ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 4, 2009-05-11 10:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, ועל סדר-יומנו הכוונה לסגור את הטלוויזיה החינוכית ולהעביר אותה לרשות השידור.

זבולון אורלב: איתנו נמצאת מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית וגם מנכ"ל רשות השידור, שקיבל רשות, אחרי רשות הדיבור שלו, לסיים את השתתפותו כאן ולרוץ למשימה הבאה שלו.

זבולון אורלב: במהלך הדיון יצטרף אלינו גם מנכ"ל משרד החינוך, ד"ר שמשון שושני, שכרגע נמצא באוצר.

זבולון אורלב: נער הייתי וגם בגרתי, כבר בכנסת החמש-עשרה – מי שלא יודע אנחנו נמצאים בכנסת השמונה-עשרה – התחילו הצעות של משרד האוצר לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: מדי קדנציה, נדמה לי, ללא יוצא דופן, בכל כנסת, עלתה ההצעה הזאת, גם בכנסת החמש-עשרה, כפי שציינתי, ב-2002, גם בכנסת השש-עשרה, השבע-עשרה וגם בכנסת השמונה-עשרה.

זבולון אורלב: בדרך כלל זה בא בתחילת הקדנציה, ובדרך כלל זה גם בא בחוק ההסדרים, שכידוע הוא חוק שמהותו מחטף, הוא לא הצעה מסודרת של חקיקה שתידון באופן ראוי, באופן רציני, הצעת חוק ממשלתית, עם תזכיר הצעת חוק שיופץ בין כל משרדי הממשלה, בתי המשפט, הציבור, העיתונות וכדומה, אלא באישון לילה האוצר מציע בחוק ההסדרים, במסמך אגב שלא מופץ לציבור, אנחנו חברי הכנסת שצריכים להשיג אותו – אתם יודעים במדינה הרי לא צריך פרוטקציה, מספיק קשר אישי – באמצעות קשרים אישיים אנחנו משיגים את החוברת.

זבולון אורלב: אם לא, הולכים לאתר של שלי יחימוביץ, שגם היא יודעת להשיג את המסמך הזה, ובו חוזרת ההצעה לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: אני מודה, אני לא מהאו"ם, אני מלווה את הטלוויזיה החינוכית משחר הקמתה.

זבולון אורלב: נמצא כאן מנכ"ל משרד החינוך, התרבות והספורט, אז עוד היה המשרד מאוחד, שהוא בין מורי ורבותי בחינוך, הוא המנכ"ל שקלט אותי במשרד החינוך ולמדתי ממנו רבות במהלך כל השנים, ומכיר מקרוב את התרומה של הטלוויזיה החינוכית שאין לה חלופה.

זבולון אורלב: דור דור ודורשיו, לכל דור תרומה ייחודית משלו.

זבולון אורלב: והנה, שוב יש כוונה לסגור את הטלוויזיה החינוכית ולהעביר אותה לרשות השידור.

זבולון אורלב: מה אפשר לעשות שנער הייתי וגם בגרתי, גם בעניין רשות השידור, אני לא יודע אם יש עוד מוסד אחד, ממלכתי, שיש לגביו כל כך הרבה המלצות של כל כך הרבה ועדות איך ניתן להבריא את מצבו.

זבולון אורלב: אבל מרוב ועדות עדיין לא תוקן, ומצבה של רשות השידור כידוע, גם היא על עברי פי פחת.

זבולון אורלב: ולכן אנחנו רוצים לקיים את הדיון הזה.

זבולון אורלב: מיהרנו לקיים את הדיון הזה לפני ישיבת הממשלה מחר, שאמורה להחליט באשר לחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: אנחנו גם לא מסתירים את דעתנו, שלא הסתפקנו רק בדיון הזה, אנחנו מפעילים את השפעתנו הציבורית במכלול שלם של חזיתות, הן בחזית ההסתדרות שפעילה מאוד כרגע בכל סוגיית חוק ההסדרים והתקציב והן בחזיתות נוספות.

זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את האורחים החשובים שנמצאים איתנו, ואם אני אתחיל לנקוב בשמות אני לא אצא מכאן, אבל אזכיר רק את אורנה פורת ויהורם גאון, אפשר להגיד, מזקני השבט, או מבוגרי השבט, של הטלוויזיה החינוכית.

יהורם גאון: בוגרי.

זבולון אורלב: אמרתי: נער הייתי גם בגרתי, וכמובן עוד רבים נוספים שאנחנו נפגשים איתם, בין אם באופן אישי בין אם על המסך, ואני מאוד מכבד.

זבולון אורלב: כמו שאתם רואים, הגיעה גם סוללה חשובה של חברי כנסת לדיון החשוב הזה.

זבולון אורלב: אנחנו חייבים לסיים ב-11:55, ואנחנו נמצה את הדיון.

זבולון אורלב: ראשית כול, אני מציע שנפתח במצגת שהובטחה לי, של הטלוויזיה החינוכית, ואז נפתח את הדיון באופן שבו ידברו לסירוגין חברי הכנסת והאורחים.

זבולון אורלב: יפה ויגודסקי, לרשותך.

זבולון אורלב: אם את יכולה להסביר גם את מהות ההצעה, מה ההצעה המדויקת שעומדת על סדר היום ומה הבעיות ביישומה, או מה החברה הישראלית או מערכת החינוך יפסידו אם תתממש ההצעה הזאת.

יפה ויגודסקי: ברשות

יפה ויגודסקי: כם, אני רוצה להתחיל דווקא עם המצגת, כי לאכזבתי חלק גדול מהאנשים שמחליטים את ההחלטות במסגרת חוק ההסדרים ובמסגרות אחרות לא מכירים את הטלוויזיה החינוכית ולא יודעים כמעט דבר על תוכניותיה ועל הקשר ההדוק שיש לה עם מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: ולכן, לפני שאני אומר את דברי, ברשותכם, אני רוצה שנראה את חלקן של התוכניות, את היעדים של הטלוויזיה ואת הקשר שלה למערכת החינוך ולכלל האוכלוסייה, כפי שגם רשום בחוק ההסדרים, כי זוהי בעצם המהות של הטלוויזיה החינוכית, ולאחר מכן אני אומר כמה דברים.

יפה ויגודסקי: בבקשה.

יפה ויגודסקי: (מצגת על תוכנית העבודה של הטלוויזיה החינוכית ל-2008 ו-2009)

זבולון אורלב: תודה על ההצגה היפה והמשכנעת.

יפה ויגודסקי: הכנו את המצגת הזאת כדי לאפשר לנוכחים כאן, שלא מכירים היטב את הטלוויזיה החינוכית, לראות, ולא ראיתם את כולה, מה הטלוויזיה החינוכית עשתה במהלך השנה האחרונה, 2008, ומחצית 2009, והאם היא עונה ליעדים ולמטרות שלה או לא עונה, כי בחוק ההסדרים, בדברי ההסבר כתוב שהטלוויזיה החינוכית לא משרתת את קהל היעד שלה ולא עונה ליעדים שלה.

יפה ויגודסקי: אני לא מכירה הרבה מאוד ערוצים שבמהלך השנה האחרונה, עם התקציב הדל, אני מדברת על תקציב מדינה של 90 מיליוני שקלים, הפיקו כל כך הרבה הפקות מקור, ולא ראיתם את כולן, ואני לא מדברת על תקציב הרכש, שגם הוא לא מצומצם, בהחלט גם הוא מעבה את היעדים, את המטרות ואת אוכלוסיית היעד.

יפה ויגודסקי: אחת הטענות של אגף התקציבים, שהטלוויזיה החינוכית לא משדרת תוכניות חינוכיות.

יפה ויגודסקי: אם הדברים שראיתם עכשיו לא חינוכיים, אני באמת מתקשה להבין למה הכוונה כשאומרים חינוכי.

יפה ויגודסקי: עם זאת, הם טוענים שאנחנו צריכים לתת השכלה ותרבות לכלל האוכלוסייה, ושידורים חינוכיים לילדים ולנוער.

יפה ויגודסקי: אני חושבת שכל מה שנעשה בטלוויזיה החינוכית הוא בהחלט תוכניות של השכלה ותרבות לכלל האוכלוסייה, אין לי בכלל ספק, ואתם תשמעו כאן בהמשך על הקשר בינינו לבין מערכת החינוך.

יפה ויגודסקי: מה שקורה, ויושב-ראש הוועדה הזכיר את זה בפתיח, מערכת היחסים שבין הטלוויזיה החינוכית לאוצר זו מין מערכת יחסים של פליק-פלק.

יפה ויגודסקי: יש מין ריטואל קבוע, אנחנו נפגשים כאן כמעט כל שנה.

יפה ויגודסקי: יכול להיות שאגף התקציבים לא מצא איזה פתרון אחר כדי להביא אותנו לוועדת החינוך, אני יכולה להציע לו כל מיני הצעות נוספות, אבל כנראה שהוא לא מוצא דרך אחרת.

יפה ויגודסקי: במסגרת חוק ההסדרים, בספטמבר ,2008 הציעו לסגור את הטלוויזיה החינוכית בתהליכים מאוד-מאוד מהירים, בתוך חודש-חודשיים לקחת לנו את ערוץ 23 וערוץ 22.

יפה ויגודסקי: ערוץ 23, על-פי כל הוועדות, גם ועדת האוזר וגם ועדת שטרן, זה ערוץ הבית שלנו, לסגור אותו בתוך חודש-חודשיים, ואחר כך להתחיל בתהליכים של פיטורי העובדים.

יפה ויגודסקי: באותו לילה שהנושא הזה הועבר בישיבת ממשלה הגיעו להסכמות, שר האוצר דאז, חבר הכנסת רוני בר-און, ויושב-ראש ההסתדרות, עופר עייני, להסכמה של ניהול משא-ומתן, ויצא גם מסמך של שר האוצר על הסכמה לניהול של משא-ומתן.

יפה ויגודסקי: הגענו בספט

יפה ויגודסקי: מבר לוועדת שרים לשינויי חקיקה, כתוצאה מההסכם הזה ביניהם.

יפה ויגודסקי: יושב-ראש הוועדה, שר המשפטים, העביר את התאריך עד ל-1 במארס, כדי לנהל משא-ומתן למניעת סגירתה של הטלוויזיה החינוכית, ואכן, ב-5 באוקטובר התחילו הדיונים עם האוצר.

יפה ויגודסקי: להפתעתם הרבה של האוצר ההסתדרות הצהירה בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, שהיא הולכת לרפורמה ומאמצת את דוח שטרן, שזאת רפורמה קשה מאוד.

זבולון אורלב: ומר שטרן נמצא איתנו.

יפה ויגודסקי: עד לאותה החלטה של סגירה וניהול משא-ומתן במקביל נעשו צעדים רבים מאוד בטלוויזיה החינוכית כדי ליישם את המלצות דוח שטרן.

יפה ויגודסקי: צמצמנו מ-375 ל-200 את מספר העובדים, יש תהליך גדול מאוד של התייעלות בתהליכים ההפקתיים, היינו תחת זכוכית מגדלת ודיווח קבוע גם של נציבות שירות המדינה, גם של אגף התקציבים, גם של הממונה על השכר בכל התהליכים שביצענו, אבל מה שקרה, שההתקדמות הגדולה וההסכמות בין ההסתדרות לנציבות שירות המדינה הפתיעו את אגף התקציבים, ולהפתעתם הרבה היינו מוכנים ללכת לרפורמה אמיתית.

יפה ויגודסקי: בחודש נובמבר ניתקו איתנו מגע וביטלו את כל הישיבות שתוכננו עד לחודש מארס.

