה, כשדיברנו בשבוע שעבר, גם כאשר נפגשנו בינינו וגם בוועדה למאבק בנגע הסמים, בהמשך, דיברנו על כך שאנחנו בהחלט מתקדמים.

יאיר גלר: מבחינת העולם המערבי ישראל מהווה מקום שהרבה מאוד גורמים במערב אירופה ובארצות-הברית באים ללמוד מאתנו על הרבה מאוד יזמויות.

יאיר גלר: אני חושב שחלק גדול מהפרויקטים ומאותם תהליכים מתרחשים ברשות, ומתחילים ברשות, יחד עם השותפים האחרים.

יאיר גלר: וכאן אחד ועוד אחד שווה שלוש, ולא שווה שתיים.

יאיר גלר: בעניין הזה מגיע פרגון ראוי מאוד לחברים.

יאיר גלר: כמה מלים על הרשות, למרות שרוב האנשים מכירים.

יאיר גלר: הרשות הוקמה לפני 21 שנה, ב-1988, היא פועלת על-פי חוק, רשות סטטוטורית לכל דבר ועניין.

יאיר גלר: בימים אלה הסמכויות המוקנות לראש הממשלה בחוק ניתנו לשר לביטחון פנים, ואני שמח להגיד שגם שם מצאנו לא רק הבנה ואהדה, אלא הרבה מאוד רצון לקדם הרבה מאוד נושאים, הרבה מאוד פעילויות, ואני שמח שכבר בשבוע שעבר דיברנו בינינו לשר לביטחון פנים.

מוחמד ברכה: אני רוצה להודיע לכולם שב-29 בחודש הוא יהיה כאן.

מוחמד ברכה: כל הגורמים הנוגעים לעניין, אם הם חושבים שיש משהו שחשוב להעלות בפני השר, כולם מוזמנים מראש.

מוחמד ברכה: כמובן, בת-שבע פנחסוב תדאג לזה, אבל אני אומר כבר עכשיו.

יאיר גלר: הרציונל שהרשות עובדת לפיו זה הנושא של תיאום והובלה, של יוזמות, של פיקוח, היא עובדת הרבה מאוד מול הרשויות המקומיות.

יאיר גלר: יש לנו 83 איש שפועלים ברשויות המקומיות.

יאיר גלר: אחד מהיעדים שלנו זה כמובן להגיע לכל הרשויות במדינת ישראל, מעל 250, אבל מטעמים ברורים אנחנו לא יכולים להגיע לכולם, אנחנו מעודדים כמובן הרבה מאוד התנדבות בקהילה, משום שזה מכפיל כוח, זה לא רק פעילות ערכית, זה גם כמובן פעילות מבצעית, שיחסית בעלויות נמוכות אנחנו יכולים לקדם.

יאיר גלר: התפקידים שלה זה כמובן קביעת מדיניות מהיותה רשות לאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, תכנון וקידום מסגרות.

יאיר גלר: אני קורא על-פי החוק את התפקידים שלה.

יאיר גלר: כמובן, יש כאן שותפים מרכזיים, אחד מהם משרד החינוך, שמיוצג פה על-ידי גליה שחם, הדס פילצר ואילן שמש, שהוא שותף בכיר מאוד בכל המערכת הזאת, ואנחנו יודעים לאורך השנים לעשות עבודה גדולה ביחד.

יאיר גלר: אני רוצה לציין פה בצורה ייחודית שביולי, בשנה שעברה, נקבעה תוכנית אסטרטגית, למעשה מכיתה י"א ועד כיתה י"ב, בחתכים ובפילוחים של שנה-שנה, סוג הפעילות, פעילות המניעה, פעילות החינוך.

יאיר גלר: התוכנית אושרה על-ידי חברת הכנסת, פרופסור יולי תמיר, כשרת החינוך הקודמת, ואני מאוד אשמח, כמובן שוב, כמסר מהוועדה, שכולנו נאמץ את התוכנית הזאת.

יאיר גלר: מטבע הדברים גם היא מעוטת משאבים, אז אנחנו לא מצליחים ליישם את כולה, אבל מבחינת התוכנית היא תוכנית ראויה.

יאיר גלר: שוב, זאת פריצת דרך יפה מאוד קדימה.

יאיר גלר: דיברנו על העוגנים הייחודיים שלנו.

יאיר גלר: כמובן, הנושא של הקהילה, של הפעילות בקהילה, יחד עם הרשויות, יחד עם המשרדים האחרים.

יאיר גלר: הנושא של הסברה, כאשר ההסברה בעיקר ממוקדת מניעה, אנחנו ממקדים אותה בעיקר בנושא של נוער.

יאיר גלר: הבחנו שגילאי 12 עד 18 זה גיל בעייתי מאוד מבחינה זו, ואנחנו יודעים שבמה שנצליח לעשות מגיל 12 עד 18, מנענו עוד אזרח צרכן סמים במדינת ישראל ברמה כזאת או אחרת, וכאן חייבים להתמקד.

יאיר גלר: יש לנו אגף מחקר גדול ורציני, שהוא ניזון מהרבה מאוד מחקרים בחוץ-לארץ, וכמובן מחקרים על החברה הישראלית בפילוחים.

יאיר גלר: אנחנו יודעים לאבחן, בשברי אחוזים, איפה הבעיה מבחינת מיקום גיאוגרפי ומבחינת מקומות מוצא.

יאיר גלר: הדברים האלה מאוד-מאוד חשובים, משום שאנחנו גם רוצים לעשות את העבודה שלנו בצורה איכותית מאוד וגם רוצים להגיע לאותם מקומות שהם בעייתיים.

יאיר גלר: פעילות נוספת חשובה מאין כמוה זה נושא החקיקה.

יאיר גלר: אנחנו מנסים לקדם הרבה מאוד נושאים של חקיקה.

יאיר גלר: כרגע על הפרק אלה חוקים בנושא המלחמה באלכוהול.

יאיר גלר: גם כאן, לעניין הזה, אתה למעשה הצטרפת בשבוע שעבר, דיברנו על יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת דוד רותם, שאליו נלך, ואנחנו רוצים לקדם את הדברים, כמובן יחד אתו.

יאיר גלר: ברשותכם, מספר נתונים על מה אנחנו מדברים.

יאיר גלר: קודם כול, המכס עושה עבודתו נאמנה.

מוחמד ברכה: התייחסת לקבוצת מיקוד של גילאים 12 עד 18, אני מציע שתקפוץ עוד מדרגה מ-18 עד 25, גם חיילים, גם סטודנטים.

יאיר גלר: אמת.

יאיר גלר: בקרב החיילים אנחנו יודעים שאצלם שיעור המשתמשים יורד ב-1% בלבד, אם שם 11%, כאן 10%, כאשר שני שלישים מתוכם התנסו בעבר, אבל שליש התחיל בתוך הצבא.

יאיר גלר: מה אני למד מזה?

יאיר גלר: הצבא יודע לאכוף את מרותו, אבל הנושא של נגע הסמים מאוד בעייתי.

יאיר גלר: למרות שהרמטכ"ל אישית מוביל, יחד עם ראש אכ"א ויחד עם הרבה מאוד מפקדים אחרים, את המלחמה בסמים, אנחנו יודעים שיש קושי אדיר, וסמים נמצאים בצבא, חיילים מעשנים סמים, כולל ביחידות המבצעיות.

יאיר גלר: הצבא מנהל מלחמה טוטלית, באלכוהול ודאי וודאי.

יאיר גלר: אין כניסת אלכוהול בצבא, אלא באישורים מאוד מיוחדים, לאירועים מאוד ספציפיים, מועטים.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שהמלחמה הזאת קשה מאוד, יש סמים בצבא ויש אלכוהול בצבא, ובכמויות ניכרות.

יאיר גלר: זה לא שונה הרבה מבני הנוער.

יאיר גלר: לגבי הסטודנטים, הבעיה עוד הרבה יותר גדולה.

יאיר גלר: אנחנו יודעים מהמחקרים שלנו שכ-30% לפחות, ויכול להיות אפילו יותר, משתמשים בסמים.

מוחמד ברכה: משתמשים, או השתמשו?

יאיר גלר: משתמשים בעת הלימודים שלהם באוניברסיטה.

יאיר גלר: כ-30% משתמשים בסמים.

יאיר גלר: זה, כמובן, משפיע הן על המערכות הלימודיות שלהם והן על המערכות החברתיות, אני לא רוצה להגיע מעבר לעניין הזה.

יאיר גלר: בהחלט, סטודנטים משתמשים בסמים.

יאיר גלר: דיבר ידידי, זאב ציגלברג, על הנושא של התפיסות.

יאיר גלר: הבעיה קיימת.

יאיר גלר: סמים מגיעים מכל מקום: באוויר, בים, ביבשה, על גמל, במטוס, באונייה, ברכב – אין כמעט דרך שבה לא מוברחים סמים.

יאיר גלר: זה קטן, זה נגיש.

יאיר גלר: אין למכס אמצעים למנוע את הכניסה של אותם סמים למדינת ישראל.

יאיר גלר: אנחנו יודעים, על-פי נתוני המשטרה, שמדובר ב-8%-7% של תפיסות.

יאיר גלר: השאר, לצערי, מגיע בסופו של דבר לצרכנים.

יאיר גלר: וכאן אנחנו מדברים על כמויות של 4 עד 5 טון הרואין בשנה, אנחנו מדברים על 3 עד 4 טון קוקאין בשנה, אנחנו מדברים על 80 עד 100 טון חשיש בשנה, וכ-20 מיליון כדורי אקסטזי.

יאיר גלר: למעלה מ-90%, לצערי, מגיעים לאן שאנחנו לא רוצים שזה יגיע, ושם יש לנו, כמובן, מלחמה נוספת.

מוחמד ברכה: מה המחזור הכספי?

יאיר גלר: 7 מיליארד שקלים בשנה מתגלגלים סביב העניין הזה.

יאיר גלר: ולכן הדגיש זאב ציגלברג שבסוף מדובר בכסף.

יאיר גלר: זה מה שמניע את כל המערכת הענקית הזאת, והיא מערכת בין-לאומית.

יאיר גלר: אנחנו במצב של יציבות יחסית, לפעמים יש יותר הצלחות, לפעמים פחות, אבל פחות או יותר מבחינה סטטיסטית אנחנו מיוצבים.

יאיר גלר: בעולם המערבי אנחנו במקום באמצע.

יאיר גלר: השיטות הן שיטות בין-לאומיות, כל העולם מנסה להילחם בעניין הזה, כולל "הצדיקים" מאפגניסטן, לפחות בהצהרות, מקולומביה ומאירן.

יאיר גלר: אגב, בוועידת האו"ם האחרונה שהייתי בה, במארס, השכנים שלי היו אירן, כי זה Islamic Republic of Iran, אז IS זה ישראל והם.

יאיר גלר: מובן, שכאשר הם ראו מי יושב לידם הם טרחו לעבור.

מוחמד ברכה: שמו את איטליה ביניכם.

יאיר גלר: בדיוק.

יאיר גלר: חמישה נציגים איטלקים התיישבו לידי במקומם.

יאיר גלר: זה היה אירוע יפה.

יאיר גלר: אני דווקא הייתי שמח לשמוע קצת על המלחמה הגדולה שלהם, אבל כל "הצדיקים" הגדולים האלה מספרים על כך, למרות שאנחנו יודעים שהם ניזונים ב-100% מכספי הסמים, חלק מהמדינות האלה, כמו קולומביה ואפגניסטן, אבל לפחות בהצהרות שלהם באו"ם הם המובילים במלחמה בסמים.

יאיר גלר: עוד מספר נתונים.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שכ-320,000 משתמשים בסמים במדינת ישראל, מתוכם כ-58,000 בני נוער, אותם גילאי 12 עד 18, שזה מהווה כ-10% מבני הנוער פחות או יותר.

יאיר גלר: יש עוד כ-20,000 שמשתמשים בנדיפים: גז פריאון של המזגנים, ספריי, טיפקס, אדי דלק, דבק מגע וכן הלאה.

יאיר גלר: היו כבר כמה מקרי מוות, זה מגיע לתקשורת מדי פעם, במיוחד של אלה שצרכו גז מזגנים ונפלו אחר כך מהגגות כאשר הם התמסטלו.

יאיר גלר: גם בעניין הזה ההסברה והחינוך פועלים, אבל המלחמה לא פשוטה.

יאיר גלר: יש בישראל בין 12,000 ל-15,000 נרקומנים, שהם צרכני סמים כבדים, מתוכם כ-50% מטופלים על-ידי המדינה, כלומר, הם מטופלים במסגרות יותר סגורות, יותר פתוחות, זה יכול להיו מרכז יום או קהילה טיפולית.

יאיר גלר: אנחנו יודעים כמובן לזהות מי הם, ואנחנו משתדלים כמובן למנוע- - -

מוחמד ברכה: אלה נתונים של אנשים שרשומים אצלכם?

יאיר גלר: מהרשויות המקומיות אנחנו יודעים מי הם.

מוחמד ברכה: אין הערכה שמעבר לזה יש עוד?

יאיר גלר: אנחנו מצליבים כל הזמן מבחינה מחקרית, מבחינה סטטיסטית.

יאיר גלר: אנחנו עושים הרבה מאוד הצלבות מידע כדי לוודא שהמספרים אכן נכונים.

יאיר גלר: זה, כמובן, משתנה.

מוחמד ברכה: אתה מבדיל בין נרקומנים לבין משתמשים?

יאיר גלר: כן, חד-משמעית.

יאיר גלר: אלה שני עולמות שונים לחלוטין.

יאיר גלר: הנרקומן זה איש שצורך טיפול יומיומי, קבוע, שוטף.

יאיר גלר: המשתמש, לצערי, זה יכול להיות גם אותו אחד שבערב שבת יושב עם החברים שלו ומגלגל את הג'וינט.

יאיר גלר: זה אדם שונה לחלוטין.

יאיר גלר: אני צריך להילחם גם בזה וגם בזה, זה ברור, אבל אלה שני סוגי טיפול שונים.

דני גרודובסקי: באשר להבחנה הזאת, אני אתייחס אחר כך בחלק שלי של משרד הבריאות.

יאיר גלר: שאלת גם על נושא טיפול בכפייה.

יאיר גלר: טיפול בכפייה, גם כאן ודאי משרד הבריאות ומשרד הרווחה ירצו לדבר.

יאיר גלר: אין טיפול בכפייה במדינת ישראל.

יאיר גלר: אם אתה שואל את דעתנו כדעת הרשות זאת טעות.

יאיר גלר: אנחנו חושבים, כמו שיש טיפול פסיכיאטרי בכפייה, יש צורך גם במקרה הזה.

יאיר גלר: האיש גורם נזק לסביבתו כאשר הוא משתמש בסמים, זה יכול להיות פורץ, זה יכול להיות אלים.

יאיר גלר: בכלל, סמים ואלכוהול אלה מחוללי אלימות מספר אחת בכל מקום.

יאיר גלר: גם כאן, למרות שזה כבר בשלב די מתקדם של טיפול, טיפול בכפייה הוא דבר נכון במקרים האלה.

יאיר גלר: יש מצבים שבהם האיש גורם נזק למשפחה, למקום העבודה, למערכת הלימודית, למערכת התעסוקה שלו.

יאיר גלר: יש טעם רב בהזזתו למקום שבו אנחנו יכולים לתת לו את הטיפול.

מוחמד ברכה: זה הטעם שלשמו אתה יכול לדגול בכפייה.

מוחמד ברכה: לא הנזק שהוא יכול לגרום לאחר, הנזק שהוא גורם לעצמו.

יאיר גלר: נכון.

יאיר גלר: נרקומנים לא מאריכים חיים, לא מצליחים לעבור את גיל ה-40.

יאיר גלר: חלקם הגדול בגיל 40 למעשה נפטרים, והרי אנחנו רוצים להאריך את חייו עד כמה שניתן באיכויות יותר סבירות.

יאיר גלר: תוחלת החיים במדינת ישראל, אתמול התבשרנו, הגברים – גיל 79, הנשים – גיל 80 פלוס.

יאיר גלר: גם כאן יש להן איזה עדיפות .

יאיר גלר: אין שום סיבה שנמצא נרקומן מת בגיל 40.

מוחמד ברכה: ברוסיה ההפרש בתוחלת החיים בין נשים לגברים מדהים – 13 שנה.

יאיר גלר: לטובת מי?

מוחמד ברכה: לטובת הנשים כמובן.

יאיר גלר: שאלת גם על שיתוף הפעולה האזורי.

יאיר גלר: לנו יש שיתוף פעולה מצוין עם הרשות הפלסטינית משתי סיבות: אל"ף, אנחנו רוצים שהם יבצעו אצלם תהליכי מניעה שחשובים לנו, כי למדינת ישראל חשוב למנוע גם את אותם אלה שמסתובבים ומגיעים אלינו וגם את הנושא של מעבר הסמים.

יאיר גלר: על כן אנחנו גם מכשירים את האנשים שלהם, גם אנשי משטרה וגם אנשי רפואה ברשות הפלסטינית ובירדן, משום שאנחנו רואים כאן שותפות.

יאיר גלר: אין גבולות בעניין הזה, סמים עוברים, אנשים עוברים, ואנחנו יודעים שכל אחד כזה גורם נזק רב.

יאיר גלר: מילה אחת על העולים שגם זה חשוב.

יאיר גלר: שאלת על הפילוח.

יאיר גלר: עולי חבר העמים, ברית-המועצות לשעבר, משתמשים פי שלושה מילידי הארץ בסמים, ואחוז השימוש באלכוהול מגיע בין 85% ל-90%.

יאיר גלר: אנחנו מדברים בעיקר על בני הנוער, הכמויות פנטסטיות.

יאיר גלר: לטובת העניין הזה מועסק היום מערך גדול מאוד, כמובן, עם כל התכנים וכל המדיניות.

יאיר גלר: הרשות למלחמה בסמים מעסיקה כ-19 רכזים רוסים, עולי חבר העמים, שמרוכזים בקהילות שלהם, ותשעה רכזים שעובדים בקרב בני העדה האתיופית.

יאיר גלר: גם שם הבעיה מאוד גדולה.

יאיר גלר: זה גם בקהילות שלהם וגם בפנימיות.

יאיר גלר: חלקם הרי שוהים בפנימיות כאלה ואחרות.

יאיר גלר: הבעיה בקרב בני העדה האתיופית ובקרב עולי חבר העמים היא הרבה הרבה יותר גדולה מאשר בקרב ילידי הארץ.

יאיר גלר: גם כאן צריך לתת את הדעת.

יאיר גלר: אלכוהול – אנחנו חייבים להתייחס לעניין זה, וגם כאן הייתי רוצה, בעזרת החברים, לנסות ולקדם מהלך.

יאיר גלר: ב-2005 התקבלה החלטת ממשלה שאומרת שהרשות למלחמה בסמים הפכת להיות הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.

יאיר גלר: לטובת העניין הזה נבנתה תוכנית היערכות לאומית, שהיתה אמורה להיות מגובה בהרבה מאוד תקציבים של 19.5 מיליוני שקלים בשנה, כאשר חלק הלך לטובת משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד המשפטים, משרד החינוך.

יאיר גלר: מטעמים תקציביים היא לא התקדמה, וב-2008, עם כניסתי לתפקיד, חידשנו את המהלך הזה.

יאיר גלר: בתוך חודשיים-שלושה אנחנו מבצעים עדכון של התוכנית של היערכות לאומית לאלכוהול.

יאיר גלר: אנחנו יודעים על כ-500,000 משתמשי אלכוהול כבדים.

מוחמד ברכה: זה עדכון על העניין, כי אתה אומר שאין תקצוב.

יאיר גלר: על הנייר.

יאיר גלר: כבר ציינתי בפתיחה שהיתה הרבה מאוד אהדה מהשר לביטחון פנים, הוא שמע את העניין ואמר: חברים, כמה חודשים אתם צריכים?

יאיר גלר: דיברנו על שלושה-ארבעה חודשים, עדכון אמיתי לשנת 2009, 2010, 2011.

יאיר גלר: אנחנו הולכים לשר לביטחון פנים, אנחנו נעלה את זה, ברשותך, גם ב-29 בחודש במפגש אתו, נציג לבפניו את הדברים.

יאיר גלר: אי אפשר כבר להתעלם מהמצב הזה, גם בהיבט הטיפולי, משום שאנחנו יודעים שבין 5% ל-10% מהתחלואה והתמותה במדינת ישראל קשורים קשר ישיר לשימוש באלכוהול.

יאיר גלר: העלויות של משרד הבריאות – בתי החולים, המרפאות - כאשר הם נזקקים לטפל בעניין הזה, הן פנטסטיות, זה מאות מיליוני שקלים בשנה.

יאיר גלר: אנחנו סבורים שבעזרת חשיבה נכונה, תכנון נכון ופעילות נכונה, אפשר יהיה להקטין את מספר המשתמשים.

יאיר גלר: צריך להסביר לאנשים, שלאלכוהול יש הרבה מאוד יתרונות בשמחות, באירועים, אין לנו שום התנגדות, כמובן, לשתייה מושכלת, וזה גם חלק מהתרבות, אבל אין סיבה שנערים, נערות, יסתובבו בגן הציבורי ב-03:00 לפנות בוקר, יעלו על מכוניות, יפרצו לבתים לצורך השגת האלכוהול, הרי האלכוהול נמכר חופשי בכל סופרמרקט, בכל פיצוצייה.

יאיר גלר: יש, אגב, רשויות מקומיות, ועל כך אני ארחיב את הדיבור בהמשך, שהחליטו להילחם בעניין הזה.

יאיר גלר: זה קורה במודיעין שאחרי עשר בלילה אין יותר מכירת אלכוהול.

יאיר גלר: בהרצליה, יעל גרמן מוליכה את העניין הזה.

יאיר גלר: אני יודע שבתל-אביב יש כוונה, פרט לאזורים מסוימים, כלומר בפאב, בבר ימכרו ב-24:00 וב-01:00 בלילה, אבל אין שום סיבה שברחוב, במכירה חופשית, הדברים האלה יימכרו לכל דורש.

יאיר גלר: אנחנו עוסקים בהרבה מאוד פרויקטים עכשוויים, די אם נזכיר כרגע את "רוח מדבר", אותו פרויקט שמוקם בדרום, ובתוך מספר חודשים אמור לצאת לדרך.

יאיר גלר: המרחב שבין אשדוד לבין אילת, למעשה כל הדרום, היה מופקר, מבחינה זאת שלא היתה שם קהילה טיפולית.

יאיר גלר: נכון לאתמול היתה אצלי ישיבת היערכות.

יאיר גלר: בנובמבר אנחנו רוצים לפתוח את המקום, לשם שינוי הקבלן עומד בתוכניות.

מוחמד ברכה: איפה?

יאיר גלר: הוא ממוקם ברמת נגב, במבט אחד לכיוון שדה בוקר.

יאיר גלר: היה תיאור ביום שישי בתקשורת.

יאיר גלר: זה מקום יוצא מן הכלל, מיועד גם לנוער וגם למבוגרים, על-פי תמהיל שיקבע משרד הרווחה בסופו של דבר.

יאיר גלר: הכוונה שלנוש

יאיר גלר: ב-2010 הוא יעבוד מלא.

יאיר גלר: פרויקט שני מאוד מעניין, שבעוד מספר שבועות נחנוך, זה בתל-אביב.

יאיר גלר: שם יצרנו פרויקט מאוד חדשני, טיפול גם במתדון כתחליף סם, גם בסובוטקס כתחליף סם, גם מועדון חברתי לעניין.

יאיר גלר: החזון שלנו זה גם להגיע לשיקום תעסוקתי במקום הזה.

יאיר גלר: הפרויקט הזה אמור להיות דגם לכל הרשויות במדינת ישראל.

יאיר גלר: לא צריך להיבהל מהמילה מסומם, לא צריך להיבהל מהמילה של תחליף סם.

יאיר גלר: יכול לבוא האיש בבוקר, לקבל את המנה שלו, או לשהות שם במועדון חברתי, ולמקום הזה כבר עכשיו מגיעים מאות אנשים כל יום, הוא החליף מקום אחר ביפו, שהיה מבייש, מקום לתחנת חלוקת מתדון.

יאיר גלר: אנחנו רוצים שכל ראשי הרשויות יעשו את זה.

יאיר גלר: אגב, עיריית תל-אביב, גם היא, כמובן, שותפה לעניין הזה, דיברנו על הסינרגיה.

יאיר גלר: בנושא החקיקה אנחנו מובילים היום חקיקה כנגד מכירת אלכוהול בתחנות דלק, במתחמים מוגדרים ייעודיים, הן ב"ליקר סטורס" או בסופרים; איסור החל מהשעה 22:00-21:00 בלילה; שתייה ונהיגה, אם אפשר להוריד לאפס, לא כמות של 0.05% כפי שמתיר החוק, אלא שתית, אל תעלה על ההגה, אתה מהווה סכנה.

יאיר גלר: כל המחקרים שלנו מראים ש-30%-25% מהתאונות, אפילו מעבר לזה, נגרמות כתוצאה מאלכוהול.

יאיר גלר: מה הייתי מבקש מהוועדה?

יאיר גלר: חשוב מאוד שראשי הרשויות יהיו כולם שותפים למאבק, כולם, כי בסוף הפעילות נמצאת אצלם בקהילה.

מוחמד ברכה: ראשי רשויות, או מחלקות רווחה ברשויות?

יאיר גלר: כשראש הרשות יגיד שהוא נלחם והוא נותן את היד למאמץ, הוא יגייס את ראש הרווחה שלו.

מוחמד ברכה: זה הנושא של הישיבה הבאה שלנו.

יאיר גלר: אגב, אמרנו לשר לביטחון פנים בפגישה, שאת המשטרות העירוניות, ולא משנה כרגע כיצד זה ייעשה, אנחנו מאוד רוצים לחבר אלינו.

יאיר גלר: יש לנו הרבה מאוד מה לעשות.

יאיר גלר: החילוט – חילוט סמים נעשה היום על-ידינו, אבל זה בסכומים יחסית מאוד קטנים.

יאיר גלר: דיבר כבר ידידי זאב ציגלברג שחילוט הלבנת הון הוא בסכומים פנטסטיים, בסכומים של עשרות מיליונים.

יאיר גלר: חלק גדול מחילוט הלבנת הון חייב להיות אצלנו.

יאיר גלר: לא זכינו עד היום לאוזן קשבת במשרד המשפטים, אנחנו מבקשים גם מכבודו וגם נבקש מהשר לביטחון פנים שחלק מחילוט הלבנת הון יופנה לטובת המלחמה בסמים.

מוחמד ברכה: איך זה אמור להתבצע על-פי חוק?

יאיר גלר: משרד המשפטים היום מקבל את הסכומים אליו.

מוחמד ברכה: זאת תקנה ממשלתית?

זאב צילברג: על-פי חוק איסור הלבנת הון יש קרן חילוט.

יאיר גלר: מי מנהל אותה?

זאב צילברג: האפוטרופוס הכללי.

זאב צילברג: הקרן נמצאת במשרד המשפטים, וכל החילוטים שמשטרת ישראל עושה, או שאנחנו או נכסי נפקדים, ודברים מהסוג הזה, זה הולך לאפוטרופוס הכללי.

זאב צילברג: למעשה, זה מועתק מארצות-הברית.

זאב צילברג: הרעיון הוא, שהכסף שמחולט מעבריינים ישמש לפעולות אכיפה.

מוחמד ברכה: באותו עניין?

זאב צילברג: רק באותו עניין, כלומר, זה צבוע הלבנת הון.