יפה ויגודסקי: אחרי חודשיים זומנתי לאגף התקציבים, ואז אמרו לי שמפסיקים את המשא-ומתן כי יש להם רעיון חדש.

יפה ויגודסקי: מה הרעיון החדש?

יפה ויגודסקי: לחבר אותנו לרשות השידור.

יפה ויגודסקי: אמרתי להם: חבר'ה, מצאתם תהליך אחר או מושג אחר לסגירה, כי להעביר אותנו לרשות השידור, במצב שרשות השידור נמצאת, ברפורמה כל כך מסובכת, כל כך קשה, היא בעצם סגירת הטלוויזיה החינוכית.

יפה ויגודסקי: זה היה ברור לי, כי אחד הדברים שנאמרו לי באותה ישיבה, שהם לוקחים מידית את ערוץ 23, את ערוץ הבית, לוקחים את ערוץ 2, שאנחנו יושבים שם על-פי חוק, וניכנס לתוך השעות שייתנו לנו בערוץ הראשון, שהן קיימות כבר היום, ושהן, לדאבוני, לא רלוונטיות, כי הן שעות הבוקר.

יפה ויגודסקי: למחרת ההחלטה הזאת יצא מכתב, גם של שרת החינוך, גם של יושב-ראש ההסתדרות וגם מכתב שלי, שאנחנו לא מוכנים בשום פנים ואופן להצעה הזאת.

יפה ויגודסקי: מאז נותק המגע בין האוצר לבין הטלוויזיה החינוכית לבין ההסתדרות, ואז באופן מאוד מפתיע הופענו בחוק ההסדרים.

יפה ויגודסקי: חוק ההסדרים אומר שבעצם באוגוסט לוקחים לנו את שני הערוצים, מדובר שם על פיטורי עובדים, מדובר שם על שילוב מאוד לא ברור לרשות השידור.

יפה ויגודסקי: מה שלא ידענו, וזה נודע לי באמצעות יושב-ראש רשות השידור, שהם הציעו לו את זה כבר בחודש אוגוסט 2008, כשבעצם יש מכתב של שר האוצר, שהוא מוכן לנהל איתנו משא-ומתן.

יפה ויגודסקי: באוגוסט 2008 הציעו את זה לרשות השידור.

יפה ויגודסקי: יושב-ראש רשות השידור כותב מכתב לאגף התקציבים ואומר להם: רבותי, אני לא מוכן לשילוב הזה, כי אתם רוצים לטרפד לי את הרפורמה.

יפה ויגודסקי: אני רוצה לקרוא לכם את המשפט: לא ניתן לקלוט את הטלוויזיה החינוכית ברשות השידור תוך כדי מהלך של רפורמה מסובכת, אלא אם אתם רוצים לחסל לנו את רשות השידור.

יפה ויגודסקי: זה מכתב של יושב-ראש רשות השידור, ואנחנו כאן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

רונית תירוש: זה כמו המינהל ההתיישבותי.

יפה ויגודסקי: זה ריטואל.

זבולון אורלב: יושבים פה שלושה מנכ"לים מכמה דורות, תיכף נשמע את אליעזר, תיכף יגיע גם המנכ"ל הרביעי, שהוא גם לשעבר וגם הנוכחי.

זבולון אורלב: הואיל וההצעה היא להעביר את הטלוויזיה החינוכית לרשות השידור, כבר אמרתי בפתיח, שאנחנו יודעים מה מצבה של רשות השידור, כמה ועדות היו וכדומה, אני מציע שמוטי שקלאר, מנכ"ל רשות השידור ידווח לוועדה מה האפשרויות של רשות השידור לקלוט, מה מצבה, האם היא ערוכה, לא ערוכה, יש הסכמות, יש הידברות, הרי אנחנו מקבלים כל מיני הדלפות שיש הסכמות כאלה ואחרות לרדת מהעניין, לקדם את העניין.

זבולון אורלב: איפה זה עומד?

מוטי שקלאר: בוא נעשה הבחנה בין רצוי למצוי, לפחות כך אני למדתי.

מוטי שקלאר: נכון בתפיסה אידיאלית לומר שיש מקום במדינת ישראל להקים רשות ציבורית שתכיל בתוכה את כל המרכיבים הציבוריים של השידורים, בין השאר גם הטלוויזיה החינוכית.

מוטי שקלאר: זה ברצוי, במקום נורמלי.

מוטי שקלאר: במצב הנוכחי של מפת השידורים, עם כל השינויים וכל התמורות, הצפויות או הלא צפויות בעתיד, להכיל את הטלוויזיה החינוכית בתוך רשות השידור, על זה נאמר:

מוטי שקלאר: תפסת מרובה – לא תפסת.

מוטי שקלאר: זה לא ילך במצב הנוכחי, ודאי לא בשלוש, ארבע, חמש השנים הקרובות.

מוטי שקלאר: אגב, כשמדברים על רפורמה, והמשמעות השידורית שלה אחרי שיפרשו 700 עובדים ואחרי שנעשה הסכמי עבודה חדשים וכן הלאה ויימצא התקציב לתוכן, כשזה ירקום עור וגידים- - -

זבולון אורלב: אולי אפשר להעביר את רשות השידור לטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: ..

מוטי שקלאר: אגב, יש רעיון של חלק מאנשי הממשלה שרשות השידור תהיה רק גוף מפיק ולא יהיה ערוץ, יכול להיות שנפיק עבור הטלוויזיה החינוכית, גם זה אפשרי, גם זה רעיון שקיים.

מוטי שקלאר: אם אני רוצה להיות מאוד פרקטי בהקשר הזה, בואו נחכה שלוש-ארבע שנים ונדבר שוב.

מוטי שקלאר: הדברים הללו נאמרו לאנשי האוצר, שמנהלים את המדינה בכל דבר, אז הם גם מבינים בתחום השידורים מטבע הדברים.

מוטי שקלאר: הסברנו להם שזה לא יכול ללכת יחד.

זבולון אורלב: מה סוכם?

מוטי שקלאר: בישיבה שהיתה איתם היה נדמה שהם הבינו את העניין, וגם היתה הסכמה מסוימת שזה לא ריאלי ולא רלוונטי לימים אלה.

מוטי שקלאר: הופתענו בדיוק כמוכם כשראינו את זה בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: האם לא דיברו איתכם קודם?

מוטי שקלאר: דיברו איתנו קודם.

מוטי שקלאר: לזכותה של יפה ויגודסקי, שהיא נפגשת איתם פעם בשנה, אני נפגש איתם מדי יום.

מוטי שקלאר: יש לי יותר זכויות בהקשר הזה.

מוטי שקלאר: בפגישות היומיות שלנו, העמדה שלנו מאוד ברורה, אני חושב שגם אמרנו את זה באחת הישיבות האחרונות, שכרגע זה לא רלוונטי.

מוטי שקלאר: לכניסת הטלוויזיה החינוכית לרשות השידור, על כל המורכבות, על העובדים, על התוכניות, יש משמעות תקציבית.

מוטי שקלאר: בתקציב של רשות השידור היום אנחנו לא מצליחים להרים תוכניות לטובת ערוץ 1.

רונית תירוש: מה התקציב שלכם?

מוטי שקלאר: התקציב של רשות השידור, שכולל בתוכו שבעה ערוצי רדיו, שני ערוצי טלוויזיה, עם 1,800 עובדים, זה 700 מיליוני שקלים.

יפה ויגודסקי: מוטי שקלאר, כמה השקעתם השנה בהפקות מקור?

זבולון אורלב: כמה השקעתם בהפקות מקור?

מוטי שקלאר: זה לא הוגן, כי חלק מההפקות שלנו נובעות מכוח-האדם הקיים.

מוטי שקלאר: ההפקות היוצאות, מה שנקרא "outsourcing" זה בסביבות 20 מיליוני שקלים.

שלי יחימוביץ': אפשר לעשות הפקות טובות גם עם כוח האדם שקיים שם.

מוטי שקלאר: יש לי פה במקרה מצגת, ואני אראה את התוכניות של רשות השידור.

זבולון אורלב: אם תהיה הצעה להעביר את הערוץ הראשון לטלוויזיה החינוכית, אני מבטיח לך שאני אאפשר לך להציג מצגת.

מוטי שקלאר: אני מבטיח לך שמי שיצפה בערוץ 1, וזה דיון אחר, יראה מ-21:00 תוכניות בעלות ערך, שמצדיקות שידור ציבורי, ודאי על פני השממה שקיימת מסביב.

זבולון אורלב: אני מסכים איתך, והוועדה הזאת תגן על השידור הציבורי באשר הוא.

מוטי שקלאר: כבוד היושב-ראש, אם רוצים לזרות חול בעיניים, זה נורא נכון ונורא נשמע טוב שתהיה רשות ציבורית אחת שכוללת גם את הטלוויזיה החינוכית, אבל לאט-לאט, תפסת מרובה – לא תפסת.

מוטי שקלאר: חכו קצת עם זה.

זבולון אורלב: גונבה השמועה לאוזני שגם מזכיר ההסתדרות, שכנראה גם הוא מנהל עכשיו את המדינה, הגיע לאילו הסכמות--

נחמן שי: למה גם?

נחמן שי: הוא מנהל את המדינה.

זבולון אורלב: --איתכם או עם האוצר, שהנושא הזה יורד מסדר-היום.

זבולון אורלב: האם יש לכם ידיעה על העניין הזה?

מוטי שקלאר: אני לא יודע על כך, אבל זה כל כך ברור.

מוטי שקלאר: יש דברים מובהקים, במבחן המובהקות היום זה לא רלוונטי, ומי שעיניו בראשו מבין את העניין הזה.

רונית תירוש: יפה ויגודסקי, מאחר שהאוצר רואה הכול דרך החור שבגרוש, מה הם חושבים שייחסך מהאיחוד הזה?

יפה ויגודסקי: קודם כול, הם סוגרים שני ערוצים, והם נותנים מתנה לכבלים וללוויין את ערוץ 23, ולערוץ 2 את זמן השידור שלנו בערוץ 2.

יפה ויגודסקי: זה כתוב בחוק ההסדרים.

יפה ויגודסקי: יש בכך מתנות לחברים, ומצמצמים איזה מתח שם.

יפה ויגודסקי: אין לי מושג איזה צמצום הם יקבלו כאן.

זבולון אורלב: אף פעם ההצעות של האוצר לא מיידיות, תמיד החשבון הוא עוד שנה, עוד שנתיים.

זבולון אורלב: יש 200 עובדים, יש 90 מיליון, יש גם נכס.

רונית תירוש: הנכס לא שלהם.

זבולון אורלב: גם בזה נער הייתי וגם בגרתי, כבר היה מדובר עליו כמה וכמה פעמים, שיושב באחת הקרקעות היקרות ביותר במדינת ישראל, וגם על זה מישהו שם את עינו.

יפה ויגודסקי: הוא הועבר לשימוש הטלוויזיה החינוכית בלבד, רק בהקשר הזה.

זבולון אורלב: ניתן הכול לשנות.

זבולון אורלב: תודה רבה.

נחמן שי: בוקר טוב, אל"ף, אני מודה לזבולון אורלב שהצליח לעשות סדרת דיונים מהירה לפני שהממשלה תקבל את ההחלטות שלה מחר, כדי להשמיע את הדברים הנכונים ביחס לתיקונים שונים, קודם זה היה בעניין ההשכלה הגבוהה, ועכשיו זה הטלוויזיה הלימודית.