זאב צילברג: מה שיאיר גלר מדבר עליו, זה שחלק מהכספים שנמצאים בקרן החילוט, שלא צבועים הלבנת הון, כלומר, זה סמים ודברים אחרים, את החלק הזה יאיר גלר מבקש לקבל.

מוחמד ברכה: השאלה היתה, האם זה מסודר בחקיקה או בתקנות.

זאב צילברג: חוק.

מוחמד ברכה: למשל, אנחנו רוצים לאפשר יותר משאבים לרשות או למלחמה בסמים או לחינוך, איך זה עובד?

זאב צילברג: על-פי החוק אי אפשר.

מוחמד ברכה: צריך לשנות את החוק.

זאב צילברג: יש תיקוני חקיקה בדרך, של חוק איסור הלבנת הון.

יאיר גלר: האפוטרופוס הכללי תומך בנו.

יאיר גלר: נפגשתי עם האפוטרופוס הכללי, שהוא יושב-ראש מועצת החילוט להלבנת הון, הוא תמך בי, אבל הוא אומר שההחלטה נמצאת במשרד המשפטים, ומנכ"ל משרד המשפטים, משה שילה, לא תמך בעניין הזה מכל מיני טעמים, אבל בהחלט יש היגיון רב מדוע הנושא הזה שייך אלינו.

יאיר גלר: התקציב הוא 35 מיליוני שקלים בשנה.

יאיר גלר: אנחנו מבקשים שהוא יהיה ממוסד ומסודר, לא מפולח מכל מיני מקורות, שיהיה בבסיס התקציב.

יאיר גלר: אנחנו, כמובן, נשמח לעשות, יש לנו תוכניות רבות.

מוחמד ברכה: הגענו ל-26, התחלנו עם 11.

יאיר גלר: אנחנו כמובן רוצים שהכול יהיה בבסיס.

יאיר גלר: אגב, גם כאן השר לביטחון פנים נתן לו את מילתו, שהוא מאוד רוצה שבסיס התקציב יהיה בכל שנה 35 מיליוני שקלים.

מוחמד ברכה: עשית פילוח של קהילות וציבורים, אני מבקש פילוח של סוגי הסמים, מידת הטיפול בהם.

מוחמד ברכה: למשל, אם יש פערים בין הטיפול בהרואין לטיפול בקוקאין.

יאיר גלר: הטיפול שונה כמובן.

מוחמד ברכה: הרושם שלי, בעין בלתי מזוינת, שזה הרואין וחשיש, והשאר זה פחות.

יאיר גלר: קודם כול, אין סמים קלים וסמים קשים.

יאיר גלר: סם זה סם, זה סם.

יאיר גלר: אנחנו מטפלים בכולם.

מוחמד ברכה: אני לא אומר את זה מניסיון אישי...

יאיר גלר: מטבע הדברים ההרואין ודומיו, אין ספק שברמת ההתמכרות גורמים להרבה יותר נזק, ואנחנו רואים אותם אצלנו בסופו של דבר כנרקומנים, למרות שאפשר בקלות רבה להתמכר גם לחשיש וגם למריחואנה, והטיפול בהם כמובן מסובך מאוד.

יאיר גלר: אגב, ההתמכרות לאלכוהול הרבה יותר מסובכת מאשר התמכרות לסמים.

יאיר גלר: קשה מאוד לגמול מאלכוהול.

יאיר גלר: הרבה יותר קשה לגמול מאלכוהול מאשר מסמים.

יאיר גלר: הגמילה הפיזית מסמים היא יחסית זמן קצר של מספר שבועות, לאחר מכן יש הגמילה הפסיכו-סוציאלית, שהיא נמשכת חודשים ארוכים, אבל הגמילה הפיזית מסמים יחסית קצרה, כ-21 יום.

יאיר גלר: באלכוהול היא הרבה יותר מסובכת, והמדינה כמעט ולא עוסקת בזה.

מוחמד ברכה: על-פי מה שאתה אומר, העמדה שלכם ללגליזציה של סמים היא ברורה.

יאיר גלר: חד משמעית.

גליה שחם: נמצאים כאן אילן שמש, ממינהל חברה ונוער, מהיחידה לקידום נוער, והדס פילצר ואני מהשירות הפסיכולוגי-ייעוצי במשרד החינוך.

גליה שחם: אנחנו הממונות על כל הנושא במערכת.

גליה שחם: קודם כול, אני רוצה להצטרף לברכות.

גליה שחם: אני גם שמחה להתכנסות מחדש, כבר התגעגענו לישיבה הזאת ביחד.

גליה שחם: אני כבר מצטרפת לעניין הזה של האלכוהול, לשים יותר תשומת לב לאלכוהול, יותר פעולות ויותר התייחסות לנושא הזה, במיוחד באותה אוכלוסייה שאנחנו אחראים עלייה, משם זה מתחיל.

גליה שחם: אני רוצה להתחיל בקצת נתונים על מה קורה בקרב ילדים ובני נוער.

גליה שחם: הנתונים שלנו הם גם מדוח שר הבריאות, גם מהמחקרים של הרשות למלחמה בסמים וגם ממחקרים שמשרד החינוך ומשרד הבריאות שותפים להם, של ד"ר יוסי הראל, שעושה כל שנתיים בדיקה של התנהגויות סיכון ורווחה נפשית של ילדים ובני נוער.

גליה שחם: כשאנחנו מסתכלים על הנתונים, למעשה, בנושא של שימוש בסמים לא חוקיים אנחנו שומרים על איזה יציבות כבר מספר שנים.

גליה שחם: יחסית לעולם אנחנו במצב לא רע.

גליה שחם: כאן חשוב תמיד לראות את המקום שלנו לעומת כל מיני תופעות אחרות בעולם, במיוחד כשמדברים על ההישגים הלימודיים של ילדי ישראל מול העולם.

גליה שחם: דווקא בנושא של שימוש בסמים אנחנו לא במקום רע.

גליה שחם: כשמסתכלים על הנושא של חומרים נדיפים, שבעיקר ילדים משתמשים בהם, מה שהזכיר קודם יאיר גלר, והנושא של אלכוהול, אחוזי השימוש לא כל כך נותנים תמונה.

גליה שחם: השתייה הבעייתית, שאני תכף אגע בה, בקרב ילדים, כבר אני יכולה להגיד, שמבחינת השתכרות מאלכוהול ישראל כמעט מובילה בעולם.

גליה שחם: אם מסתכלים על גילאי 11, גילאי כיתות ו', ישראל, בסקר הבין-לאומי, במקום שני בעולם.

גליה שחם: לעומת זאת, בגילאים היותר מבוגרים, העולם מקדים אותנו בהרבה ואנחנו בין האחרונים.

גליה שחם: מדברים על זה שיש קשר בין שימוש בחומרים מסוכנים לבין התנהגויות סיכון אחרות - ילדים שמתחילים בגיל מוקדם לעשן סיגריות ולשתות אלכוהול, בגיל יותר מבוגר אחוז יותר גבוה מביניהם משתמש בסמים.

גליה שחם: אנחנו מדברים על תופעה שלא מתחילה מקצה הרצף, לא מתחילים להיות נרקומנים, מתחילים ממסיבות, משהו של חיים חברתיים של ילדים, וכאן מאוד-מאוד חשובה האווירה הציבורית, שחקיקה היא חלק חשוב מאוד בה, ומה הנורמה – האם אנחנו אומרים שלילדים אסור לגעת בחומרים האלה או שמקילים ראש ובסך הכול העמדות לא כל כך שוללות וחריפות כלפי השימוש בחומרים החוקיים.

גליה שחם: מתחילים בחומרים החוקיים ועוברים הלאה.

גליה שחם: החומרים החוקיים כשלעצמם מאוד מזיקים.

גליה שחם: עוד דבר.

גליה שחם: אפשר היום בכל הנושא הזה ללמוד מהשינוי שקרה בנושא של עישון סיגריות, וגם עישון נרגילות בקרב ילדים, איך התגייסות גדולה מאוד הביאה לירידה גדולה מאוד בתופעה הזאת.

גליה שחם: אני לא מתייחסת לשתיית אלכוהול כחלק מבילוי אלא לשתייה בעייתית.

גליה שחם: אפשר לראות, בעיקר באוכלוסייה היהודית, עלייה במשך השנים.

גליה שחם: אם אנחנו מסכלים על השנים מ-1994 ל-1996, על-פי הסקרים של ד"ר יוסי הראל, יש עלייה, ויש קפיצות במיוחד בשנים מסוימות.

גליה שחם: גם באוכלוסייה הערבית, בסך הכול, יש איזו עלייה, למרות שעל המוסלמים או מי שדתי- - -

מוחמד ברכה: הסקר הוא עד 2006?

גליה שחם: הסקר האחרון נעשה ב-2006.

גליה שחם: למעשה, השנה גם הרשות למלחמה בסמים עושה סקר חדש וגם- - -

מוחמד ברכה: זה לא מביא בחשבון את מתקפת הנרגילות של השנתיים-שלוש השנים האחרונות.

גליה שחם: זה כבר אחרי הירידה.

גליה שחם: העלייה הגדולה היתה ב-2004, וב-2006 היתה ירידה.

גליה שחם: בכל אופן, אנחנו מדברים על שני אינדיקטורים לשתייה בעייתית עם דיווח על השתכרות ושתייה של חמש מנות לפחות בפעם אחת.

גליה שחם: שוב, אנחנו רואים את העלייה גם בקרב בנים וגם בקרב בנות.

גליה שחם: אחד הממצאים המעניינים – ופה זו המחלקה של אילן שמש, ויש שיתוף פעולה בינינו – הוא הקשר בין התנהגויות סיכון לבין היעדרות מבית הספר.

גליה שחם: תראו ממצאים מאוד-מאוד מעניינים.

גליה שחם: אם לוקחים את הילדים לפי הדיווח שלהם, אם הם אומרים, אנחנו משתמשים בסלנג שלהם, לא "הברזתי" מאף שיעור, הברזתי פעם אחת, הברזתי פעמיים או יותר, תראו את ההבדל במעשנים, את ההבדל בין אלה שהבריזו פעמיים, ועדיין אנחנו לא מדברים ממש על ביקור לא סדיר בבית הספר, סך הכול איזו התחמקות קטנה, לעומת אלה שמבקרים באופן סדיר בבית הספר, איזה הבדל כשאנחנו אומרים מי המעשנים ביניהם.

גליה שחם: אם אנחנו בודקים אותו דבר בנושא של השתכרות, אנחנו רואים אותה תמונה.

גליה שחם: בין אלה שמבקרים באופן סדיר בבית הספר יש אחוז נמוך בהרבה של דיווח על השתכרות בזמן בילוי.

גליה שחם: בואו נזכור, שהשתכרות, בדרך כלל לא נעשית בתוך בית ספר.

גליה שחם: נכון שלפעמים זה יכול להיות בטיולים, אבל בדרך כלל אנחנו מדברים על התנהגות שהיא מחוץ לביתה ספר.

גליה שחם: אפשר לראות את ההשוואה לעולם, הטבלה שהבאתי אומנם מ-2002, יש לי גם טבלה של 2006, וזאת אותה תמונה.

גליה שחם: הרבה פעמים, כשמדברים על סמים – הסתכלתי פה, גלעד נתן, על מה שהכנת, הנושא של החינוך לא מופיע פה – מדברים על קצה הרצף, בשעה שאנחנו גם שותפים, הרבה פעמים, ברמת ההצהרה לפחות.

גליה שחם: אנחנו אומרים שההשקעה בחינוך, במניעה ובאיתור מוקדם של ילדים עם כל מיני סוגים של מצוקות בגיל יותר צעיר, תביא להפחתה של מספר האזרחים שמערכות הבריאות והרווחה יצטרכו אחר כך לטפל בהם.

גליה שחם: בכל זאת, עדיין, לדעתי, זה לא בא לידי ביטוי בפועל.

גליה שחם: אומנם עכשיו השר והמנכ"ל החדשים שלנו שמו בין היעדים הפחתה של 10% בשימוש בסמים בקרב תלמידים, עדיין, כמובן, זה לא עומד מול ההקצאה תקציבית.

גליה שחם: אני מקווה שכן יתמכו בנו בכל הפעולות שאנחנו עושים, שעוד מעט אני אסקור.

גליה שחם: כוח-האדם שעומד לרשותנו, ברובו לא עוסק אך ורק בנושא הזה, אלא עוסק בנושאים נוספים.

גליה שחם: יש לנו מפקחים שהם רפרנטים מחוזיים, יש לנו מדריכים מחוזיים שבדרך כלל הם עובדים יום אחד בשבוע בהדרכה של בתי ספר, ויש לנו בבתי הספר העל-יסודיים מישהו מצוות הייעוץ שהוא אחראי על התוכנית הבית ספרית.

גליה שחם: בגילאים היותר צעירים אנחנו עובדים בעיקר בתוכניות "כישורי חיים" באמצעות היועצות של בתי הספר.

גליה שחם: הזכיר יאיר גלר הרבה מהדברים שאנחנו עושים.

גליה שחם: אני רוצה באופן מיוחד לציין את התוכנית האסטרטגית המשותפת, שאנחנו פועלים על-פיה.

גליה שחם: השקענו השנה הרבה מאוד בהדרכה של בתי ספר, גם יסודיים וגם חטיבות ביניים.

גליה שחם: שוב, כדי להקדים ולחזק את העבודה בגילאים האלה.

גליה שחם: בעקבות מחקר גדול שנעשה, שינינו את שיטת העבודה, אנחנו יותר עובדים על שיחה עם הילדים על מצבי חיים, אותה תוכנית של "כישורי חיים", ולא רק החלק של ידע בנושא של סמים ואלכוהול, וגם סיגריות.

גליה שחם: יש חלק של ליווי ונוכחות של מחנכים בהתמודדות עם כל מיני דברים שילדים בגילאים השונים מתמודדים אתם, וזה בהתאם לתוכנית האסטרטגית.

גליה שחם: הרשות למלחמה בסמים בנתה מיזם מאוד מיוחד, ברמה בין-לאומית, "מכורים לחיים".

גליה שחם: הכנסנו את זה כחלק מתוכנית החובה של תלמידי כיתות ט', במגמה שלאט-לאט כל תלמידי כיתות ט', כחלק מהעבודה שלהם בכישורי חיים יחוו גם את החוויה הזאת, שזו איזו צורה יותר חווייתית של למידה.

גליה שחם: אנחנו הרבה מאוד מכשירים תלמידים כמנהיגים או כשומרי סף, בכך שאנחנו לוקחים קבוצות של תלמידים, נותנים להם קצת יותר מאשר לאחרים, עובדים אתם קצת יותר על האחריות שלהם כלפי החברים שלהם, כי בדרך כלל, מי שנמצא שם בזמן שמתרחשים האירועים, אלה החברים ולא המבוגרים.

גליה שחם: אני רוצה לציין שני דברים שכרגע אנחנו משקיעים בהם מאמץ.

גליה שחם: האחד, זה תוכנית אופ"י, היא הוזכרה כאן, אני תכף אפרט אותה יותר, שהיא חוץ מהחינוך וההסברה לכלל התלמידים, איתור של תלמידים מחטיבת הביניים שכבר התחילו לעשן, שכבר שותים, ועבודה יותר ממוקדת אתם.

גליה שחם: במקביל, לפני שלושה שבועות התחלנו להפעיל מערכת ממוחשבת של דיווח מבתי הספר על אירועי סמים ואלכוהול, מתוך רצון שתהיה לנו יותר בקרה על מה שקורה, וגם לתת יותר סיוע לבתי הספר בהתמודדות.

גליה שחם: אנחנו לא אוספים רק את זה, אלא אוספים את כל האירועים החריגים, ואמרתי שבעינינו התנהגויות הסיכון הולכות יחד.

גליה שחם: לגבי תוכנית אופ"י, שזו תוכנית שאנחנו משקיעים בה הרבה, אנחנו מכשירים יועצים של בתי הספר העל-יסודיים, שינחו קבוצות כאלה במשך 12-10 מפגשים מחוץ לכיתה, בעיקר של אותם ילדים שזקוקים לעזרה נוספת.

גליה שחם: אנחנו מעודדים את בתי הספר להתמודד עם הנושא, כי הרבה פעמים קל להגיד שזאת בעיה של ההורים, שההורים יתמודדו עם זה, או בקהילה או עם אנשי המקצוע.

גליה שחם: סקר שעשינו בשנה שעברה, ואנחנו ממשיכים לעשות בכל שנה, לגבי שביעות הרצון של מנהלי בתי הספר.

גליה שחם: שוב, מתוך רצון לגייס אותם.

גליה שחם: כפי שנאמר קודם לגבי ראשי הרשויות, כך זה לגבי מנהלי בתי הספר, הם צריכים להיות מעורבים בעניין, לבדוק מה הם צריכים מאיתנו, כיחידה שנותנת שירות לבתי הספר, הדרכה לבתי הספר, ולגבי דרך העבודה.

גליה שחם: אחרון-אחרון זה שיתוף הפעולה.

גליה שחם: אני חייבת לומר שהרשות למלחמה בסמים היא באמת זאת שמאפשרת לנו, לכל מי שיושב פה מסביב לשולחן, לעבוד ביחד, לבנות פרויקטים משותפים, לתכנן ביחד.

גליה שחם: פתחת ואמרת: ליצור תפיסה מערכתית משותפת.

גליה שחם: נראה לי שזו הדרך, להחליט על מדיניות משותפת בכוחות משותפים.

גליה שחם: אני רוצה לומר עוד דבר לגבי החקיקה, שוב לגבי ילדים.

גליה שחם: בפיצוציות, לא רק שמוכרים לילדים, יש שם גם מנות קטנות.

גליה שחם: לא חייבים לקנות בקבוק גדול, יש מין גביעים, שזה משהו, שלדעתי לא יצרני או יבואני האלכוהול יוצרים, אלא אלה יוזמות מקומיות.

גליה שחם: יותר מאשר עניין השעות, האכיפה של אי מכירה של אלכוהול לקטינים, ובכלל איסור של מנות קטנות, כי בשביל מה צריך מנות קטנות – זה בסדר כשמגישים בפאב או בבר, אבל כשמוכרים בפיצוייה ברחוב, ברור מי קהל היעד, ברור שאלה הילדים, והם קונים את זה, זה זול וזמין, וזה תורם, לצערי, אחר כך להרחבת התופעה שיש פה הרבה חברים שיסקרו אותה, מה קורה אחרי.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר התפרסמו ממצאים של סקר שנעשה על ידי הרשות ומכללת לווינסקי.

מוחמד ברכה: שאלו את התלמידים, כשהם נתקלים בעניין של סמים, למי הם פונים.

מוחמד ברכה: בראש, אלה שהם פונים אליהם, זה חברים, אחר כך הורים, ובמרחק ניכר היועץ החינוכי בבתי הספר או מורה, שזה 15% לעומת 45% ו-50% לחברים.

מוחמד ברכה: זה אמור להדליק נורה אדומה לגבי מערכת החינוך.

גליה שחם: יש פה פרשנויות שונות לגבי הנתונים.

גליה שחם: אני חושבת שצריך להסתכל באמצעים האלה, זה ההישג, על הפנייה להורים.

גליה שחם: זה מה שאנחנו רוצים.

גליה שחם: אנחנו רוצים שילדים, כשהם מרגישים שיש להם איזו בעיה של סמים או אלכוהול, לא יפנו ליועצת, אלא יפנו להורים.

גליה שחם: הנתונים ש-60% פונים להורים, זה נתון יוצא דופן, למי שמכיר את הגיל.

גליה שחם: זה אומר שגם מבחינת עבודה עם ההורים, מודעות של ההורים וגם עבודה עם הילדים, נעשתה פה עבודה טובה.

גליה שחם: קודם כול צריך להביא את זה בחשבון.

גליה שחם: המסר שלנו לילדים, שהיועצת של בית הספר היא לא קופת חולים, זאת אומרת, שדופקים אצלה על הדלת ובאים עם בעיה.

גליה שחם: עיקר העבודה של היועצת בבית הספר היא הדרכת ההורים איך לשוחח עם ילדים.

גליה שחם: נכון שיש קושי למורים, ובכלל למבוגרים, לשוחח עם ילדים על הנושאים האלה.

גליה שחם: תחשבו שעישון ואלכוהול אלה לא נושאים לשתף בהם את המבוגרים.

גליה שחם: מה שאנחנו כן מחזקים, מכיוון שאנחנו יודעים שילדים יותר פונים לילדים.

גליה שחם: אנחנו עושים הרבה מאוד עבודה עם ילדים, זה מה שהזכרתי קודם.

גליה שחם: אנחנו לוקחים קבוצות מנהיגות של הילדים, אנחנו מלמדים אותם יותר, אנחנו מחזקים את המודעות שלהם, את האחריות שלהם כלפי עצמם וכלפי החברים, כדי שכאשר הילדים, או שיזהו או שיפנו אליהם, הם יהיו אחראים להדריך את החברים שלהם, בצורה טובה, מה לעשות.

גליה שחם: ילדים בכלל לא פונים בנושאים של מצוקות, הרבה פעמים הם מעדיפים, למשל, לפנות לאיש מקצוע מחוץ לבית הספר, לכן אל-סם זה גורם מאוד משמעותי מבחינה זו, או הקו החם של הרשות, כי הרבה פעמים ילדים מעדיפים לפנות באופן אנונימי.

גליה שחם: זו אולי הזדמנות בשבילי לספר על עוד משהו חדש שאנחנו ממש השבוע עושים.

גליה שחם: הכנסנו באתר של משרד החינוך לתלמידים, בפורטל תלמידים, שאלון באינטרנט לאבחון עצמי – אני שותה, האם יש לי בעיה?

גליה שחם: כדי שתלמידים יוכלו לבדוק את הרגלי השתייה של אלכוהול, ויוכלו לפנות, על פי ההפניה שם, למישהו שיעזור להם.

גליה שחם: מובן שאנחנו ממליצים שיפנו להורים, שיפנו למורים, שיפנו למישהו שהם נותנים בו אמון.

מוחמד ברכה: האם, למשל, נתקלתם בתופעה ש"עיסוק יתר" בסוגיה הזאת בקרב התלמידים דווקא יוצרת מוטיבציה על-פי הכלל של הסקרנות, והאסור רצוי?

גליה שחם: הטענה הזאת נשמעת מימים ימימה, בעבר שמענו אותה הרבה על הנושא של חינוך מיני למשל, שאם נעלה את הנושא, נגרה את הילדים.

גליה שחם: אילו היינו חיים במציאות שבה הילדים לא היו חשופים לכל התופעות, ולא היו רואים כל מיני סלבריטאים בטלוויזיה שמשתמשים בסמים ומקבלים הרבה מחיאות כפיים, אילו הילדים לא היו חשופים לזה במציאות – יכול להיות שהדיבור בבית הספר היה עלול להכניס להם מחשבות לראש, אבל אנחנו חיים במציאות שבסופרמרקט סוגי הבירות רק מתרבים מדי יום, מתרבות הפרסומות לאלכוהול והאנשים ששותים, והיום אלכוהול זה חלק מכל בילוי, וכמעט בכל טלנובלה מישהו מדליק שם וכן הלאה.

גליה שחם: הילדים חשופים לזה, ובית הספר, התפקיד שלו לתווך את זה ולדבר על זה.

מוחמד ברכה: האם יש פילוחים במערכת החינוך לגבי השימוש בסמים ובאלכוהול על-פי מצב סוציו-אקונומי, על-פי מערכות חינוך, למשל ממלכתי, דתי, ממלכתי-דתי?

גליה שחם: לא שלנו, של הרשות למחמה בסמים ושל ד"ר יוסי הראל.

גליה שחם: באותם מחקרים שאנחנו מסתמכים עליהם יש פילוחים גם לגבי מצב סוציו-אקונומי.

גליה שחם: לצערי, אם כי אנחנו אומרים שיש בכל מקום, עדיין במצב סוציו-אקונומי יותר נמוך יש יותר שימוש בסמים, אצל עולים חדשים, כמו ששמענו, יש יותר שימוש, גם בבתי ספר שקולטים תלמידים שיש להם בעיות לימודיות יש יותר שימוש.

גליה שחם: בכלל, בעיות לימודיות הולכות עם שימוש בסמים.

גליה שחם: יש לנו הנתונים, וכל הזמן אנחנו עוקבים אחריהם וגם פועלים על פיהם, וחשוב לנו שבית הספר יפעל על-פי המציאות שקיימת בו.

דני גרודובסקי: ראשית, אני מצטרף לברכותיהם של חברי הקודמים להצלחה לך בתפקיד.

דני גרודובסקי: משרד הבריאות מטפל בנפגעי סמים ואלכוהול יחד עם משרד הרווחה ובתיאום עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

דני גרודובסקי: כל הצלחה תורמת למניעה של הידרדרות של הילדים בדור השני לסמים, כך שלא מדובר רק בטיפול בנפגעים, אלא גם בהצלה, ובהצלה של דור שני.

דני גרודובסקי: המידע המחקרי היום מצביע על כך שהתמכרות לסמים, אלכוהול או לחומרים פסיכו אקטיביים, שזה השם הכולל לכל חומר שמשנה מצב רוח או תודעה, הינה מחלה כרונית של המוח, כאשר בצילומי דימות, דוגמת M.R.I., אפשר לראות בבירור את ההבדלים בין מוח של מכור למוח של אדם לא מכור.

דני גרודובסקי: השינויים האלה הם כרוניים, והנושא הזה מאוד חשוב להבנה של המחלה הזאת.

דני גרודובסקי: מכאן, שגם אם התחלת השימוש בסמים או באלכוהול היתה בנסיבות חברתיות או בנסיבות כאלה או אחרות, הרי שלאחר שימוש מתמשך בחומר, הסיכון ליצירת תלות פיזיולוגית, עד כדי התמכרות, גובר.

דני גרודובסקי: המשמעות של תלות פיזית בסם פירושה, שהאדם זקוק לסם מבחינה גופנית, סובל מאוד בהיעדר סם, ולכן כל האנרגיה שלו מופנית לפעולות שנועדו בעיקר להשגת הסם, ובעיקר כדי להפחית את הסבל מתסמיני הגמילה.

דני גרודובסקי: כל דרך כשרה, הוא יגנוב, האישה תלך לזנות, הוא ישדוד, ירמה, ישקר לאימא שלו – יעשה כל דבר כדי להשיג את הסם.

דני גרודובסקי: למעשה, הוא מאבד כל שליטה על החיים שלו, ומי שמנהל את החיים של המכור הוא הסם, לא הוא עצמו.

דני גרודובסקי: המערכת הרפואית והפסיכיאטרית מבחינה בין רמות שונות – זה קשור לדברים שיאיר גלר התחיל להזכיר קודם – של השפעות השימוש בסמים ובאלכוהול, בנפרד לכל קבוצת סמים, כאשר אפשר לדבר בצורה כללית על שימוש מזדמן, שימוש לרעה, והתמכרות.

דני גרודובסקי: המצב הקיצוני של התמכרות, כאשר התמכרות גופנית מעין זו אופיינית למשתמשים הכבדים בחומרים נרקוטיים, ממשפחת האופיאטים, דוגמת ההרואין, ולשותי האלכוהול הכבדים, אשר הם סוגי המכורים שאנחנו מכירים אותם ומדברים עליהם יותר.

דני גרודובסקי: התמכרות דומה קיימת גם לגבי חומרים נוספים כמו מרחיאונה, לא חושבים שאפשר להתמכר לחשיש ולמריחואנה, העובדה היא שכן אפשר להתמכר אליהם, לקוקאין, לתרופות חוקיות כגון בנזודיאזפינים ואחרים.

דני גרודובסקי: המכורים שאני מדבר עליהם בדרך כלל משתמשים במספר סוגי סמים, לא בסוג סם אחד.