נחמן שי: אני לא בא לכאן בלי הכנה מקודמת, כי ליוויתי את הנושא הזה בשני תפקידים – גם כמנכ"ל הרשות השנייה, אותו גוף שהעניק לטלוויזיה הלימודית את הזיכיון, על-פי חוק, ואחר כך גם ברשות השידור, בתחילת שנות ה-2000 – אני חושב שאני מכיר אותו היטב.

נחמן שי: כל מה שאני מבקש זה לעזוב את הטלוויזיה הלימודית לדרכה ולטפל בה בנפרד מרשות השידור.

נחמן שי: זאת פשוט הצעה מגונה.

נחמן שי: אל תיעלבו, זה פשוט לחבר את הפיסח עם החיגר – שני הארגונים האלה סובלים מבעיות קשות, וכל אחד בחדר הזה יודע.

נחמן שי: המצגת שהציגה לנו יפה ויגודסקי היא באמת מצגת יפה, אבל מאחוריה יש הרבה דברים להגיד, ואני לא יכול להתכחש להיסטוריה.

נחמן שי: עם זאת, כל אחד משני הגופים האלה ראוי להתקיים וראוי להתקיים בנפרד, יש לו זכות קיום, ולא צריך לחבר אותם ביחד.

נחמן שי: צריך להתמודד באומץ עם שתי הישויות האלה ולחפש דרך לאפשר גם לטלוויזיה הלימודית להתקיים וגם לרשות השידור כמובן, כי הלוא בסיבוב הבא אנחנו נפגשים עם אנשי האוצר, נדמה לי, על רשות השידור, על הרפורמות וכן הלאה.

נחמן שי: יש לטלוויזיה הלימודית, במפת השידורים של מדינת ישראל, זכות קיום.

נחמן שי: יכול להיות שהיא יכולה לעשות יותר מהדברים שראינו, ויכול להיות שהיא צריכה לעשות יותר, צריך להיאבק איתה כדי שתעשה את זה, ואני יודע שיאיר שטרן לקח על עצמו פעם לעשות ועדה בעניין הזה, והציע הצעות נבונות, שכמובן התאדו יחד עם כל דבר אחר.

זבולון אורלב: הן מקובלות על הטלוויזיה החינוכית, אני אומר את זה על סמך דיונים קודמים.

נחמן שי: לא אמרת לסגור אותה.

יאיר שטרן: חס וחלילה.

נחמן שי: על זה אני מדבר.

נחמן שי: כבר עברו את כל השלבים, ואמרת שנער היית וגם בגרת- - -

זבולון אורלב: והייתי בדיון הקודם בוועדת החינוך בקדנציה הקודמת, הייתי אז חבר, ושם הנהלת הטלוויזיה החינוכית הודיעה קבל עם ועדה שהמלצות ועדת שטרן מקובלות עליה, והם מוכנים ליישם אותן.

נחמן שי: כבר עברנו את השלב של הוועדה.

נחמן שי: זה איזה מין אנרג'ייזר, איזה שפן שיושב באיזה מקום, נכנס בכל פעם למגירה, מוציא את הניירות, אף פעם לא זוכר את הסדר שלהם, אם הוא כבר הוציא את הנייר הזה בשנה שעברה או לא הוציא אותו, ושוב מעלה את זה על סדר-היום, ועוד פעם החבורה הזאת, שבטח מתכנסת אחת ל-X זמן, באותה מסורת, יושבת, ומורידים את זה.

נחמן שי: זבולון אורלב, צריך להוריד את זה, וצריך להגיד להם דברים ברורים: אתם רוצים לטפל בטלוויזיה, שבו איתם, תדברו איתם, אני בטוח שהם ימצאו את הכתובת הנכונה עם אנשים נכונים.

זבולון אורלב: נחמן שי, אני רוצה לחדש לך, כחבר כנסת חדש, שלנו יש כלי נוסף להשפיע מעבר למעמד של החלטת ועדה, שאני לא מזלזל בה – הרי השרים התחייבו לקיים את החלטות הכנסת, וזאת תהיה החלטת כנסת – וזו חקיקה.

זבולון אורלב: אני רוצה לסבר את אוזניך שחבר הכנסת רוני בר-און וחברת הכנסת ענבל גבריאלי בכנסת השש-עשרה הציעו הצעת חוק להסדיר את מעמדה של הטלוויזיה החינוכית, ומאז הוועדה לא הצליחה להביא לידי חקיקה.

זבולון אורלב: אחת המסקנות שלנו ממה שקורה "חדשות לקדנציות" זה להפעיל את הנשק הסודי שלנו, להסדיר את הסוגיה הזאת בהסכמה רחבה, שוב חוצה קואליציה-אופוזיציה, בחקיקה, כדי להבטיח את מה שכולנו אומרים.

נחמן שי: האוצר יפיל את זה.

זבולון אורלב: אתה חבר באופוזיציה, אבל אנחנו כאן כמה חברי קואליציה.

נחמן שי: זה זמני.

נחמן שי: לא תהיה הצבעה בשנה הקרובה, כבר ברור לי, וכך יהיה בכל הישיבות של הכנסת בקדנציה הזאת.

זבולון אורלב: אתה תראה איזה חוקים יעברו.

זבולון אורלב: אגב, בכנסות שאני חבר, אני מתחיל את הכנסת הרביעית, העברתי בערך 38 חוקים, שמתוכם ל-30 הממשלה התנגדה, אז יש תקווה.

זבולון אורלב: גם רונית תירוש, אגב, העבירה כמה חוקים שהממשלה לא כל כך הסכימה להם, ועכשיו היא רוצה לבטל.

רונית תירוש: שמו לי אותם בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: אפשר להעביר חוקים, השאלה, מה החזון שלנו.

זבולון אורלב: אגב, אם האוצר יודע שיש לנו כוונה רצינית לחוקק, אז גם לנו יש עזים.

זבולון אורלב: האוצר יכול להגיד: חבר'ה, אני יורד מההצעה, תרדו גם אתם מההצעה.

זבולון אורלב: יש התדיינויות, יש לנו יותר כוח והשפעה ממה שאתה חושב.

נחמן שי: חס וחלילה לזלזל, אני מכבד את זה, ואם תחזור למסלול של עשיית חוק, בוודאי שכולנו נתגייס לעשות אותו ונעשה אותו בשמחה.

נחמן שי: אנחנו מכירים את השיטה – עד שיהיה חוק, בינתיים נחבר אותם לרשות השידור.

נחמן שי: יש שני מנכ"לים, שניהם אומרים שהדבר הזה לא קביל, מוטי שקלאר אומר שרשות השידור לא מסוגלת לקלוט את הטלוויזיה החינוכית.

נחמן שי: התמודדנו עם זה בתחילת שנת 2000.

נחמן שי: כשהייתי יושב-ראש רשות השידור ההצעה הזאת עלתה.

נחמן שי: בחנו אותה, היא לא היתה ריאלית, זה לא היה אפשרי.

נחמן שי: לרשות השידור יש כל כך הרבה נושאים להתמודד איתם, והיא בקושי עושה את זה, ועכשיו היא בתוך רפורמה – מה היא צריכה את הטלוויזיה החינוכית על ראשה?

נחמן שי: קודם כול, צריך לעשות הפרדה, להוציא את זה מתוך חוק ההסדרים, להרוג את היוזמה המיידית, ואז לשבת על החוק.

נחמן שי: אני מקבל את סדר הפעולות שלך, אני אתמוך בו, ואני אביא את כל מה שאני יכול כדי להוציא את היוזמה הזאת, כדי שלא יסגרו את הטלוויזיה הלימודית.

נחמן שי: נקודה.

שלי יחימוביץ': קודם כול, בואו נקרא לילד בשמו – אף אחד לא רוצה לאחד את שידורי הטלוויזיה הציבוריים עם שידורי הטלוויזיה החינוכית, הכוונה היא פשוט לסגור את הטלוויזיה החינוכית.

שלי יחימוביץ': והקוסמטיקה של איחוד לכאורה בין שידורי הערוץ הראשון לבין שידורי החינוכית זו פיקציה שנועדה לכאורה להחליק את רוע הגזרה ולאפשר לסעיף הזה לעבור.

שלי יחימוביץ': כשקראתי את הסעיף שנוגע לחינוכית בחוק ההסדרים והבנתי שהחל ב-1 באוגוסט, כלומר פחות משלושה חודשים מהיום, פשוט יכבו את האור, יורידו את השלטר באפיקים 22 ו-23, בשני הערוצים האלה.

שלי יחימוביץ': מזימת הזדון הזאת שקופה לחלוטין, פשוט יכבו את האור.

שלי יחימוביץ': יש מישהו שמעלה על דעתו שיהיה אפשר לייצר את המנגנון המורכב של חיבור שני הערוצים האלה בתוך שלושה חודשים?

שלי יחימוביץ': ברור שלא, זה פשוט לכבות את האור ולהגיד "לכו הביתה", וכל שם אחר הוא פיקציה.

שלי יחימוביץ': על הדרך, כמו שאמרה יפה ויגודסקי, ובצדק, מחלקים בונוסים לאנשים מאוד-מאוד חזקים, בעלי ההון המובילים במשק, נותנים מתנה לזכיינים של ערוץ 2, זמן שידור שהם משתוקקים לו כבר הרבה מאוד זמן, ועושים לובינג כבר הרבה מאוד זמן לקבל את השעות האלה, והנה מגישים להם את זה שי, במתנה לזכיינים, ועל הדרך גם לכבלים וללווין.

שלי יחימוביץ': לכולם יש, רק לצרכנים ולקהל, לציבור הרחב שהוא הצרכן של הטלוויזיה החינוכית אין.

שלי יחימוביץ': חלוקת המתנות כאן מאוד ברוטלית ומאוד שקופה, אל תתבלבלו.

שלי יחימוביץ': דבר נוסף, החוצפה של האוצר להבין בחינוך ולהבין בשידורי טלוויזיה יותר טוב מכל בעלי המקצוע ויותר טוב מהשרים הממונים ובטח יותר טוב מחברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': יושבים כמה פקידים, בני 30, זה הגיל הממוצע, והם מחליטים.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא עשה מחקר, הם החליטו שזה לא משרת את הציבור.

שלי יחימוביץ': ישב מישהו והחליט, בלי לבדוק את זה.

שלי יחימוביץ': שיטת העבודה הזאת היא שיטה נפסדת.

שלי יחימוביץ': יש להם אובססיה, אגב, לגבי הטלוויזיה החינוכית, זה חוזר בכל שנה מחדש, ובכל פעם באיזה חסד פתאומי הטלוויזיה החינוכית ניצלת – פעם זאת ענבל גבריאלי, שמישהו החליט להיענות לרצונותיה ולהעניק לה שי קטן, שלא יסגרו את הטלוויזיה החינוכית.

שלי יחימוביץ': באמת כל הכבוד לענבל גבריאלי וכל הכבוד לחברי הכנסת האחרים שבכל שנה מצליחים איכשהו להוריד את רוע הגזרה.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שהטלוויזיה החינוכית תחיה בחסד תמידי.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא עושה לכם טובה שאתם קיימים.

שלי יחימוביץ': אתם קיימים, כי אתם משרתים את הציבור שלכם, והעבודה שלכם חשובה בצורה בלתי רגילה, ואם למישהו יש השגות על התכנים, על האופן שבו זה משרת את הציבור, בואו נעצים את הטלוויזיה החינוכית, נחזק אותה ונזרים לה תקציבים בבסיס התקציב, מתוקף חוק, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, ובצדק, ובטח לא נהלום בה ונסגור אותה, שאני יודעת שכרגע הדיון הוא על זה.

שלי יחימוביץ': זאת שיטת העבודה של האוצר, אפשר לראות בדיוק אותו סיפור למשל במכונים להכשרה מקצועית בתמ"ת, אובססיה של האוצר שחוזרת כל שנה.

שלי יחימוביץ': הם רוצים לסגור – בדיוק כמוה עניין של המיזוג – וכותבים שיהיו חלופות אחרות, אבל הם לא כותבים אילו חלופות.

שלי יחימוביץ': קודם כול, הם סוגרים, ואז את שואלת את פקידי האוצר, מה החלופות, אז הם אומרים שיש להם תוכניות יפהפיות.

שלי יחימוביץ': ככה, במלים האלה, אבל בלי סעיף תקציבי, בלי שום תוכנית.

שלי יחימוביץ': גם אני כמוכם שמעתי שלכאורה יש הסכמה בין האוצר ובין יושב-ראש ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': ואגב, זה מעניינו של יושב-ראש ההסתדרות, כי מדובר שם על 220 עובדים, שעושים עבודה מצוינת.

זבולון אורלב: מהאוצר יש לך הדלפות, ואת מפרסמת באתר שלך את חוק ההסדרים, ומההסתדרות, מהחבר שלך, אין לך הדלפות?

שלי יחימוביץ': קודם כול, כעיתונאית לשעבר אני נהנית ממקורות אינפורמציה מגוונים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת מהוועדה לא לתלות תקוות בהסכמות שהושגו, כי שום דבר עוד לא סגור, ולהילחם עד הדקה האחרונה כאילו אין איזו תקווה שזה כבר הוסר, ממש לתת כאן פייט ולגייס את הקואליציה ואת האופוזיציה כאחד, שאם זה לא ייפול בשלב המחליטים ביום שלישי, נייצר כאן חזית אחידה ונוקבת של קואליציה ואופוזיציה ונוריד את זה מסדר-היום בוועדה.

רונית תירוש: אני רוצה לדבר בשני רבדים, האחד זה המהות, ואחר כך בנושא התקציב.

רונית תירוש: באשר למהות, אני אומר דברים שאמרתי כבר פעמים רבות בדיונים דומים: אני אישית ממעטת לצפות בטלוויזיה, משום התכנים הרדודים, שטחיים, מרגיזים לעתים.

רונית תירוש: אתמול אני מזפזפת, אז אני רואה תוכנית על בגידות, אז טוב שיש טלוויזיה חינוכית שבוודאות נותנת תכנים של חינוך לחיי משפחה וערכים שכאלה.

רונית תירוש: אני בהחלט רואה בטלוויזיה החינוכית, כמו גם בערוץ National Geographic או ערוץ ההיסטוריה, ערוצים יותר איכותיים, ערוצים שמאתגרים אותנו בחשיבה, מעשירים אותנו בידע נוסף, וזה בדיוק התפקיד של הטלוויזיה החינוכית או הלימודית.

יפה ויגודסקי: הטלוויזיה החינוכית.

רונית תירוש: אגב, את החינוכית לא סוגרים, כי פה כתוב שסוגרים את הלימודית.

נחמן שי: זה השם, אני הקפדתי עליו.

רונית תירוש: באחת ההחלטות, בהחלטה של אוגוסט 2008, נאמר שיוטל על שר האוצר ושרת החינוך, בגין הסגירה, או האיחודים, לבחון איך נותנים מענה לצרכים אודיו-ויזואליים של מערכת החינוך.

רונית תירוש: אני לא מכירה פטנטים אחרים, למעט אמצעי המדיה הזה.

רונית תירוש: אני בהחלט חושבת שהטלוויזיה החינוכית לימודית היא באמת נדבך משלים לתוכניות הלימודים ולתכניות פר ערכים שהמשרד רוצה להקנות ולהשריש בקרב התלמידים.

רונית תירוש: אין כמו האמצעי הזה, שזה אמצעי שמדבר לדור הזה.

רונית תירוש: זאת אומרת, אם ניכנס לכיתה, האמצעים שלנו לאתגר את התלמידים, לסקרן אותם, לגרום להם עניין, הם מאוד מועטים.

רונית תירוש: יש שיעור פרונטלי די יבש, והאפשרות להפנות ולהשלים את השיעור שלי באמצעות תוכנית טלוויזיה, שהרי לא בכדי הטלוויזיה החינוכית לימודית נמצאת תחת חסות משרד החינוך, ויש שיתוף פעולה, ויש הידברות, ויש השלמות של הדברים, וכן מעצימים וכן מעשירים שם את התכנים הנלמדים ביום, שזה תכנים לפעמים מאוד יבשים.

רונית תירוש: הנה לנו הזדמנות להעשיר את תלמידי ישראל, ולוקחים לנו את זה, שלא לדבר על הציבור הרחב, בין אם זה הגיל השלישי, שיש לו תוכניות מיוחדות, והגיל בין השני לשלישי, כמוני.

רונית תירוש: יש לי פה עוד SMS מאתמול בלילה, בשעה 22:00, מסמסים לי שיש סרט על ילד עיוור שנורא חשוב שאני אצפה בו.

רונית תירוש: איפה זה נמצא?

רונית תירוש: זה נמצא בטלוויזיה החינוכית.

רונית תירוש: פה אני מדברת על המהות, והמהות לא מדברת אל האוצר, זה בכלל לא מעניין אותם.

רונית תירוש: ולכן התפקיד הראשון שלנו זה להתעקש על מהויות, אנחנו כבר רדודים עד עפר.

רונית תירוש: אם יש משהו שעוד יכול קצת להרים אותנו מהעפר הזה, אסור לתת לו ליפול.

רונית תירוש: לגבי התקציב, אני שוב קוראת בהחלטה של אוגוסט 2008, החלטת ממשלה.

רונית תירוש: אני חייבת לקרוא את זה, גם כך אני משתגעת על שרת החינוך הקודמת: "התקציב הנחסך מסגירת הטלוויזיה הלימודית יישאר בבסיס תקציב משרד החינוך ויוקצה למימון הרפורמה במערכת החינוך.

רונית תירוש: " זאת אומרת, לממן את "אופק חדש".

רונית תירוש: שר החינוך עוד לא הבין את כל הגזרות שנפלו עליו, אבל הנה עוד דבר.

רונית תירוש: אולי הוא צריך להירגע, כי הנה עכשיו יש לו מקור למימון...

יפה ויגודסקי: זה לא מופיע בהצעה החדשה.

זבולון אורלב: אף אחד לא אמר שמה שעומד על סדר-היום זה רק ההצעות החדשות, ומה שהונח באוגוסט נגנז.

זבולון אורלב: זאת החלטת ממשלה, יש עדיין בעיה.

רונית תירוש: זה יחזור, תאמיני לי.

רונית תירוש: אני לא מבינה מה נחסך פה, וגם אם נחסך, זה לא מצדיק את ביטול המהות הערכית.

רונית תירוש: אפרופו חקיקה, שקשה להעביר, יש עוד הצעת חוק שבתמימות הלכנו איתה, עם חבר הכנסת אפללו, שרצינו להכניס את הטלוויזיה החינוכית תחת חבילת החינם – הרי יש איזו יוזמה לתת חבילת חינם ב-400 שקלים – ואני אמשיך עם החקיקה הזאת במקביל, ואני איעזר בוועדה.

רונית תירוש: אני אחזור.

זבולון אורלב: אני רוצה לשמוע את מי שהיה מנכ"ל משרד החינוך, הוותיק כאן בתוכנו, אליעזר שמואלי.

זבולון אורלב: בבקשה.

אליעזר שמואלי: תודה רבה.

אליעזר שמואלי: אל"ף, שמחתי לשמוע את חברי הכנסת, מהאופוזיציה ומהקואליציה, שאמרו את שאמרו לטובת העניין.

יעקב כץ: עוד לא שמעת את כולם.

מסעוד גנאים: יש עוד אופוזיציה.

אליעזר שמואלי: אמרתי ששמעתי את אלה.

אליעזר שמואלי: הרבה דברים עוד לא שמעתי.

אליעזר שמואלי: בשביל הסדר הטוב אני רוצה לצטט את יהודה קיל, שהיה אחד מבכירי משרד החינוך והתרבות, שהיה נוהג לומר שדבר אחד מותר להגיד יותר מאשר פעם אחת.

אליעזר שמואלי: אשר על כן, אם אני אומר כמה דברים שנאמרו, או שאולי ייאמרו, אני נוהג לשיטתו, ואני רוצה רק להדגיש אותם.

אליעזר שמואלי: אני רוצה להזכיר לצעירים בינינו, שבית הטלוויזיה הלימודית בשעתו הוקם על-ידי משפחת רוטשילד במקביל להקמת הבית הזה.

אליעזר שמואלי: משפחת רוטשילד תרמה להקמת הכנסת כשם שהיא תרמה להקמת המרכז לטכנולוגיה חינוכית והטלוויזיה הלימודית.

אליעזר שמואלי: הרעיון של התורמים, ונשאתי ונתתי עם הגברת המייסדת של הגוף הזה, שהיא ניבאה ורצתה לראות משהו שונה מן הממסד הרגיל של רשות השידור, כבר אז.

אליעזר שמואלי: התורמים בנו בית, התורמים זימנו מומחים מחוץ-לארץ שהגיעו לכאן והביאו את הידע האנגלי על מנת שמשהו יתרקם בתוך הבית הזה ושיהיה מעיקרו גוף חינוכי בלתי תלוי בממשלה, מתוך הנחה – זה הוסכם בשעתו – שהגוף ימשיך להתקיים.

אליעזר שמואלי: יימשך ככל שהממשלה תוכל לעזור – תעזור, והגוף עצמו, קרן רוטשילד או קרן יד הנדיב, המשיך לממן את העניין.

אליעזר שמואלי: הגיעו מומחים מאנגליה, ישבו איתנו במשך שנה, הכשירו את הטכנאים, הכשירו את המציגים הראשונים, את העובדים בטלוויזיה, על מנת שנוכל לתחרות, בלי קושי, בארגונים שווים ודומים, גם בארצות חוץ-לארץ.

אליעזר שמואלי: הטלוויזיה הלימודית היתה מופת של עשייה חינוכית, היא עשתה כל מה שהיא יכלה על מנת להעשיר את מה שמתרחש בכיתה ובבית הספר.

אליעזר שמואלי: אמת היא שבראשונה הטלוויזיה העמידה, מתוך הכרה שאם היא תעמיד מורה, הטובה ביותר שהטלוויזיה יכולה להעמיד, כדי שזאת תלמד את כלל התלמידים במדינה.

אליעזר שמואלי: והיתה אפשרות לפתוח את כל הכיתות ללימוד מתמטיקה על-ידי שלומית, שהיתה המשדרת של תוכניות מתמטיקה לכל תלמידי ישראל.

אליעזר שמואלי: אלא שמאז השתנו הדברים, מאז אפשר להקליט, מאז יש כמובן קלטות ויש סרטים, יש טכניקה הרבה יותר מסובכת ממה שהיא היתה בראשית הדרך.

אליעזר שמואלי: אבל אין לי ספק בכך שבית הספר ומערכת החינוך, לאורך כל הדרך, ניזונים מן התרומה האדירה.

אליעזר שמואלי: לצערי הרב, גם בתקופת היותי מנכ"ל, והייתי מנכ"ל הרבה מאוד שנים, מדי פעם היה מגיח אחד מאנשי האוצר עם הרעיון הגניאלי שהנה הוא כבר פתר את הבעיה, והוא יכול לפתור את הבעיה על-ידי זה שהוא יקצץ מתקציב המשרד על מנת שכביכול הפעילות הזאת תיעשה במקום אחר.