דני גרודובסקי: בעיה רפואית אחרת, חוץ מאשר ההתמכרות עצמה, היא שעקב שימוש בסמים, ובעיקר עקב שימוש בסמים הזייתיים כגון מריחואנה, חשיש, אקסטזי, פטריות ועוד, נכנסים למצבים פסיכוטיים קיצוניים וישנו סיכון של התעוררות של מחלת נפש חריפה, דבר שיכול להוביל עד כדי סכנת חיים, דוגמת אותו אדם שלוקח סם, חושב שהוא ציפור, עף מראש הגשר ומתרסק לצוק למטה.

דני גרודובסקי: מצבים אלה נכנסים תחת הקטגוריה של "תחלואה כפולה נפשית", זאת אומרת, קיום בו זמני ומקביל של שימוש בסמים, לא רק התמכרות, גם מחלת נפש שמתעוררת.

דני גרודובסקי: כדי להצליח בטיפול בכל המערכת הזאת יש חיוניות בטיפול משולב, טיפול ביו-פסיכו-סוציאלי, זאת אומרת, גם טיפול רפואי תרופתי, ובמסגרת התרופות יש תרופות שעוזרות לגמילה הפיזית, יש תרופות שעוזרות לסיפור של התמודדות עם הכמיהה, ותרופות פסיכיאטריות למי שנמצא בטראומה.

דני גרודובסקי: רבים מהם נמצאים בטראומות כאלה או אחרות, חייבים להתמודד גם עם הפן הזה.

דני גרודובסקי: בנוסף, נזקקים לטיפול פסיכולוגי.

דני גרודובסקי: וחשוב לא פחות, בוודאי לטווח הארוך, הסיפור של הטיפול הסוציאלי והשיקומי ארוך הטווח.

דני גרודובסקי: כך שרצף טיפול בין המערכות המטפלות של משרד הבריאות והמשך במסגרות של משרד הרווחה הוא קרדינלי כאן.

דני גרודובסקי: במסגרת כזאת יש גם קשר עם שירות בתי הסוהר.

דני גרודובסקי: משרד הבריאות נותן מענה למצבי קיצון אלו.

דני גרודובסקי: ובקצרה, השירותים: למכורים לאופיאטים – מכורים לאופיאטים היא אוכלוסיית הקצה, שגורמת מצד אחד לנזק עצום לעצמה ולסביבה שלה, ומצד שני היא האוכלוסייה הכי מודרת, ויש לו מעט סטיגמות כלפיה.

דני גרודובסקי: הסיכונים הם גם בתחום של פשע וזנות וגם העברת מחלות זיהומיות וסיכון לבריאות הציבור.

דני גרודובסקי: לגביהם יש שלושה מסלולי טיפול במדינת ישראל: מסלול הגמילה, הדטוקס, מסלול הטיפול התרופתי הממושך והמסלול השלישי הוא מסלול מזעור הנזק, ואני אפרט.

דני גרודובסקי: מסלול הגמילה, דטוקס – המטרה היא להביא את המכור למצב של אי שימוש מוחלט בכל סם או תרופה שהיא, ובמסגרת הזאת משרד הבריאות מפעיל בשלב הראשוני שבע מסגרות אשפוזיות, שנותנות מענה גם לנושא התחלואה הכפולה הנפשית.

דני גרודובסקי: משך השהות הוא בין שבועיים לארבעה שבועות בממוצע לגמילה פיזית, ולאחריהם, ברוב המקרים, עובר המטופל להמשך טיפול במסגרות של משרד הרווחה, וזה בשל אופיה של המחלה.

דני גרודובסקי: טיפול בגמילה פיזית לא מספק, חייבים טיפול המשך במסגרות של משרד הרווחה.

דני גרודובסקי: ההצלחה של הגמילה הפיזית עומדת על כ-85%, המשך הטיפול במסגרות הרווחה.

דני גרודובסקי: עבור מי שמוצא את עצמו חוזר ונופל לאחר ניסיונות גמילה חוזרים ונשנים, לא מצליח להתמודד עם ההתמכרות לאופיאטים, מוצע המסלול השני, שזה המסלול של הטיפול התרופתי הממושך, והמשמעות היא הבאת המכור לאי שימוש מוחלט בכל סם או תרופה, למעט, וכאן הדגש, תרופות ייעודיות שתומכות באדם בהיעדר סם.

דני גרודובסקי: התרופות שמשמשות בארץ הינן מתדון או בופרנורפין.

דני גרודובסקי: בופרנורפין מוכרת גם בשם סופבטקס.

דני גרודובסקי: הרבה פעמים נוטים לקרוא לזה, כולל במסמך שיצא כאן, "תחליף סם".

דני גרודובסקי: אנחנו עומדים בתוקף לא לקרוא לזה תחליף סם, אלא לדבר על תרופה ועל טיפול תרופתי ממושך, גם מטעמי סטיגמה וגם מטעם הכוונה והטיפול שנעשה שם.

דני גרודובסקי: במסגרת המרפאות המטפלות, ויש למעשה 15 בארץ שמטפלות במסגרת הזאת, נותנים מענה לקרוב ל-4,000 איש, שמקבלים את התרופה מדי יום, כששיעורי ההתמדה בטיפול הם קרוב ל-80%, ואני מדבר על אנשים שהיו מה שנקרא "קליינטים של שירות בתי הסוהר", וזה מצליח להוציא רבים ממעגל הפשע, וזה הכוח של זה.

דני גרודובסקי: למערכת הזאת יש לקונה משמעותית מאוד, וזה היעדר שירותי שיקום, למעט מסגרת אחת שקיימת בבאר-שבע.

מוחמד ברכה: עוד לפני השיקום, האם הנגישות קיימת לכל סוגי הטיפול?

דני גרודובסקי: התשובה היא כן, כאשר למקרה הזה, למסלול השני הזה, יכולים להתקבל רק אנשים אשר נכשלו בניסיונות גמילה קודמים שלהם.

מוחמד ברכה: יש לכם מסגרות מספיק כדי לקלוט?

דני גרודובסקי: התשובה היא לא, אין מסגרות מספיק.

דני גרודובסקי: ארגון הבריאות העולמי מדבר בהערכה לגבי ישראל על צורך במקומות לכ-6,000 איש, אנחנו עומדים היום על כ-3,000 מקומות, מצליחים לעלות קצת מעבר לזה.

דני גרודובסקי: התשובה היא, שזה לא מספיק.

דני גרודובסקי: על מנת לטייב את מערך הטיפול צריך להביא את המכורים לא רק למצב של תחזוקה, כמו שלמעשה בפועל קורה היום, אלא למצב של שיקום וחזרה לתפקוד נורמטיבי, נדרשים שירותי שיקום שכיום אין, אין תקציב ואין מסגרת.

דני גרודובסקי: המסלול השלישי לטיפול באופיאטים הוא לאלה שחיים ברחובות, לא רוצים טיפול, לא משתפים פעולה עם כל מסגרת – אנשים שנמצאים בתחנה המרכזית, ברחוב פין, ובמרכזי ערים שונות, ולגביהם מדובר על מסלול מזעור נזק, והעבודה נעשית על ידי עבודת רחוב.

דני גרודובסקי: שוב, בייזום של הרשות למלחמה בסמים, מגיעים בעבודת רחוב לאותם מכורים באופן שהם לא נזקקים להיחשף, הם מקבלים הדרכה, מקבלים טיפול רפואי, אם צריך, או הכוונה לטיפול רפואי, החלפת מזרקים, שמאפשרת לנרקמון מזריק להשתמש במזרק נקי ולא במזרק נגוע, שמאפשר העברה של איידס, של צהבת B ו-C ומחלות זיהומיות אחרות.

דני גרודובסקי: דרך זה אפשר לעשות את ה- reaching out, ולמי שרוצה, אפשר במסלול מהיר להעביר אותו לטיפול גמילה או לטיפול החזקתי במתדון.

דני גרודובסקי: זה לגבי המכורים לאופיאטים.

דני גרודובסקי: מעבר לכך, בריצה מבחינת פעילות, להם נעשית עוד טכנולוגיה חדשה שנקראת "גמילה מהירה בהרדמה".

דני גרודובסקי: לאנשים שמסיבות מיוחדות מאוד לא מסוגלים לעבור גמילה פיזית, יש אפשרות לעבור את הגמילה בהרדמה מהירה, בפרק זמן של כ-24 שעות, ואז יש צורך בהמשך טיפול פסיכו-סוציאלי.

דני גרודובסקי: מעבר לכך, יש עוד פעילויות בתחום של אלכוהול, כאשר משרד הבריאות מעורב באשפוזית גמילה אחת ארצית ועוד אשפוזית משולבת עם סמים שקיימת בתמרה.

דני גרודובסקי: מספר מיטות האשפוז לא מספק, אבל הוא נותן מענה ראשוני, כאשר המשך הטיפול חייב להיות במסגרות בקהילה.

דני גרודובסקי: מעבר לכך, עובדים בשיתוף פעולה מאוד יפה עם משרד הרווחה, ואנחנו נותנים ומממנים רופאי אלכוהול במסגרות של משרד הרווחה.

דני גרודובסקי: לקונות בתחום של אשפוזיות – אין אשפוזית נשים, ובמסגרת המיזם למאבק בזנות, שקיבל תקציב לא קטן, לא הוקצו משאבים לנושא של טיפול בנשים, וזה חבל.

דני גרודובסקי: יש לנו פה רעיון לשיתוף פעולה מאוד יפה עם הרווחה לבניית אשפוזית ייעודית לסיפור הזה.

איריס פלורנטין: זה יותר מחבל.

איריס פלורנטין: אם יורשה לי, נשים נאנסות במערכת שלנו, וכדאי לדעת את זה, כדאי לשים את זה על השולחן.

דני גרודובסקי: חשוב לדעת שנשים זקוקות לטיפול מיוחד, רצוי בנפרד.

דני גרודובסקי: אנחנו שמים את זה על השולחן, אנחנו נערכים לכך ב-2010.

דני גרודובסקי: המשך טיפול בתחום של התמכרויות, מאוד חשוב שימשיך להיעשות במסגרות רווחה ייעודיות לטיפול בהתמכרויות, ולאחר ייצוב יהיה המשך טיפול בהתאם.

דני גרודובסקי: מתוכננת הרחבה של מסגרת מתדון בראשון-לציון והרחבה בתל-אביב.

דני גרודובסקי: יש לנו בקשה, בשנת 2010, להקים קהילה טיפולית לאנשים שנמצאים בטיפול תרופתי ממושך.

דני גרודובסקי: אלה תוכניות על הנייר, שביקשנו.

דני גרודובסקי: מה יאושר, אנחנו בסימן שאלה.

דני גרודובסקי: נמתין לזה.

דני גרודובסקי: יש מחשבות על הכנסת טכנולוגיות תרופתיות, קרי, תרופות חדשות שיוכלו לעזור בהתמודדות עם ההתמכרויות עם המחלות השונות, לא ניכנס לפירוט שלהן.

דני גרודובסקי: נושא של תחלואה כפולה מקבל היום פוש משמעותי מאוד בכך שמניחים את הנושא הזה על סדר-היום במשרד הבריאות ובמערכת בריאות הנפש.

דני גרודובסקי: שיעור המשתמשים בסמים בקרב בתי חולים פסיכיאטריים בארץ ובעולם עומד על 50%-40%, והדבר הזה משפיע אחד על השני – אי טיפול בו זמנית בשתי המחלות מפריע לטיפול באחד ובשני.

דני גרודובסקי: לכן יש צורך בהתייחסות ייעודית נפרדת לטיפול בשתי המחלות בו זמנית.

דני גרודובסקי: במסגרת הזאת יש כוונה להרחיב נושא של אשפוז יום, הקמת הוסטל, תחלואה כפולה והתייחסות מיוחדות לנוער, שגם שם יש בעיה גדולה של תחלואה כפולה, של אנשים עם טראומות מאוד קשות ושימוש בסמים.

דני גרודובסקי: יש שיתוף פעולה יפה עם רווחה בתחום הזה, ואנחנו מסייעים במימון פסיכיאטרי לנוער, שיושב במסגרות של רווחה.

דני גרודובסקי: מסגרות של רווחה פזורות בכל הארץ, איריס פלורנטין תפרט על כך בהמשך.

דני גרודובסקי: תחלואה כפולה גופנית, קרי, אנשים שסובלים מהתמכרות לסמים, עם בעיות גופניות נלוות חמורות מאוד, שלא מאפשרות גמילה באשפוזית רגילה, יש מסגרת עם 10 מיטות אשפוז בקרית-שלמה, שנותנות מענה לאוכלוסייה הזאת, שנדרשת אחר כך להמשך טיפול, או במסגרות רגילות של משרד הבריאות או במסגרות ייעודיות לדרי רחוב של משרד הרווחה.

דני גרודובסקי: טיפול בקנביס כמעט ולא נעשה.

דני גרודובסקי: יש כוונה להרחיב ל-2010, זאת בקשתנו, להתחיל לפתוח מסגרת לטיפול אמבולטורי בגמילה מקנביס בתל-אביב, והקמת מרכז אמבולטורי ארצי שיוכל לעסוק בכל האבחון ובטיפול, לא רק בקנביס, אלא בכל הסמים האחרים הלא אופיאטים, שזאת סוגיה כמו שהוזכרה כאן.

דני גרודובסקי: יש עוד פעולות נוספות בתחום מאגר המידע, הרחבת פיקוח, הרחבת בקרת איכות, שלא אפרט כאן.

דני גרודובסקי: בשיתוף פעולה עם הרשות למלחמה בסמים ועם הרווחה יש מגע ראשוני עם צה"ל לגייס ולקיים איזה שיתוף פעולה כדי שנוכל לקלוט למערכות המטפלות שלנו אנשים שמזוהים ומאותרים כמשתמשים ונפגעי סמים ואלכוהול.

מוחמד ברכה: יש שאלה שהיא יותר למשרד החינוך, שלא שאלתי.