אליעזר שמואלי: הייחוד של הטלוויזיה הוא בכך שהיא תורמת היום גם לעולים חדשים, גם לתלמידים, גם למנהלים וגם למורי בתי ספר, דברים שרשות השידור איננה עוסקת בהם, וזה יהיה עוול היסטורי אם באיזה מקום, בין לבין, כחותרים בלילה, לבוא ולגזול את המתנה הזאת שקיבלנו מהרוטשילדים, שביקשו שהיא תתקיים, כאילו אמרנו שניקח את בית הכנסת, הבית שהכנסת יושבת בו, שגם הוא מתנה של רוטשילד, ונמכור אותו על מנת שנוכל לעשות חיסכון אחר בתקציב המדינה.

אליעזר שמואלי: סלחו לי על הדוגמה, אולי היא יוצאת דופן, אבל אני מתכוון לכך שאין אפילו סמכות מוסרית לסגור את הטלוויזיה החינוכית מן הסיבה הזאת.

אליעזר שמואלי: אני רוצה להאמין שמה שנקבע בשעתו, גם בדוח של שטרן וגם בהכרזה של מנכ"ל רשות השידור, שיש צורך לקיים את המסגרת, כך יהיה.

אליעזר שמואלי: אני רוצה לגמור בדבר אחד.

אליעזר שמואלי: אני מכיר את החברים העובדים, ושעבדו בעבר, בטלוויזיה הלימודית, אני מכיר את התרומה הסגולית שלהם, שהיא טובה, היא נעלה, היא הרבה יותר גבוהה מן הדרך הרגילה שאנחנו ניזונים, לצערי הרב, במדיה האחרת.

אליעזר שמואלי: אשר על כן, אני בא להוסיף בקשה שאיננה קשורה, לא במעמד של חבר כנסת ולא במעמד כלשהו, אלא תראו בי כל הזמן – היושב-ראש ממשיך לומר את האמירה שצריך להדגיש – נער הייתי וגם בגרתי, האמירה של זלמן ארן.

יעקב כץ: נער הייתי וגם זקנתי.

יעקב כץ: זקנתי כתוב, לא בגרתי.

אליעזר שמואלי: יקירי, בוקר טוב ישראל, לעת זקנה התחלת ללמד את התרנגולות?

אליעזר שמואלי: המתן.

אליעזר שמואלי: אני מסביר לך שזלמן ארן, שר החינוך והתרבות, זכרונו לברכה, שנפטר בגיל 72, נהג לומר נער הייתי וגם בגרתי, מתוך הנחה שתלמידי חכמים יבינו שהוא בוגר.

אליעזר שמואלי: אני אומר, נער הייתי וגם זקנתי, וזקן בישראל, כדאי שאתה, בעל זקן, תדע, הוא אדם נבון, אדם חכם.

אליעזר שמואלי: קבלו את הדבר הזה של איש שאומר: אסור שהכנסת תיתן את ידה.

אליעזר שמואלי: אני רוצה לחזק את ידי אלה שלא דיברו.

אליעזר שמואלי: רבותי, ישבתי בוועדה הזאת, בוועדת החינוך, קרוב ל-20 שנה, אני רוצה לומר לכם שזה עלול לעבור מבלי שתרגישו.

אליעזר שמואלי: אני סומך על היושב-ראש, ואני גם רואה פה תקווה חדשה מחברי כנסת חדשים – החזיקו את העניין ברצינות, גם אם אין לוועדה הזאת שיניים להחלטה על תקציבים, אבל יש לה השפעה מוסרית.

אליעזר שמואלי: נצלו את המטלה הזאת שיש עליכם, על מנת לשמור את הפנינה הזאת, שמערכת החינוך מתפארת בה ומשתבחת בה ותורמת לחינוך, לתרבות, לתפארת מדינת ישראל.

אליעזר שמואלי: תודה.

ניצן הורוביץ: הדיון הזה חשוב.

ניצן הורוביץ: שלי יחימוביץ, עמיתתי מהקואליציה, צודקת שהמטרה כאן ברורה, והיא סגירת הטלוויזיה החינוכית בפרק זמן של שלושה-ארבעה חודשים, שזה דבר שאסור שיעבור.

ניצן הורוביץ: אני רוצה קודם כול להביע מחאה על הכללת העניין בחוק ההסדרים, זה מסוג הדברים שלא צריכים להיכנס לחוק הסדרים, אני בכלל נגד העניין של חוק הסדרים, שהוא מנגנון בלתי דמוקרטי.

ניצן הורוביץ: לגופו של עניין, יש פה כמה פגיעות שצריך להדגיש מעבר לדברים שנאמרו.

ניצן הורוביץ: קודם כול, עלולה להיות בזה פגיעה בתרבות הישראלית.

ניצן הורוביץ: הקמתי את שדולת התרבות בכנסת בדיוק לצורך העניין הזה.

ניצן הורוביץ: יש מעט מאוד גופים שיכולים להביא תרבות לידי ביטוי.

ניצן הורוביץ: יושבים כאן אורנה פורת, נתן דטנר, יהורם גאון, אם נסמוך רק על הערוצים המסחריים ועל השידור המסחרי כדי להביא ביטוי תרבותי, נגיע למקום לא טוב.

ניצן הורוביץ: הערוצים האלה, כמו הטלוויזיה החינוכית, קיימים למען תרבות, ועשו הרבה למען תרבות ישראל.

ניצן הורוביץ: דבר שני, יש פגיעה בשידור הציבורי.

ניצן הורוביץ: גם כך הוא בקשיים במדינת ישראל, בקשיים גדולים.

ניצן הורוביץ: סגירת הערוץ הזה תגביר את הקשיים.

ניצן הורוביץ: יש כאן גם פגיעה במערכת החינוך, קודמי המכובד הדגיש את הדברים.

ניצן הורוביץ: ומעל לכול, יש כאן גם פגיעה בעובדים, יותר מ-200 עובדים שנתנו את הנשמה במשך שנים רבות לגוף הזה, ואני לא חושב שצריך להתייחס אליהם בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: נחמן שי כבר הסביר מדוע אין שום טעם בשילוב הטלוויזיה החינוכית ברשות השידור.

ניצן הורוביץ: אני הייתי מגדיל את התקציב לטלוויזיה החינוכית כדי לאפשר לה להתפתח אחרי שנים שהיא בסטגנציה בגלל המדיניות הזאת שכל הזמן מגבילה, מקצצת ומדכאת, והייתי מאפשר לה לקלוט קצת אנשים צעירים, קצת לעזור לתחום של ההפקה.

ניצן הורוביץ: הרי אנחנו עכשיו במצב שבו היוצרים בתחומי ההפקה מנהלים מאבק, משום שהגיעו למשבר.

ניצן הורוביץ: ערוץ כזה יכול להיות מענה, אבל צריך קצת עידוד.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהוועדה צריכה, קודם כול, לעמוד בנחרצות נגד ההכללה של העניין הזה בחוק ההסדרים, ואחר כך להבהיר שחברי הכנסת – אני מהאופוזיציה, אבל יש לנו קול גם מהקואליציה – בהחלט נתמוך בכך שיהיה חוק שסוף-סוף ימסד את הפעילות של הטלוויזיה החינוכית, כך שלא בכל שנה תהיה תלויה באיזה חסדים כאילו אתם עושים טובה למישהו, ותוכל להתפתח, כי זה נכון שעם כל המצגת היפה, יפה ויגודסקי, שהראית, צריך שיהיה פיתוח, צריך שיהיה דם חדש.

ניצן הורוביץ: הטלוויזיה החינוכית, בגלל העניין הזה, יש פגיעה בתדמיתה, בגלל שהיא נתפסת כמשהו קצת אנכרוניסטי, ואני לא מאשים אתכם בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: צריך לעזור לטלוויזיה החינוכית, לתת עוד כסף ולקלוט את הצעירים.

ניצן הורוביץ: זו הדרך ללכת.

ניצן הורוביץ: אני מבחינתי אעשה הכול כדי לתמוך בכם.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

שירה גרינברג: גם מהדברים שנשמעו כאן אפשר לראות שאין חילוקי דעות לגבי הנושא הזה שהטלוויזיה החינוכית צריכה לעבור שינוי מבני, גם בדוח שטרן.

שירה גרינברג: נאמר שצריך להיות שינוי בטלוויזיה החינוכית.

שירה גרינברג: ההחלטה הזאת שמונחת כאן על שילוב הטלוויזיה החינוכית ברשות השידור היא לא החלטה שנועדה לסגור את הטלוויזיה החינוכית, בפירוש לא.

שירה גרינברג: אני אקדים ואומר, כפי שנמסר לי מלשכת שר האוצר, ההחלטה הזאת לא תיכלל במסגרת החוק, אבל חשוב לי להבהיר שבהחלט יש ראייה לשינוי מבני שצריך לעשות.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין, את מודיעה כאן בשמו של שר האוצר?

שירה גרינברג: זה מה שנמסר לי.

ניצן הורוביץ: אפשר להגיד שאתם יורדים מהעניין הזה?

זבולון אורלב: אין הודעה יותר ברורה מההודעה הזאת.

זבולון אורלב: יש כאן הודעה פורמלית לוועדת החינוך בשמו של שר האוצר, כפי שנמסר לה, שההצעה העומדת על הפרק לפנינו ירדה מסדר-היום ולא תיכלל בחוק ההסדרים, אבל תיכף אני אבהיר את זה בעברית שלי.

יהורם גאון: נגמרה הישיבה.

זבולון אורלב: יש לך טעות, זה חלק מהמלכודת.

שירה גרינברג: מה שעדיין חשוב להגיד, שלא דובר כאן על סגירת השידור הציבורי, לא של רשות השידור וגם לא של הטלוויזיה החינוכית.

שירה גרינברג: בהחלט יש התייעלות במובן של איחוד השידור הציבורי תחת קורת גג אחד.

שירה גרינברג: יש שידור חינוכי שהוא תחת השידור הציבורי, וראוי שייעשה כך, והרעיון של שילוב הטלוויזיה החינוכית ברשות השידור זה רעיון שכבר עלה בעבר, זה רעיון שהיתה גם הסכמה לגביו, גם מנכ"ל רשות השידור ציין שהוא רואה את זה לטווח הרחוק כדבר נכון, זה כבר נאמר עוד לפני שהגעתי למשרד האוצר, שברעיון הזה יש התייעלות, וכנראה זאת הדרך הנכונה לבצע את הדברים.

שירה גרינברג: היו כאן חילוקי דעות לגבי העיתוי של הנושא הזה.

שירה גרינברג: חשוב לי להבהיר גם בנושא התקציבי, שלא דובר על זה שרשות השידור תצטרך לשאת בעלות התקציבית של הטלוויזיה החינוכית.

שירה גרינברג: מכיוון שכרגע, לפי מה שנמסר לי, ההחלטה ירדה, אני לא רואה צורך נוסף להמשיך בדברים, רק לציין שאנחנו כן רואים צורך בשינוי מבני, ואני מניחה שנמשיך לדון בשינוי מבני לגבי הטלוויזיה החינוכית.

זבולון אורלב: מר גאון, למה המשל דומה?

שירה גרינברג: כפי שגם יפה ויגודסקי ציינה בהתחלה כבר ישבנו על רעיונות, זאת אומרת, גם הנהלת הטלוויזיה החינוכית הציעה שינוי מבני, גם ההסתדרות- - -

זבולון אורלב: יש המלצות ועדת שטרן.