מוחמד ברכה: בשבילי זה נושא חדש לגמרי של תלמידים שלוקחים תרופות.

מוחמד ברכה: באיזו מידה זו תופעה מוכרת?

מוחמד ברכה: לפני שבועיים פנה אלי נער צעיר ממכבים-רעות, הוא כתב בעיתון, וסיפר לי על התופעה הזאת.

מוחמד ברכה: בשבילי זה דבר חדש, אבל גם מדאיג מאוד.

גליה שחם: יש לנו נתונים מהרשות למלחמה בסמים.

גליה שחם: התופעה מאוד בעלייה בארצות-הברית, בארץ היא מתחילה.

גליה שחם: היא קיימת בהיקף יותר רחב בקרב היותר מבוגרים, פחות בילדים.

גליה שחם: אצל ילדים אנחנו יודעים על שימוש בריטאלין ללא מרשם או בתרופות להרגעה.

גליה שחם: עדיין, על-פי הנתונים שלנו, התופעה לא רחבה, אבל היא עלולה מאוד לגדול.

גליה שחם: ילדים לא ממציאים, ילדים, הרבה פעמים מחקים מבוגרים.

גליה שחם: ככל שהנגישות של תרופות כאלה יותר גדולה, ומבוגרים יותר משתמשים בזה, והיום השימוש בתרופות פסיכיאטריות הרבה יותר שכיח – יש לזה חלקים טובים, יש לזה חלקים פחות טובים – ככל שהנגישות יותר גדולה, ילדים מגיעים לזה יותר.

מוחמד ברכה: האם יש היערכות לבעיה הזאת?

גליה שחם: אנחנו מטפלים בנושא של חומרים, לא רק בסמים הלא חוקיים, אנחנו מדברים בכלל על חומרים מסוכנים, על חומרים שמועילים לגוף, מסוכנים לגוף.

גליה שחם: מגיל מאוד צעיר לעשות הבחנה בין תרופות ולמה משתמשים בתרופות.

גליה שחם: זה חלק מהחינוך, עוד לפני שהתופעה הגיעה לממדים נרחבים.

גליה שחם: עם זאת, אנחנו תמיד ערים למה שקורה בעולם, כי זה מתחיל באיזה מקום, ואחר כך מתגלגל אלינו.

יאיר גלר: 15% מבני הנוער בארצות-הברית, בגלל המלחמה שם בסמים ובאלכוהול, עברו לשימוש בתרופות, הם עושים קוקטיילים.

יאיר גלר: 15% מבני הנוער זה מספר מטורף.

יאיר גלר: בארץ זה עדיין בחיתולים, אבל כמו שנאמר, מהר מאוד לומדים לחקות, לומדים לאמץ.

יאיר גלר: זה גם מוביל אותנו לעניין של ההורים, כי ארון התרופות נמצא בבית, לבית המרקחת הם לא ילכו לקנות את זה, אבל בבית זה נגיש, זה פתוח, אף אחד לא נועל את ארון התרופות, אלא אם כן יש שם משהו מאוד מיוחד.

יאיר גלר: קל מאוד לילד, כשההורה לא בבית, לקחת את התרופה, לעשות איזה קוקטייל עם החברים שלו.

יאיר גלר: לעתים מקרים כאלה גם נגמרים במצב טרגי, של מוות אפילו.

יאיר גלר: השימוש הזה הוא שימוש מאוד בעייתי, וגם כאן זה נוגע לשאלה שלך אם תתחיל לדבר על זה, ואנחנו יכולים להתחיל לדבר על זה.

יאיר גלר: מצד שני זה ייצור סקרנות.

יאיר גלר: בארצות-הברית זו מכה, זו כבר מגפה.

גליה שחם: דיברת קודם לגבי גילאים 25-18.

גליה שחם: בשכבת הגיל הזאת, גם השימוש בסמים, גם השימוש בתרופות בלי מרשם הוא הרבה יותר נפוץ, וזה מאוד משפיע על הילדים היותר צעירים.

מוחמד ברכה: מר גרודובסקי, האם יש לכם נתונים על תמותה מסמים בבתי החולים?

דני גרודובסקי: הקושי הגדול בקבלת נתונים הוא, שלא תמיד מקבלים או רושמים את הנתונים המדויקים ובודקים בתחום של הסמים, כך שאין לנו.

מוחמד ברכה: האם יש בעיה רפואית-אתית בעניין?

דני גרודובסקי: אני צריך לבדוק את הדברים האלה אצלנו במשרד.

דני גרודובסקי: אני לא ממונה על התחום של קבלת המידע הזה.

אורית נחמני: כתוספת למה שנאמר כאן, אני מדברת על 2009, מינואר ועד אפריל, אני רוצה להצביע על מספר מגמות עיקריות בתחום עבירות הסמים.

אורית נחמני: דבר ראשון, לגבי הברחות, החדרות סמים לארץ.

אורית נחמני: באמת גבולות ומעברים בישראל, אם אני מדברת על גבולות יבשתיים, על מעברים רשמיים, על אוויר ונמלי ים, אלה ממשיכים להוות את המוקד העיקרי להחדרות סמים לארץ.

אורית נחמני: אנחנו מקבלים למעשה את הקנביס מגבול מצרים, אני מדברת על חשיש ומריחואנה, הרואין מגבולות ירדן ולבנון וקוקאין מעבר לים, מגיע אילנו מדרום אמריקה, או דרך אירופה או דרך ירדן.

אורית נחמני: כמובן, כל מה שקשור לאקסטזי וה-LSD גם דרך נמלי ים ואוויר מאירופה.

מוחמד ברכה: דרך המעברים הרשמיים?

אורית נחמני: כמו שאמר כאן זאב ציגלברג, דרך מכולות, דרך משלוחים.

אורית נחמני: אם אני מדברת על נמלי אוויר, זה יכול להיות בלדרים, זה יכול להיות משלוחי דואר.

אורית נחמני: מגמה נוספת השנה זה המשך התחזקות החשיש על חשבון המריחואנה, וזה אומר שבהמשך לשנה קודמת, החשיש הולך ומתחזק אצלנו.

אורית נחמני: יש יותר חשיש, יש פחות מריחואנה שמגיעה ממצרים.

אורית נחמני: יש איזה שינוי במאזן הכוחות בין השניים.

אורית נחמני: דבר נוסף לגבי הקנביס – זאת תופעה שהחלה למעשה בשנתיים האחרונות, תופעת ההידרו-מריחואנה.

אורית נחמני: זה בא לידי ביטוי לפחות בשנה הזאת, ב-2009.

אורית נחמני: עד היום תפסנו 14 מעבדות הידרו-מריחואנה, אני מדברת מינואר עד אפריל, שזה מספר כפול מזה שתפסנו בכל שנת 2008.

אורית נחמני: זאת אומרת, יש עלייה חדה בתופעה.

אורית נחמני: כשאני אומרת הידרו מריחואנה, אני מדברת על מריחואנה שמגדלים בתנאי חממה, בשיטת ההידרו, על בסיס של מים, בעציצים, עם תאורה מיוחדת, אוורור.

אורית נחמני: המעבדות האלה ממוקמות בדרך כלל בבתים פרטיים, אבל בהחלט לצרכים מסחריים.

אורית נחמני: זאת תופעה, כמו שאמרתי, צוברת תאוצה.

אורית נחמני: דבר אחרון שאני רוצה לציין זה נושא הפיצוציות.

מוחמד ברכה: איך אתם מתייחסים לגת?

אורית נחמני: הצמח עצמו לא בפקודת הסמים, אבל הקתינון כן מופיע בפקודת הסמים.

אורית נחמני: לגבי הקתינון וכל הנגזרות שלו, אני אתן את רשות הדיבור לאודי וולף, ראש המעבדה האנליטי, הוא ירחיב בנושא הזה.

אורית נחמני: לגבי הפיצוציות.

אורית נחמני: אני בהחלט מסכימה עם החברים, הפיצוציות ממשיכות להוות מוקד למכירת חומרים מסוכנים, אלכוהול וסמים.

אורית נחמני: במהלך כל השנה אנחנו עושים מבצעים יזומים בפיצוציות על מנת לתפוס סמים, חומרים מסוכנים וכן הלאה.

אורית נחמני: כבר עשינו מבצע משותף עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, שהיה מבצע מוצלח.

אורית נחמני: נמשיך לעשות, במהלך כל השנה, מבצעים, כי אנחנו רואים בזה תופעה מדאיגה.

אהוד וולף: המעבדה האנליטית היא למעשה הגוף המרכזי, או היחיד, במדינת ישראל שבודק את כל החומרים שחשודים כסמים, שמגיעים אלינו לבדיקה.

אהוד וולף: מכאן גם היכולת שלנו לרכז את המידע ואת הנתונים על מה שחשדנו בו שהוא סם, ומיד אני אביא הפילוח.

אהוד וולף: אנחנו עובדים, כמובן, בשיתוף פעולה מלא עם אנשי מודיעין, אנשי המכס ואחרים.

אהוד וולף: נתמקד בדברים החדשים ובתופעות המתחדשות של חומרים שלא כלולים בפקודת הסמים בצורה מפורשת, או שמם אינו מופיע בצורה מפורשת בתוספת הראשונה לפקודת הסמים.

אהוד וולף: בכוונה אני נכנס לפלפולים הלשוניים האלה, משום שלא מזמן, במשך 12 שעות בבית המשפט, שלפו לי ציטוטים שלי מדיונים בוועדות בכנסת.

אהוד וולף: אני שותל את המידע עבור הסנגורים הבאים, שיצטטו אותי בצורה מדויקת, ואני מבקש שדברי יירשמו בפרוטוקול.

אהוד וולף: פקודת הסמים איננה מקיימת את תכליתה.

אהוד וולף: כאשר אנחנו מתייחסים לדברים האלה בהיבט של תורת המשפט, לא ייתכן מצב שבו ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, כוועדה ממונה, תתבקש על ידי משרד הבריאות, כפועל יוצא מסיכומים של ישיבה של ועדה לחומרים פסיכו-אקטיביים ברשות למלחמה בסמים, לשנות את הפקודה מדי חצי שנה או מדי תשעה חודשים.

אהוד וולף: זה אכן נעשה, זה נעשה לאחרונה רק לפני שבוע, הוספו 32 חומרים חדשים לפקודה.

אהוד וולף: זאת לא תכלית החקיקה.

אהוד וולף: זה אומר שהפקודה איננה מתאימה לסיטואציה הקיימת במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אתה כמובן יודע מה לא מתאים בפקודה?

אהוד וולף: פקודת הסמים, במבנה הנוכחי שלה, קודם כול מעצם שמה, זה שריד מנדטורי, הפקודה היא פקודה שבה כל חומר מצוין בשמו המפורש.

אהוד וולף: במדינות מערביות רבות בעולם, הפקודה הפכה להיות פקודה אנלוגית או אנלוגית למחצה, דהיינו, קיימים סעיפי ריבוי רחבים יותר מאשר מה שקיים היום בפקודה, שבהם אפשר להכליל את החומרים הרבה מעבר לחומר ששמו מופיע בצורה מפורשת בפקודה, גם נגזרות שלו, תולדות שלו, compounds ,derivatives, זה תלוי לפי התרגום במקומות שונים בעולם.

מוחמד ברכה: זו גם דעתכם?

יאיר גלר: כן, כן, אנחנו בעניין הזה מתואמים.

אהוד וולף: ועדת משנה של הרשות ישבה וניסחה המלצות.

אהוד וולף: צריך להצביע על הבעיה החוקתית בעניין זה.

אהוד וולף: ההמלצות יכולות בהחלט להיות בחקיקת משנה, משום שזו תוספת לפקודה, לא הפקודה עצמה.

אהוד וולף: הן יכולות להיסגר בוועדות, אבל ההליך צריך להיות כנראה בהליך חקיקה ראשי.

אהוד וולף: זה ענייןש עכשיו מונח לפתחו של משרד המשפטים.

אהוד וולף: לא ייתכן שזה יהיה הליך פרטי או משהו אחר.

מוחמד ברכה: כל העניין המוניציפלי גם הוא מנדטורי, אבל ישב מי שישב במשרד הפנים וחיבר כמה עמודים רציניים של השלטון המקומי.

אהוד וולף: אני מוכן להציג את ההמלצות שלנו ולהגיש אותן, כדי שהוועדה הזאת, כוועדה שאמונה על קידום הנושא של המלחמה בנגע הסמים תעבוד במשותף עם משרד המשפטים, עם משרד הבריאות ועם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אהוד וולף: יש לנו הצעה שהיא די מפורטת ודי ישימה לשינוי הפקודה.

אהוד וולף: אנחנו נותנים מענה גם לבקשה של היושב-ראש הקודם של ועדת העבודה והרווחה, שקרא לעשות את השינוי הזה, וגם לפסיקות של בתי המשפט.

אהוד וולף: היפה ביותר זה לציין פסיקה של שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים, נאוה בן-אור, שקראה לעשות את השינוי בחקיקה, שינוי בפקודה, כאשר אומנם היא דנה בעניין של מעצר של חשודים בהחזקת פיצוציות, אבל היא בהחלט הבינה שהאנשים האלה מנצלים את הפרצה בחוק.

אהוד וולף: אני כרגע רץ לדיון בישיבה על בן אדם שנתפסו אצלו למעלה מ-35 קילו של חומר, בתקופה שהחומר הזה עמד להיכנס לפקודת הסמים.

אהוד וולף: בסופו של דבר לא היה ניתן להאשים אותו בהחזקת סם מסוכן וזה נמחק לו מכתב האישום.

אהוד וולף: 35 קילו לפני ערבוב.

אהוד וולף: אפשר לייצר בזה אלפי קפסולות.

אהוד וולף: אלה דברים שנמכרים בפיצוציות, זה שער הכניסה לעולם הסמים.

אהוד וולף: מדובר שם על חומר נוסף, שבו חוות דעת שלי אמורה לשנות, כך אני מקווה, את דעת בית המשפט, כי קבענו שחומר מסוים, למרות ששמו איננו מופיע בפקודת הסמים, נחשב כתרכובת של סם מסוכן.

אהוד וולף: זאת פרשנות שלנו, שאני מקווה שתיכנס בין כותלי בית המשפט, ובסופו של דבר תתקבל כפסיקה.

אהוד וולף: בשלב הזה עדיין לא הצענו להכניס את החומר, בישיבה של הוועדה לחומרים פסיכו-אקטיביים, בשמו המפורש בפקודת הסמים.

אהוד וולף: המצב הזה בעייתי.

אהוד וולף: השינויים בחומרים האלה נעשים בצורה תדירה, אני כבר יכול לצפות מראש שאם הוועדה קיבלה את ההחלטות שלה ב-18 במאי, בתוך שבועיים אנחנו מקווים שראש הממשלה שמכהן כשר הבריאות יחתום על זה, ואז זה ייכנס לרשומות, שבועיים אחר כך החומר הזה יוחל בצורה מעשית בפקודה, ואני מאמין שבתוך חודש תיערך מכירת חיסול של החומרים האלה בכל הפיצוציות, לא נמצא אותן יותר.

אהוד וולף: יבוא דור חדש, ועכשיו החברים מהמכס, אני מקווה שהם מגבירים את השמירה בגבולות, משום שהחבר'ה האלה עכשיו עובדים על הכנסת החומרים החדשים.

אהוד וולף: אני מסתובב באינטרנט, בפורומים המתאימים, כדי לחפש את החברים הישראלים ששותפים בהבאה של חומרים, בקשר עם גורמים זרים.

אהוד וולף: אנחנו מנסים לצפות מראש את הדברים.

אהוד וולף: חומרים שנמכרים בימים אלה במדינות אחרות, בסופו של דבר מוצאים את עצמם מגיעים אלינו.

אהוד וולף: למשל, שני חומרים שנכנסנו לפקודה רק בישיבה האחרונה אלה חומרים שנאסרו ביפן לפני שנה ושנה וחצי.

אהוד וולף: אם לא חשבנו על זה שיש קשר בין השווקים – הנה, גילינו שיש קשר די מעניין, כלומר, אנחנו לא ניזונים רק מאירופה ומארצות-הברית, גם מיפן ומארצות אוקיאניה והמזרח הרחוק.

איריס פלורנטין: אנחנו אמונים על הטיפול בהתמכרות של משרד הרווחה, כרגע, לפי הגדרתנו, אנחנו מדברים על סמים, אלכוהול והימורים בלבד.

איריס פלורנטין: מובן שיש תופעות חברתיות, התמכרויות נוספות משניות לסמים, אלכוהול והימורים.

איריס פלורנטין: אנחנו נכנסים אליהם, אבל לא באופן בלבדי.

איריס פלורנטין: אני מדברת על התמכרויות לאינטרנט, מין ואוכל.

איריס פלורנטין: זה צריך להיות נלווה להתמכרות הראשונית שאנחנו מדברים עליה.

איריס פלורנטין: תפקידי השירות – אנחנו מדברים על הקמת שירותים באמצעות רשויות ציבוריות ועמותות ציבוריות, יוזמים הקמה של שירותים ייחודיים לאוכלוסיות היעד בטיפול ומפקחים עליהם.

איריס פלורנטין: אנחנו מקימים את הטיפול בהתאם למיפוי הצרכים שאנחנו עושים ברמת היישוב.

איריס פלורנטין: בשנה האחרונה אספנו חומר ברמת הרשויות המקומיות, אני לא מדברת על חומר באמצעות תוכנת מחשב, כי אין לנו, לצערי, תוכנת מחשב.

איריס פלורנטין: אספנו מהיישובים חומר.

איריס פלורנטין: בתקופה הקרובה אני אביא את החומר, למרות שהוא בניירות.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על מספרים ברורים של מטופלים שנמצאים היום בתוך המערכת.

איריס פלורנטין: בהתאם לכמות האוכלוסייה שאנחנו מאתרים אנחנו בונים צרכים בתוכנית חומש רב-שנתית ובוחנים את התוצאות, לפחות בחלק מהתוכניות.

איריס פלורנטין: אנחנו אלה שכותבים מודלים טיפוליים ובונים את המדיניות הטיפולית, ומחילים אותה על השירותים המטפלים.

איריס פלורנטין: כמובן, מכשירים את כוח-האדם כדי שהשירותים יוכלו לפעול כמו שצריך.

איריס פלורנטין: מפקחים על העבודה שנעשית בשטח, מתקצבים ונותנים רישיונות.

איריס פלורנטין: אוכלוסיית היעד, כפי שאמרתי, מתמכרים לסמים, אלכוהול והימורים.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על טיפול במבוגרים, צעירים ונוער והמשפחות שנפגעות.

איריס פלורנטין: אמרתי קודם לכן שאספנו נתונים השנה, וזה משהו שונה מהשנים הקודמות.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על 10,000 מכורים לסמים, אלכוהול והימורים שנמצאים במערכת של הרשויות המקומיות והפנימיות, אנשים שאומרים שיש להם בעיית התמכרות ומוכנים להגיע לטיפול.

איריס פלורנטין: הטיפול פרוס ב-85 רשויות מקומיות בתחום המבוגרים, בתוך המחלקות לשירותים חברתיים, וב-50 יחידות נוער ברשויות המקומיות.

איריס פלורנטין: אני שמחה לבשר פה, אני חושבת שלחלק מחברי פה כבר אמרתי, אנחנו עומדים ליציאה למכרז שירחיב את הטיפול בנוער בישראל.

איריס פלורנטין: אני יודעת שבשבועיים הקרובים יצא לעיתונות מכרז לטיפול אזורי בנושא הנוער המשתמש קבוע והמתמכר ברחבי הארץ, ואני משערת שגופים שונים ייגשו למכרז.

איריס פלורנטין: זה יכפיל את היקף הטיפול בישראל שבאחריות ובפיקוח משרד הרווחה.

איריס פלורנטין: קהילות טיפוליות נותנות את המענה לאוכלוסייה שלא יכולה לקבל את הטיפול בבית, ברשויות המקומיות.

איריס פלורנטין: יש בארץ תשע עמותות שנותנות מענה, כרגע ב-512 מכסות לטיפול, בשנה הבאה נגדיל לפחות ב-25 עד 32 מכסות טיפול.

איריס פלורנטין: כרגע אני מדברת על תשע קהילות טיפוליות, אני משערת שבשנה הבאה יהיו עשר יחידות.

איריס פלורנטין: אני לא יכולה כרגע להרחיב.

איריס פלורנטין: בהקשר למכרזים.

איריס פלורנטין: כרגע סיימתי כתיבה של מכרז לקהילות טיפוליות.

איריס פלורנטין: אני משערת שבמהלך החודש-חודשיים הקרובים זה יצא.

איריס פלורנטין: אני מדברת על היקף טיפול ב-2010.

איריס פלורנטין: מבחינת עלות המכסה, אנחנו מדברים על מכסה גבוהה מאוד של 8,933 שקלים, שזו מכסה חדשה לתחלואה פיזית מורכבת.

איריס פלורנטין: דיברנו עליה בשבוע שעבר.

איריס פלורנטין: כרגע, זה חמש מכסות באחת המסגרות שלנו לאנשים שמגיעים מהרחוב, והם צריכים, בתחילת הטיפול, להיכנס לבית חולים ליותר מחודש.

איריס פלורנטין: זה לא שזה לא נעשה עד היום, זה נעשה בקרית שלמה, עם טענה צודקת כלפינו שלא שילמנו את עלות המכסה הריאלית, והנה ניתן את העלות שצריך.

איריס פלורנטין: המכסה הנמוכה יותר מבחינת העלות היא 4,358, זו העלות הנמוכה ביותר.

איריס פלורנטין: אחריה אנחנו מדברים על תחלואה זיהומית ונשאים, שזה תעריף גבוה יותר בתוך המסגרות הפנימיתיות.

איריס פלורנטין: בנוסף, אנחנו מטפלים באלכוהול ובהימורים, כרגע ברוב המקומות ביחידות נפרדות ואזוריות.

איריס פלורנטין: חלקכם מכירים את הטיפול באמצעות עמותת "אפשר".

איריס פלורנטין: עמותת "אפשר" היא עמותה ארצית, שנותנת עבורנו את הטיפול בעלות של 10 מיליוני שקלים.

איריס פלורנטין: אנחנו מעבירים את הכסף לרשויות המקומיות שמוכנות לשלם את הטיפול, כרגע באמצעות עמותת "אפשר", גם שם אנחנו יוצאים לקראת השנה הבאה במכרז חדש.

איריס פלורנטין: אני לא יודעת מי ייגש.

איריס פלורנטין: אני מוכרחה לומר שבתחום של אלכוהול יש שינוי בתפיסה של הרשויות המקומיות היום.

איריס פלורנטין: אם בעבר עמותה אחת טיפלה בכול, יש לחץ רציני מאוד היום ברשויות המקומיות לא להשאיר את הטיפול רק בידי עמותה אחת.

איריס פלורנטין: עיריית חיפה היא כרגע חלוצה בעניין, אני לא יודעת מה יהיה בשנה הבאה, אבל עיריית חיפה במשך שנה נלחמה אתנו שניקח את הטיפול מהעמותה שמפעילה ונעביר את זה אליה, בדומה למה שאנחנו עושים בתחום הסמים, ועיריית חיפה מתחילה עכשיו לטפל, לצד הסמים, גם בנושא האלכוהול.

איריס פלורנטין: זה אומר משהו לגבי מה שיקרה בעתיד.

מוחמד ברכה: את אומרת את זה על דרך החיוב אם אני לא טועה.

איריס פלורנטין: כן, כי בעבר הרשויות המקומיות לא לקחו אחריות על הנושא של טיפול באלכוהול.

איריס פלורנטין: כן נתנו את המענה באמצעות עמותה, אבל אם אני משווה את זה לנושא הסמים, שהטיפול בו ניתן, כבר מתחילת שנות ה-90, באמצעות רשויות מקומיות, נושא האלכוהול ניתן באמצעות עמותה.

איריס פלורנטין: יש טעם לפגם חלקי בעובדה שכל הטיפול באלכוהול ניתן באמצעות עמותה.

איריס פלורנטין: זה יכול להיות חלקי, חלק צריך להיות באמצעות עמותה, חלק באמצעות רשות מקומית, אבל ברמת האחריות של רשות מקומית על תושביה, חוק הסעד וכן הלאה, הם לא לקחו אחריות, ועיריית חיפה היא חלוץ בעניין.

איריס פלורנטין: אני לא יודעת מה זה אומר בעתיד.

איריס פלורנטין: עיריית תל-אביב כבר קבעה אתי פגישה לדבר על אותו תהליך.

מוחמד ברכה: מרכיב הרווח בעמותה יותר משמעותי מאשר בעירייה.

איריס פלורנטין: נכון, וזה גם עולה למדינה יותר כסף, אבל זה מה שניתן היסטורית, ואני חושבת שהשוק מדבר כרגע, ואנחנו הולכים בעקבות כוחות השוק, ונראה מה המכרזים בעתיד יגידו לנו, אני לא יודעת.

איריס פלורנטין: עלות המכסה היא 656 שקלים, בנוסף 91 שקלים, שזה התקציב שמשרד הבריאות נותן לנו עבור הטיפול, בדמות של שישה רופאים שנותנים את המענה.

איריס פלורנטין: הבקשה שלנו למשרד הבריאות היא בעניין מיזוג ושיתוף.

איריס פלורנטין: כיוון שמדובר על טיפול ביו-פסיכו-סוציאלי, אנחנו יושבים הרבה מאוד עם משרד הבריאות על עבודה משותפת, על איך עושים את זה ועל פיקוח משותף ועוד תקציבים.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על הרחבת המעגל הרפואי וגם על תרופות נוספות שיינתנו, בעיקר בתחום האלכוהול, זה מאוד חסר היום.

איריס פלורנטין: אנחנו אומנם מפעילים את הרופאים באמצעות השירותים לאלכוהול, אבל אנחנו מנועים מלאפשר להם תרופות מיוחדות, כי כרגע משרד הבריאות עוד לא מתקצב את זה.

איריס פלורנטין: אני מקווה שבעתיד זה יהיה.

איריס פלורנטין: בנוסף, אנחנו מדברים על 19 מרכזי יום.

איריס פלורנטין: ביחידות המטפלות ברשויות המקומיות אנחנו מדברים על טיפול של שנה וחצי לכל מתמכר, שמתחיל מהאבחון שלו, לפעמים שליחה לגמילה, כי גמילה נעשית במשרד הבריאות – או שהם הולכים לבד או שהם מופנים באמצעותנו – הם חוזרים למשרד הרווחה לטיפול של שנה וחצי, שזה אומר כל החלק הטיפולי-שיקומי ברמה פרטנית, קבוצתית ומשפחתית.

איריס פלורנטין: בסוף התהליך, תהליך של שיקום שאנחנו מתחילים, כי אין מספיק משאבים, אבל בהחלט כדי לעשות אינטגרציה.

איריס פלורנטין: כדי לחזור לעולם ללא סמים צריך לא רק לעשות טיפול, אלא לעשות חלק של שיקום, שחלקו נעשה במרכזי היום שרשומים פה.

איריס פלורנטין: מרכזי היום הם גשר לעולם לאנשים שלא יכולים רק לעבור טיפול פרטני, קבוצתי ומשפחתי, ולא צריכים להיות מחוץ לבית בקהילה טיפולית, צריכים גם מענה מדורג במרכז יום.

איריס פלורנטין: עלות למכסה של מרכז יום לנוער היא 2,729.

איריס פלורנטין: למבוגרים היא נמוכה יותר.

איריס פלורנטין: תקציב משרד הרווחה.

איריס פלורנטין: פה אני מתקנת מה שהיה אצלכם – ב-2008 היו 44,1 מיליוני שקלים, שזה בלי כוח-אדם.