זבולון אורלב: כפי שהבנתי, ותקני אותי אם אני טועה, בזמנו היו גם מקובלות עליכם.

זבולון אורלב: מדוע אי אפשר להתמיד וללכת במתווה של המלצות ועדת שטרן ולומר שזה הפתרון הקבוע לעשר השנים הקרובות?

שירה גרינברג: רוח הדברים שהתנהלו היתה בהחלט לאור הדברים שנאמרו בדוח שטרן וגם דיונים שהיו טרם השילוב היו בהחלט ברוח הזאת.

זבולון אורלב: היא אומרת שהפסקתם את הדיונים איתה בשלב כלשהו.

יפה ויגודסקי: חזרתם בכם בצורה הכי ברורה בעולם, בכתובים.

שירה גרינברג: העלינו רעיון נוסף שכבר דובר עליו בעבר, כפי שציינתי.

שירה גרינברג: הוויכוחים היו כאן לגבי העיתוי.

שירה גרינברג: ניתקתם כל מגע איתנו ברגע שהעלינו את ההצעה הזאת על סדר-היום.

יפה ויגודסקי: סליחה, תרשי לי- - -

זבולון אורלב: אני אגן עליך.

שירה גרינברג: אחר כך אין בעיה, את יכולה להגיד שמה שאני אומרת לא נכון לדעתך.

שירה גרינברג: כך אני זוכרת את הדברים.

זבולון אורלב: במקום להתווכח על העבר, אפשר לסכם, בהסכמה איתכם, שיימשך המתווה של ועדת שטרן, והאוצר ישתף פעולה עם הטלוויזיה החינוכית ליישום המלצות שטרן כדי להבטיח את עתידה של הטלוויזיה החינוכית?

שירה גרינברג: מה שאנחנו יכולים להבטיח זה להמשיך להיפגש ולדון במסגרת הדברים בשינוי המבני, כפי שישבנו טרום החלטה זו לגבי השינוי המבני שהציגה הטלוויזיה החינוכית, שבמסגרת הפרשת עובדים תהיה התייעלות בטלוויזיה החינוכית, התמקדות בתכנים כפי שהוצגו בדוח שטרן, וגם יפה ויגודסקי הציגה אותם בזמנו, בישיבות, לגבי התכנים והיעדים שהיא רואה לטלוויזיה החינוכית.

שירה גרינברג: אנחנו נמשיך ונשב לגבי השינוי המבני הזה.

יפה ויגודסקי: היו לנו מה-5 באוקטובר מספר פגישות, היתה לי תחושה שאנחנו באמת הולכים להסדר יישום של רפורמה מאוד כואבת, מאוד קשה לטלוויזיה החינוכית ולעובדיה, היינו מוכנים לזה, גם ההסתדרות בפעם הראשונה היתה מוכנה, ואתם ניתקתם מגע.

יפה ויגודסקי: בישיבה שהיתה לי אצל סגן הממונה על התקציבים נאמר לי בצורה ברורה: ירדנו מהרפורמה, אנחנו הולכים לשלב אתכם ברשות השידור, אנחנו לא ממשיכים לקיים שום רפורמה, אנחנו רוצים לסגור את הגוף הזה ולאחד אותו עם רשות השידור.

יפה ויגודסקי: גם הדברים שלכם בכתובים וגם מה שאני אומרת בכתובים, כך שהדברים שנאמרים כאן עכשיו אין להם שום קשר למציאות שהיתה.

שירה גרינברג: אני, כמובן, מסתייגת.

זבולון אורלב: טכנית כרגע זה יורד מסדר-היום, זה לא הולך במחטף של חוק ההסדרים, אבל זה ממתין, הפצצה לא פורקה, היא ממתינה לשעת כושר, ובשעת כושר נמצא אותה פה שוב על השולחן.

שירה גרינברג: על-ידי דין ודברים, כשנשב במשא-ומתן, כפי שעשינו קודם- - -

יפה ויגודסקי: אנחנו כבר יושבים ארבע שנים.

שירה גרינברג: הנושא של מי ניתק מגע הוא לא מדויק.

שירה גרינברג: בהחלט שיתפנו את הטלוויזיה החינוכית, ונותק המגע.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יעקב כץ: זו פעם ראשונה שראיתי את המצגת, את היוצרים והעושים במלאכה כמו שיפה ויגודסקי הגדירה, שהיא רואה בזה עבודה חינוכית גדולה שמתאימה לפחות לדידך, כפי שאת רואה את החינוך.

יעקב כץ: ודאי שלטלוויזיה יש הרבה כוח, בעיקר לטלוויזיה חינוכית, כשרוצים להשפיע בחינוך.

יעקב כץ: אני רוצה להגיד פה כמה דברים שאני בטוח ומקווה שהיושב-ראש יסכים איתי.

יעקב כץ: למדנו "חנוך לנער על פי דרכו גם כי יזקין לא יסור ממנה".

יעקב כץ: נתקלנו עוד פעם בנושא של זקנה, מכיוון שבזקנה ובחינוך עסקינן, לפחות על-פי המצגת.

יעקב כץ: מראש הערכתי שהכנסת העסק הזה לחוק ההסדרים היתה עז, כמו הרבה עזים שמכניסים ומוציאים, כדי שכולם יוציאו הרבה רוח והרבה מאמץ.

יעקב כץ: כיוון שהיתה לנו הזדמנות קצת לראות, מהחומר שמוצג בצורה כוללת, וגדלנו על השירים של יהורם ועל התכנים של אבא של יאיר שטרן, מגדולי המחנכים, והילדים בטח שמחים עם הרבה תוכניות יפות שמתקיימות, אני חושב שאם ב"חנוך לנער על-פי דרכו" עסקינן, במדינת ישראל יש אוכלוסים שונים, לא כולם שווים.

יעקב כץ: המצגת מציגה חינוך שאני בטוח שאת, יפה ויגודסקי, חושבת שהוא טוב, אבל הוא לא מתאים להערכתי לחלקים מסוימים באוכלוסייה, אני יכול גם להגיד, לחלקים גדולים של עשרות אחוזים במדינת ישראל, מכל מיני טעמים, ואתם מבינים בעצמכם.

יעקב כץ: זה לא נוגע לכלל האוכלוסייה, זה נוגע אולי לחלק מרכזי באוכלוסייה, אבל לא לכל האוכלוסייה.

יעקב כץ: יש הרבה דברים שלא יכולים להיות מוצגים, לא לציבור הדתי לאומי, ודאי שלא לציבור החרדי, ובכל זאת מדובר על 30%, קרוב ל-40%, יש מי שאומר.

יעקב כץ: אני לא יודע לגבי הציבור הערבי, חבר הכנסת מסעוד גנאים יתייחס אחר כך.

יעקב כץ: אם אמרנו "חנוך לנער על-פי דרכו", מר שמואלי, זה צריך להיות על-פי דרכו של כל אחד ואחד, וצריך למצוא את הדרך.

יעקב כץ: אלמלא המצגת לא יכולתי אפילו להעיר או להאיר לאף אחד.

יעקב כץ: ביישובים שאנחנו חיים בהם, לרוב הציבור הדברים לא מתאימים, גם בגלל הסגנון, גם בגלל הלבוש, גם בגלל התכנים, ודיברה על זה חברת הכנסת תירוש.

יעקב כץ: אנחנו למדנו בבית מדרש סבא, שבן חמש למקרא, בן עשר למשנה, בן 13 למצוות, בן 15 לתלמוד, בן 18 לחופה.

יעקב כץ: אני לא אומר שצריך להיות תואמים במאה אחוז עם הלימוד שלנו של פעם, אבל צריכה להיות נגיעה, ואין לזה שום שייכות ושום קשר.

יעקב כץ: כיוון שאמר שלמה המלך, החכם מכל אדם, "תן לי לב לשמוע", לפחות בחוק ההסדרים לא תיכנסו, שינויים לא יהיו, אבל לפחות אם יש לנו הזדמנות לומר – ודאי זבולון חושב כמוני בעניין הזה – אפשר לשפר רבות בתחום החינוכי, כדי שזה יתאים לציבורים רבים נוספים, ובעניין הזה ברוב יועץ.

יעקב כץ: צריך לקחת יועצים, ויש היום אנשים מוכשרים מאוד, אני רואה אותם בטלוויזיה, אנחנו רואים אותם בצבא במספר גדול, יש הרבה קצינים דתיים, וזה לא מתאים להם, זה לא מתאים לילדים שלהם, וכשפותחים טלוויזיה ישראלית, שממומנת על-ידי רשות השידור או על-ידי מדינת ישראל, או על-ידי טלוויזיה חינוכית, שהיא גוף עצמאי, שהם יוכלו להרגיש שיש בזה משהו מ"ושיננתם לבניך", יש בהם משהו מהחינוך של תורת ישראל והיהדות בצורה יותר מוצהרת ויותר מושמעת.

זבולון אורלב: היות ובדבריך אני רואה דברים חשובים מאוד-מאוד, ואתה חבר ועדת החינוך, חבר חדש, אני אציע למנכ"לית הטלוויזיה להזמין אותך לביקור.

יפה ויגודסקי: בשמחה.

אליעזר שמואלי: תראה תוכניות, תרחיב דעת.

זבולון אורלב: ראוי מאוד שהדברים יידונו בכובד ראש.

זבולון אורלב: האם את מקבלת על עצמך?

יפה ויגודסקי: אני מקבלת, בשמחה.

אורנה פורת: נערה הייתי והתגיירתי, גדלתי בארץ הזאת, צמחתי בארץ הזאת, את רוב הערכים שלי קיבלתי בארץ הזאת.

אורנה פורת: אני תומכת בכל לבי, ואהיה מוכנה לעזור בכל דבר שהמוסד הנפלא הזה, בעזרתך, יעקב כץ, יקבל את הצביון הנכון ואת התקציבים הנכונים.

זבולון אורלב: אולי תיקחי את נציגת האוצר לשיחה.

זבולון אורלב: יש נשים צעירות, לאנשים במעמדך, בגילך, בידע, בניסיון שצברת בחיים, יש השפעה.

אורנה פורת: אדרבה, שיזמינו אותי ואני בשמחה אבוא.

זבולון אורלב: הם לא יזמינו אותך.

אורנה פורת: אני לא מבינה בתקציבים.

זבולון אורלב: הם מנצלים את זה שאת לא מבינה בתקציבים.

יהורם גאון: קודם כול, תשובה לחבר הכנסת.

יהורם גאון: לפי ההיגיון הזה צריך לסגור גם את הערוץ הראשון, כי גם שם אתה לא מוצא את "ושיננתם לבניך".

יעקב כץ: לא אמרתי לסגור.

יהורם גאון: ללא ספק, זה בדיוק המקום לבוא אל הטלוויזיה ולהגיד: אנחנו מבקשים את "ושיננתם לבניך" כמו שאתה אומר.

יהורם גאון: אין לי ספק שהטלוויזיה, שהאוזן שלה כרויה, תשמע.

יהורם גאון: המזימה, הרבה יותר רחבה, הרבה יותר גדולה.

יהורם גאון: מי שמכיר את האוצר ומכיר את רשות השידור, ואני מכיר את רשות השידור גם מתוכה, המזימה היא לסגור את שתי התחנות.

יהורם גאון: במיזוג הזה, לסגור את שתיהן אחת ולתמיד.