איריס פלורנטין: כוח-אדם זה 12 מיליוני שקלים.

איריס פלורנטין: ב-2009 יש עלייה, אין ירידה.

איריס פלורנטין: לפי הנתונים שלי, ב-2009 אנחנו מדברים על תוספת של 1.688 מיליוני שקלים, שבעיקרה הולכת לתוספת מכסות לקהילות טיפוליות, כשב-2010 אנחנו מדברים על תוספת נוספת למה שגלעד נתן כתב אצלך.

איריס פלורנטין: נושאים חברתיים בשינוי, שמשפיעים על המודלים של הטיפול: כניסה של מגוון סוגי חומרים או שינוי של חומרים, שזה כבר נאמר פה – לא מעט אנחנו מדברים על התאמת תוכניות לנושא הצעירים, התאמת התוכניות לנושא הקנביס.

איריס פלורנטין: הכול ייעשה באותן מסגרות, אבל צריך להתאים את המודלים.

איריס פלורנטין: אנחנו יושבים על כתיבה של מודלים נוספים; ירידה חדה בגיל המשתמשים, גילאי הילדים והנוער שמגיעים אלינו; מורכבות והחמרה של הבעיה – אני מדברת על הקצנה של הרצף, אני הולכת יותר לתחלואה פיזית מורכבת, הרבה מאוד דרות רחוב והתמכרויות אנשים ברחוב; תחלואה כפולה – אנחנו עושים עבודה משותפת עם משרד הבריאות.

איריס פלורנטין: הרבה מאוד מקרים שבאים אלינו, אנחנו צריכים להכניס בחירום למערכת, ואנחנו מכניסים אותם עם בעיות מורכבות מאוד; בנושא של בעיית הזנות לא נעשה תפר בנושא הזה, ואנחנו מנסים לעשות אותו היום, ובהחלט להגיע לאוכלוסיות שצריך להגיע אליהן; קושי בגיוס נוער לטיפול – כבר נאמר פה, לא רק על העניין של אלכוהול והתמכרות לאלכוהול, כי הבעיה העיקרית באלכוהול שאנשים הופכים, אם בכלל, לאלכוהוליסטים, זה בגיל הרבה יותר מבוגר.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים בעיקר על שימוש לרעה שמתחיל בגילאי בתי הספר.

איריס פלורנטין: קשה מאוד להגיע לבני הנוער, ויכול מאוד להיות שצריך להגיע אליהם בגילאי בתי הספר הרבה יותר מאשר אצלנו.

איריס פלורנטין: דובר פה קודם לכן על היעדר יכולת כפייה – אנחנו סבורים שיש אוכלוסייה בקצה הרצף, היא קטנה, אבל צריך לכפות עליה להגיע לטיפול, אנחנו מדברים על האוכלוסייה שנמצאת ברחוב, והאנשים האלה פוגעים בעצמם ובסביבה.

איריס פלורנטין: צריך למצוא דרך, אנחנו מנסים לעשות את זה עם הרשות ומשרד הבריאות כדי שיגיעו לטיפול.

איריס פלורנטין: עבודה רחבה מאוד נעשית בנושא של התאמת שירותים לצרכים, אולי יותר מכל דבר, ואז אני מדברת על הצורך שלנו להרחיב את הפריסה, להגיע לכל הרשויות המקומיות; פתיחת מסגרות מותאמות, ואז אני מדברת על התאמת המסגרות לנשים, שכבר ציינתי קודם לכן, אנחנו יודעים שנשים נאנסות במערכת, ואני כבר יכולה להגיד אולי משהו מרענן על המכרז החדש, שהוא לא מבשר תקציב חדש, אבל הוא מבשר שינוי מגמה מתוך הקיים – אנחנו במכרז החדש לקהילות הטיפוליות נצבע מכסות ייחודיות לנשים.

איריס פלורנטין: אי אפשר להמשיך ולסבול את העובדה שנשים נפגעות.

איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על התאמת מסגרות לצעירים – באחת הקהילות כבר יש מסגרת ייחודית לצעירים.

איריס פלורנטין: אני מוכרחה להגיד לכם שהצעירים מציפים את המסגרות וצריך להרחיב את המענה; התאמת המסגרות לעולים – יש לנו מסגרות ייחודיות לעולים; וכמובן, נושא של תחלואה כפולה, שיש לנו במסגרת כרגע, בשיתוף תקציב, מדיניות וטיפול משרד הבריאות, אבל זה לא מספיק.

איריס פלורנטין: המסגרת שנפתחה בשנה האחרונה מלאה, וצריך לעשות יותר.

איריס פלורנטין: הנושא של התחלואה שציינתי קודם בדברי – לעולם אי אפשר לדבר על שיקום מכורים ואינטגרציה חזרה בקהילה ללא התמודדות וללא נגיעה בנושא של תעסוקה.

איריס פלורנטין: נכנסנו בשנה הקודמת לפיילוט ניסיוני עם תב"ת, תב"ת לקח את התקציב וביטל את התוכנית, ואני חושבת שזה חמור.

איריס פלורנטין: אנחנו ניכנס בשיתוף הרשות למלחמה בסמים, אני מקווה, לשלושה יישובים לפחות בנושא התעסוקה בקטן יותר, ופה נצטרך להרחיב את התקציב.

איריס פלורנטין: אנחנו נכנסים עם משרד הבריאות לחיבור בנושא המתדון ויותר סובוטקס, ולראות איך אנחנו מחברים את המטופלים שמגיעים מתחנות הסובוטקס אלינו לטיפול.

איריס פלורנטין: אנחנו בתחילת הדרך.

איריס פלורנטין: מדובר על שינוי עמדות וקליטת המטופלים.

איריס פלורנטין: פתחנו את השער, העובדים צריכים יותר להבין ולהתחבר לזה.

איריס פלורנטין: אחד הדברים שמאוד חשוב בעולם שלנו להבין, שלא עושים שום דבר לבד היום.

איריס פלורנטין: אין פרויקט שלא עושים ביחד.

איריס פלורנטין: אנחנו שותפים עם הרבה מאוד גורמים, יושבים בישיבות משותפות ברמת הרשויות המקומיות ואצלנו ביחד.

איריס פלורנטין: חשוב להבין שצריך לעשות רצפי טיפול – מישהו שנמצא במשרד הבריאות עובר אלינו או שהוא נמצא בשירות המבחן או במקומות אחרים.

איריס פלורנטין: חייבים לחבור ולתת מענים, אם זה במשרד החינוך, שמאתרים ומביאים את הנוער ליחידות הטיפול.

איריס פלורנטין: צריך לעשות את זה יותר ויותר גם ברמה המדינית.

מוחמד ברכה: מר גלר, היו לך כמה הערות.

יאיר גלר: קודם כול, נושא הפיצוציות.

יאיר גלר: זו רעה חולה, חייבים להילחם בזה, זה מקום לגיטימי ופורמלי שבו נמכרים סמים.

יאיר גלר: הבנו שהפקודה לא נותנת את המענה, ורק בשבוע שעבר הסתיימה עבודת הוועדה הפנימית של הרשות ביחד עם ד"ר אודי וולף.

יאיר גלר: זה עובר ממש בימים אלה לייעוץ המשפטי של משרד הבריאות, בתקווה ובהנחה ששם נצליח לעשות את ההרחבה, את העיבוי, וזה ייתן מענה כמעט ל-90%-80% מהסמים שנמכרים בפיצוציות, כלומר לא ללכת על משהו ספציפי אלא ללכת על "משפחות הפשע", כמו שאנחנו קוראים לזה.

יאיר גלר: דבר שני, לגבי ההסברה – מספר אחת במניעה, מספר אחת בהרתעה זה נזקי המוח.

יאיר גלר: 70% מבני הנוער צורכים מידע, במיוחד דרך האינטרנט, על נזקי המוח, ובגלל זה, זה גורם מספר אחת שבו אנחנו משתמשים.

יאיר גלר: מספר שתיים זה ההורים, וזאת ההפתעה הגדולה שלנו, בגלל זה ההתמקדות הגדולה בנושא הורים, וזה גם מה שגליה שחם דיברה לפני מספר דקות.

יאיר גלר: להורים יש היכולת גם בנושא התרופות, כדוגמה הכי פשוטה, כי הבית הוא חלק גדול מהבעיה.

יאיר גלר: אם ההורים ייכנסו, יחד עם הציבור, לאווירה שהם צריכים לעשות משהו כדי למנוע, זה יצליח.

יאיר גלר: דבר שלישי, הקו החם שצוין פה.

יאיר גלר: הקו החם נותן מענה 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע, והרבה מאוד פונים, פרט ליום כיפור זה עובד כל הזמן, גם בעברית, גם ברוסית.

יאיר גלר: האינטרנט, הבנו שבני הנוער צורכים.

יאיר גלר: היה בעברית, לפני חודשיים הושק באנגלית.

יאיר גלר: לקראת ספטמבר-אוקטובר יושק ברוסית.

יאיר גלר: בערבית – במהלך 2001.

יאיר גלר: זה גם אמור לתת כיסוי מאוד רציני, כי בני הנוער צורכים באחוזים מאוד גבוהים את האינטרנט, וניתן להם את המידע הזה.

הדס פילצר: ב-10 ביוני אנחנו עורכים במכון ויצמן כנס לבוגרי אופ"י, התוכנית שגליה שחם דיברה עליה, תוכנית בתוך בתי הספר שמטפלת בילדים שכבר התחילו להשתמש.

הדס פילצר: אנחנו מכשירים מנחים, שהם יועצים ועובדים סוציאליים, וב-10 לחודש הבא אנחנו עורכים כנס שבו אנחנו מחלקים להם תעודות.

הדס פילצר: אני רוצה להזמין אותך לכנס, יהיה כנס מאוד מעניין, עם הרצאות מעניינות, ונשמח אם תבוא לברך ולראות.

מוחמד ברכה: לכבוד הוא לי.

דני גרודובסקי: בימים אלה נמצאים לקראת סיום כתיבתה של חוברת של הרשות למלחמה בסמים בשיתוף עם משרד הרווחה ומשרד הבריאות שמובילים, של פירוט כלל מערך השירותים בתחום הטיפול בהתמכרויות.

דני גרודובסקי: הערה שנייה, פעם ראשונה נחשוף את כל עובדי משרד הבריאות, שוב, בשיתוף עם הרשות למלחמה בסמים, למיזם "מכורים לחיים", שהפיקה הרשות יחד עם משרד החינוך, במטרה לחשוף עובדים ומקום עבודה לנושא של התמכרויות, גם בכובע של הורים, אחים, קרובי משפחה.

דני גרודובסקי: אני חושב שיש כאן פעולה ברוכה.

מוחמד ברכה: דיברת על ההסתייגות שלך מהכינוי "תחליף סם".

מוחמד ברכה: האם יש סחר בדברים האלה?

דני גרודובסקי: התשובה היא כן.

מוחמד ברכה: זה סחר בחסות המערכת?

דני גרודובסקי: סחר קיים בהרבה תרופות חוקיות, ואחת מהתרופות החוקיות שבהן יש סחר הוא גם הנושא של המתדון.

דני גרודובסקי: משום שקיים סחר בנושא של המתדון, כמו גם בתרופות אחרות, יש חשיבות לעשות את תהליך הפיקוח, ולכן הוא לא ניתן כמו שהוא ניתן, כמו שנקרא בהיסטוריה, "בחירייה".

דני גרודובסקי: בעבר היתה חלוקה של התרופה כמו חלוקת סם, לכן זה נעשה תחת פיקוח.

דני גרודובסקי: כמו שהיום ניתנות תרופות כמו בנזודיאזפינים ואחרות, ונעשה בהם סחר ונעשות פעולות שונות, תהליך הפיקוח על נושא של חלוקת המתדון או סובוטקס נעשה בפיקוח הדוק.

דני גרודובסקי: האם זה מונע לחלוטין סחר?

דני גרודובסקי: לצערי, הניסיון מלמד שכנראה לא.

דני גרודובסקי: אילולא הפיקוח היה הרבה יותר סחר?

דני גרודובסקי: ודאי שכן.

מוחמד ברכה: לסיום.

מוחמד ברכה: אני רוצה להודות לכולם על הסקירות המאלפות, אומנם עצובות, אבל חשובות.

מוחמד ברכה: אני רוצה לברך את כל העוסקים במלאכה.

מוחמד ברכה: למרבה הצער, אני לא רואה בשנים האחרונות הפחתה משמעותית במספר המשתמשים או במספר המכורים.

מוחמד ברכה: אני מקווה שזה האתגר העיקרי שאנחנו עומדים בפניו.

מוחמד ברכה: אני אתייעץ עם החברים בהנהלת הוועדה, ואולי בעקבות הישיבה הזאת נחבר תסקיר שיועבר לשרים ישירות, במיוחד הלקונות שהצבעתם עליהן.

מוחמד ברכה: אני מבקש להפנות את תשומת לבנו, כל גוף מנקודת מבטו ועיסוקו, לעניינים של חקיקה.

מוחמד ברכה: הרי זה בית המחוקקים, ודברים יכולים להשתנות בחקיקה או בשיפור החקיקה, לכן אנחנו מבקשים מאוד להאיר את עינינו בכל מיני סוגיות שמחייבות טיפול חקיקתי.

מוחמד ברכה: אם יש דברים שאתם חושבים שיש לשים עליהם דגש, אפשר להעביר את הדברים, ללא ישיבה, לבת-שבע פנחסוב, וכמובן, נמשיך לעקוב אחרי התפתחות העבודה.

מוחמד ברכה: אני מבקש שתראו בעצמכם מוזמנים קבועים לישיבות הוועדה, בכל זמן, בכל עת, גם להשתתפות בדיונים שאתם לא נוגעים בהם ישירות, אבל גם בנושאים שאתם חושבים שצריך ליזום דיון סביבם.

מוחמד ברכה: אני מאוד מודה לכם, ואני מקווה שנעשה משהו לקידום העניין, שהוא מעל לכל מחלוקת.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.