זבולון אורלב: אתה אומר:

זבולון אורלב: במקום לסגור את זה בנפרד ואת זה בנפרד, יחברו ואז יסגרו.

יהורם גאון: שמע ממני, זה התרגיל.

יהורם גאון: ברגע שאתה מכניס למקום שבקושי עומד, שהוא בקריסה מתמדת, שהוא לא מצליח לעשות רפורמה, עוד מקום שמתלבט בכוח-אדם, באנשים ובתקציב, גמרת את שניהם.

יהורם גאון: זה הסיפור.

יהורם גאון: לכן המזימה הרבה יותר רחבה והרבה יותר גדולה, כי לאוצר קל יותר להוריד את הדברים.

יהורם גאון: היה לי תענוג גדול לבוא לכאן לא בגלל הנושא שעליו מדובר, אלא לשמוע את שמואלי, לשמוע את העברית שלו, לשמוע פעם אחת ביובל "לתחרות", שזה בא מלתחרות עם הסוסים.

יהורם גאון: כולם אומרים להתחרות, פתאום אתה שומע "לתחרות".

יהורם גאון: גילוי נאות – אני חלק מהסיפור, אני מופיע בטלוויזיה.

יהורם גאון: התוכנית היא תוכנית שיש בה שיחות עם ילדים על כל מיני אמיתות, ואין כמו הילדים של הדור הזה.

יהורם גאון: כשאני משוחח עם הילדים ומנסה להיזכר בידע שלי כשהייתי בגילם אי אפשר בכלל להשוות.

יהורם גאון: הילדים האלה מדברים על אוזון ועל עונות השנה בסגנון מופלא ונהדר.

יהורם גאון: הטלוויזיה החינוכית היא הערוץ היחיד שמטפל עדיין בילדים האלה, כשהם עדיין נקיים, כשהם עדיין לפני האח הגדול והמרוץ למיליון וכל התוכניות הדומות.

יהורם גאון: אין ערוץ אחר שעושה את זה.

יהורם גאון: הייתי מצפה מהוועדה הזאת לומר: אנחנו תומכים בכם, אנחנו נגדיל את התקציב, תוסיפו רק יותר תכנים, תטפלו בנוער שלנו, כי זה הדבר הנכון לעשותו, זאת אש התמיד, הילדים האלה, ואם לא תהיה הטלוויזיה הזאת הם יוצאים לחלל בלי שדואגים להם.

יהורם גאון: זה הערוץ היחיד שדואג.

יהורם גאון: הייתי מצפה מהוועדה שיקרה לה מה שקרה לי, שראיתי את כל התכנים האלה ולא ידעתי על קיומם.

יהורם גאון: יושבים שם באוצר אנשים שלא יודעים על מה מדובר, נקודה.

יהורם גאון: לא יודעים.

יהורם גאון: אומרים "לימודית", לימודית זה אנכרוניזם, לימודית זה ארכאי, לימודית זה מזמן – לבטל.

יהורם גאון: זה לא כך.

יהורם גאון: מישהו צריך להראות להם, להשכיל אותם וללמד אותם מה עושים בטלוויזיה הזאת, ואז,לדעתי, גם דעתם תשתנה.

יהורם גאון: תודה.

מסעוד גנאים: אני רוצה לדבר על שתי נקודות.

מסעוד גנאים: נקודה ראשונה, למרות התהום הפוליטית והרעיונית ביני לבין מר יעקב כץ, אני איתו, לא מצאתי את עצמי בכל המצגת, כערבי.

יפה ויגודסקי: הפסיקו אותנו, יש לנו תוכנית.

זבולון אורלב: חבר הכנסת גנאים, גם לגביך, חבר ועדת החינוך, אני מציע שתוזמן על-ידי המנכ"לית לביקור.

אליעזר שמואלי: עשינו מאמץ להכניס כתוביות בערבית לכל התוכניות.

זבולון אורלב: יש לי בקשה לתת הזמנה מיוחדת לחברי הכנסת שיש להם הערות ספציפיות, נקודתיות, שראויות לעיון ולדיון.

זבולון אורלב: הם צריכים להכיר את המערכת יותר מקרוב.

יפה ויגודסקי: בשמחה.

מסעוד גנאים: הנקודה השנייה.

מסעוד גנאים: מאחר שאני לא רק אופוזיציה וחבר כנסת חדש, אלא באתי מעולם החינוך, הייתי מורה רק לפני חמישה חודשים, עדיין אולי חבר ארגון המורים, מר ארז--

רן ארז: תישאר, כדאי לך, אתה לא יודע מה ילד יום.

מסעוד גנאים: --כל פגיעה בחינוך, אפילו לטלוויזיה החינוכית אני מתנגד.

מסעוד גנאים: בין עולם המושגים היפה והטוב של מר שמואלי על זקנה וחוכמה לבין עולם המושגים החדש של פקידי האוצר על החינוך והלימוד אני מעדיף את עולם המושגים של מר שמואלי.

יאיר שטרן: ברשותכם, אני רוצה לקחת את העניין הזה צעד קדימה.

יאיר שטרן: יש פה הסכמה כללית שאסור לסגור את הטלוויזיה החינוכית וכן הלאה, וברוך השם זה ירד מחוק ההסדרים, אבל על מנת שהריטואל הזה לא יחזור כל שנה, ולא כל שנה יבוא הגרזן בתוך כברה, צריך לעגן את מעמדה של הטלוויזיה החינוכית בחקיקה ראשית, וזאת אחת ההמלצות בדוח שלנו.

יאיר שטרן: כבר התחלנו בצעדים, בעניין הזה, יחד עם דורית מורג, היועצת המשפטית של משרד החינוך, וישבנו עם דוידה לחמן-מסר בזמנו.

יאיר שטרן: צריך לקדם חקיקה ראשית בעניין הזה ולהפוך, לפי ההמלצה שלנו, את הטלוויזיה החינוכית לחברה ממשלתית ללא מטרות רווח, עם זיקה ישירה למשרד החינוך, ולתת לה לחיות, ולא שבכל שנה יבוא משרד האוצר או חכמולוג אחר וינסה להרוג אותה.

יאיר שטרן: לעגן את מעמדה בחקיקה ראשית ולתת לה לחיות.

בן כספית: זו כבר ההופעה השנייה שלי פה בעניין הזה, ובכל פעם אני מתרגש מחדש.

בן כספית: לפני כמה ימים היתה בערוץ 2 תוכנית, שאני מאוד אוהב לצפות בה, כי היא משעשעת, "מונית הכסף" שמה.

בן כספית: נכנסו שלוש בנות למונית, והוא שאל אותם, למי קרא מנחם בגין "האיש עם השערות על הפנים".

בן כספית: אנחנו לא ניכנס לפוליטיקה, כך מנחם בגין קרא לו.

בן כספית: התפללתי שהם ידעו מי זה מנחם בגין.

בן כספית: בסוף הם ידעו שזה היה יאסר ערפאת, אחרי התלבטויות והתחבטויות, ואולי אפילו שימוש בעזרה חיצונית.

בן כספית: כולכם רואים מה קורה לנו כאן, ערבים ויהודים, חילונים וחרדים, ספרדים ואשכנזים.

בן כספית: אני כבר 24 שנים עוסק בעיתונות, ב-12 השנים האחרונות בטלוויזיה, הייתי בערוץ 2, הייתי בערוץ 10, כל חברי מפוזרים בערוצים המסחריים האלה, אבל אסור לנו להפקיר את המדינה רק לזה, רק להישרדות ורק למרוץ למיליון, כי באמת המרוץ הפך פה רק למיליון, וכל מה שהיום רוצה ילד זה להתפרסם, להגיע לטלוויזיה, לעשות מכה ולעשות את המיליון.

בן כספית: אני קצת חולק על חברי יהורם שדיבר על כמה ילדים יודעים, גם אני קצת מתחכך ונתקל בנוער, והנוער הוא מעולה, הוא פי אלף יותר מתוחכם ממה שהיינו, אני צריך כל פעם להזעיק את הבן שלי כשאני נתקל בבעיה במחשב, אבל אני לא בטוח שהוא יודע.

יהורם גאון: אלה ילדים שמסתכלים על הלימודית.

יהורם גאון: ..

בן כספית: אני לא בטוח שהנוער היום ניזון ומכיר את הערכים ואת הדברים שאנחנו גדלנו עליהם.

בן כספית: אגב, פה צריך להגיד מילה טובה לנוער שמייצג חבר הכנסת כץ.

בן כספית: במהלך ההתנתקות נחשפתי לנוער הכתום, וראיתי שיש שם אי קטן של ערכים, של רצינות, לא רק לרוץ למיליון.

יעקב כץ: זבולון יגיד לך שזה אי גדול.

בן כספית: יכול להיות שהוא צודק.

בן כספית: מי שמסתובב במשעולי החינוכית רואה מקום של פעם, עם אנשים של פעם, וזה טוב, זה אפילו מצוין, ואני מתגעגע לקצת יותר ריחות של פעם, שגם המהות שינתה וגם התוכן שינה.

בן כספית: אני לא רוצה להלאות, אמרו פה דברים רבים ונכונים, וגם יגידו.

בן כספית: אני נמצא בחינוכית וגם בערוץ הראשון מבחירה, השידור הציבורי הוא נשמת אפה של התרבות.

בן כספית: הראייה שלך ושל החברים שלך באוצר, אחד הדברים שאתם מנופפים בו, שאין לזה הרבה רייטינג.

בן כספית: אין לזה הרבה רייטינג בשום מקום בעולם.

בן כספית: תעשו מחקר, תהיו רציניים, תבדקו כמה רואים את הערוצים הציבוריים הגדולים, היציבים והמפורסמים, בבריטניה.

בן כספית: כמה רואים CNN? 0.5%.

בן כספית: זה צריך להיות שם, צריך להיות ערוץ כזה, צריך להיות מפלט כזה, צריך להיות מקום כזה.

בן כספית: אני יושב בחינוכית על חצי שעה, כבשת רש קטנה, שתקועה לערוץ 2 בגרון, ב-17:30 בערב.

בן כספית: אנחנו עושים תוכנית שנקראת "עושים סדר", ועושים תוכנית שנקראת "עושים סדר חדש" בערוץ 23, אז רואים את "עושים סדר חדש" 30,000, 40,000, 50,000, 60,000, 90,000 איש.

בן כספית: אני מתענג בגיל 48 וחצי, אחרי 24 שנים בעיתונות, אני מתענג מכל הקלטה מחדש, מהדברים שאני לומד מזה.

בן כספית: אגב, ב"עושים סדר" בערוץ 2, כמעט בכל תוכנית יש אייטם שקשור בחינוך.

בן כספית: אני רק רואה את האנרגיות האדירות, הכסף והזמן שמשקיעים בעלי ההון והזכיינים של ערוץ 2 כדי לגרש אותנו משם – ושוב, גילוי נאות, כולם חברים שלי – ורק בגלל זה צריך להילחם בזה כדי שזה יישאר, כי איכות תמיד היתה מקום של מעטים מול רבים, ואסור לתת לגל הזה לשטוף אותנו, ולרדידות הזאת לכבוש אותנו, ושלא תהיה אלטרנטיבה ל-90,000 איש, ל-300,000 איש, כי את "עושים סדר" רואים יחסית הרבה אנשים.

בן כספית: אגב, הרייטינג של ערוץ 23 דומה מאוד למספר המנדטים של מרצ או של האיחוד הלאומי, אז נמחק אותם?

בן כספית: אין להם מקום?

בן כספית: ישב איתי ישראלי שחי בשווייץ, ויש לו חלום להקים ערוץ חדשות ישראלי באנגלית, אחר כך בצרפתית ובגרמנית, שייתן תחרות לכל הרפש הנורא שמוטח עלינו ב-BBC וב-CBS, קוראים לו "אמנון ראובני" – אגב, זה לא קשור לדיון, אבל זה רעיון גדול, ואם אפשר להתגייס לטובתו – הוא אמר לי: צריך שהמסך יהיה שם, בחדרי החדשות של העיתונים באירופה ושל חברות החדשות הזרות, שיהיה מסך שיביא את הקול של ישראל, את האלטרנטיבה.

בן כספית: אני אומר שיהיה מסך שיביא את האיכות, שיהיה מסך שכאשר מתכננים את הליין-אפ של התוכנית לא חושבים רק על רייטינג, לא חושבים רק איך לקמבן את הפסקת הפרסומות הבאה כדי שהיא תצא מחישוב הרייטינג, או איך לפצל את ליאור שלאין לשתי תוכניות, לליאור שלאין מארח ולליאור שלאין מגיש, מפני שיש שם איזה תרגיל ברייטינג שיכול להימדד, כי זה ערוץ מסחרי, וכך זה צריך להיות, שיהיה מסך שחושבים גם על מה האנשים בבית שומעים ומקבלים.

בן כספית: אגב, אני מאוד מתקנא בניקולה סרקוזי שנחלץ עכשיו, מטעם ממשלת צרפת, להציל את העיתונות המודפסת, שהיא עוד סיפור שלא קשור לדיון הזה, של קצת יותר עומק שהולך ודועך, כי העולם הולך להיטמטמות והיטפשות מוחלטת.

בן כספית: אתמול שמעתי באחת מתוכניות הרדיו שבאוצר רוצים להפסיק עם הטרמפים שנותנים בחיל האוויר לאלופים ולקצינים, כל סוגיית ההטסות במסוקים ובמטוסי תובלה, כי זה עולה 100 מיליוני שקלים לשנה.

בן כספית: חבר'ה, הטרמפים האלה עולים יותר מתקציב החינוכית, סתם נקודה למחשבה.

בן כספית: תודה.

נתן דטנר: אני, כמובן, מצטרף בגדול מאוד לכל מה שנאמר כאן, אני רוצה להוסיף עוד נדבך אחד, דווקא מאזור תקציב התיאטרון, שבו אני חי גם כן את הרוטינה, שאני בכל שנה עולה, כמנכ"ל התיאטרון, לעוד קיצוץ בתקציב התיאטרון.

נתן דטנר: והתרגיל הוא, כמובן, תרגיל נפלא, כי תקציב התיאטרון הוא נמוך מראש, ואז מאיימים בהורדה.

נתן דטנר: אנחנו באים למאבק, ואז בסופו של יום אנחנו מרגישים מאושרים מאוד, כי הצלחנו, ואז אתה בא הביתה ואתה קולט שנשארת תקוע עם אותו תקציב, שמראש טענת שהוא נמוך.

נתן דטנר: אחת הבעיות עם הטלוויזיה החינוכית היא בדיוק זאת – נותנים תקציב נמוך מאוד.

נתן דטנר: מה שראינו כאן במצגת זה נס, אם תשאלו אותי, זה נס, כי במקצוע הזה עובדים אנשים מטורפים, משוגעים לעניין, לא רק לכסף, לא רק לרייטינג, ולכן במסגרת התקציב הקיים נעשית כאן עבודת קודש.

נתן דטנר: אלא מאי?

נתן דטנר: צריך לעשות החדרת מיתוג, זה לא יעזור, החדרת מיתוג עולה הרבה מאוד כסף, ערוץ 23 סובל מהחדרת מיתוג היסטרית, ולכן יושבים אנשים צעירים ויכולים להבין שהם לא שמעו או לא ידעו מה זה ערוץ 23, ולכן הוא נדעך, שלא לדבר על הקרב ההיסטרי שיש בכיוון ערוץ 2 בכל פעם להדיח אותו, ונוצרת סיטואציה קלאסית, שזה ערוץ כמעט לא קיים, ולכן, אם הוא לא קיים, נוריד אותו.

נתן דטנר: מה שצריך לעשות זה בדיוק הדבר ההפוך, כי מדינה, ובעיקר הממשלה, שבמסגרת חוק הרגולציה לערוץ 2 הצליחה במקרה לעשות דבר שקוראים לו, לצורך העניין, סדרה כמו "משפחה וחצי", ועבדכם הנאמן נמצא שם בסדרה, זה לא נעשה מכיוון שהיה איזה רעיון שמישהו ישב בערוץ 2 ואמר: בואו נהיה קצת יותר חינוכיים ומוסריים, אלא הרגולציה הכריחה אותם, במסגרת האחוזים של סדרות נוער, ליצור סדרה שתענה על הצורך, רק כדי שיעשו "וי" על הדבר הזה.

נתן דטנר: לשמחתנו הרבה החינוכית קנתה והמשיכה לעשות את זה, כי ברגע שלערוץ 2 התאפשר לא להתמודד עם הדבר הזה, הרי לך דבר שהולך ונעלם.

נתן דטנר: לכן נוצרת סיטואציה הפוכה.

נתן דטנר: אם הערוץ הזה לא יקבל את כל המשאבים, משום שהמדינה אומרת שבערוץ 2 אנחנו צריכים לדאוג לרגולציה ולהכריח את הזכיינים לעשות כל מיני דברים שהם לא רוצים במסגרת ערוץ מסחרי, ומצד שני אומרים שיש ערוץ שכולו רגולציה, כולו ערכים, ואנחנו סוגרים אותו.

נתן דטנר: מה עשינו?

נתן דטנר: לכן הטענה שאומרת להגדיל את התקציב ולא לסגור, היא הטענה היחידה האמיתית שקיימת פה.

נתן דטנר: תודה.

טלי ליפקין-שחק: אין לי הרבה להוסיף על מה שנאמר.

טלי ליפקין-שחק: אמר כאן קודם ניצן הורביץ שנכון להביא דם צעיר לטלוויזיה החינוכית, אז אני דם צעיר, לא כל כך צעיר, אבל רק תשעה חודשים בטלוויזיה החינוכית--

יפה ויגודסקי: חדש.

טלי ליפקין-שחק: נכון.

טלי ליפקין-שחק: --עם הנאה מכל יום ומכל רגע שאני שם.

טלי ליפקין-שחק: זה לא כל כך מפתיע אותי כי אני גם מעיתון "דבר".

טלי ליפקין-שחק: מדברים על רייטינג, גם שם לא היה רייטינג.

טלי ליפקין-שחק: בסופו של דבר העיתון נסגר, ואני חושבת שכולם מבינים היום איזה נזק לשיח התרבותי, לא רק הפוליטי, זה היה.

טלי ליפקין-שחק: אסור שהדבר הזה יקרה עם הטלוויזיה החינוכית, עם כל מה שהיא נותנת.

טלי ליפקין-שחק: אני רוצה להביא וידוי קטן מחדר המיטות.

טלי ליפקין-שחק: למשל, בשבת זאת ראינו את כל ששת הפרקים של "מאחורי דלתיים סגורות", כמו שזה נקרא בעברית, כל סיפור ההתנהלות של צ'רצ'יל, סטלין ורוזוולט במלחמת העולם השנייה.

טלי ליפקין-שחק: זה מרתק ומופלא.

טלי ליפקין-שחק: הסתכלתי כדי להבין מתי זה נעשה, ומתי אנחנו זוכים לראות את זה אצלנו, הסתבר שזה ממש חדש, ובמקביל משודר בערוצים ציבוריים ברחבי העולם במועדים האלה.

טלי ליפקין-שחק: זו דוגמה קטנה, ואני לא אדבר על "ערב חדש" שזה התענוג הפרטי שלי.

טלי ליפקין-שחק: בחשיבות של שידור איכותי כולם כבר אמרו הכול, אין לי מה להוסיף, וזה לא קשור לגיל, אלא שפקידי האוצר, ופקידות האוצר, עם הרקע שלהם, עם ההבנה שלהם, לא חושבים על איכות, הם חושבים על התייעלות.

טלי ליפקין-שחק: כשמדברים על התייעלות, על אחד מיותר מ-30 משרדים שיש היום בממשלה המאוד יעילה הזאת, אני מציעה לחשוב פעמיים.

טלי ליפקין-שחק: כשמדברים על התייעלות וחיסכון, לראות שהפוסלים במומם פוסלים.

טלי ליפקין-שחק: יש מה לעשות בחינוכית, ובעיקר לתת לה עוד יכולת.

טלי ליפקין-שחק: לא לקצץ ולא לצמצם, אלא לתת לה לעבוד כדי לשנות את המפה התרבותית.

טלי ליפקין-שחק: להישאר על המפה התרבותית ולשנות אותה, ולא להניף את נס ההתייעלות שזה חכמים על חלשים, ולא חלשים, אלא חזקים, חזקים בתרבות ובמסרים.

טלי ליפקין-שחק: תלחצו על ערוץ 23, שבו יומיים מול המסך, ואחרי זה אולי תדברו אחרת.

יענקלה מנדל: אנחנו באמ"י עוסקים בשני תחומים: תחום אחד זה לשמור על התרבות, והתחום השני שלנו זה לשמור על האמנים במדינה הזאת.

יענקלה מנדל: המצב של האמנים בכי רע, כי לקחו מאיתנו את כל האופציות להראות את היכולות שלנו כאמנים.

יענקלה מנדל: אם תסתכלו על הערוצים המסחריים שם השחקן הראשי הוא "בובליל" ולא "אורנה פורת".

יענקלה מנדל: היה לי הכבוד לנסוע עם אורנה לפה ודיברנו על מה שקורה פה היום, זה פשוט לא יאומן.

יענקלה מנדל: במצב של היום לסגור עוד ערוץ אחד שיש בו אפשרות לאמנים להראות את היכולות האמנותיות שלהם, זה להרוג עוד פעם את האמנות.

יענקלה מנדל: איזו מדינה זאת בלי אמנים?

יענקלה מנדל: חבל על הזמן.

יענקלה מנדל: יש לי הרבה שיחות עם משרד האוצר על פנסיה לאמנים, על כל מיני דברים שצריכים לטפל באמנים, אני תמיד מביא את הדוגמה שלצערי קברנו כלת פרס ישראל לא מזמן, ועמדו שם ראשי ממשלה ואמרו: היית השגרירה שלנו בעולם, ובערוב ימיה לא היה לה מה לאכול.

יענקלה מנדל: אתם הורגים לנו את האמנים, אין לאמנים מקום שיוכלו בו להופיע על המסך.

יענקלה מנדל: בערוץ 2, או שתהיה שמן ותרד בגדול או שיש לך כוח הישרדות, ואז תלך להישרדות.

יענקלה מנדל: אם יש לנו עוד ערוץ שאנחנו יכולים להראות את האמנות, אתם תיקחו לנו.

יענקלה מנדל: הרגתם אותנו לגמרי, גם עם ההתפתחויות הטכנולוגיות הגדולות.

יענקלה מנדל: אדוני היושב-ראש, היה לי הכבוד להיפגש עם ביב נתניהו לפני הבחירות, דיברתי איתו על המצב של האמנים והתרבות במדינה, שאפילו בעולם השלישי זה לא קיים, והוא הבטיח לי חד וחלק.

יענקלה מנדל: לכן אני מבקש לנצל את ההבטחה של ראש הממשלה לטפל בתרבות ובאמנים עכשיו כמו שצריך, ואחת מהנקודות המרכזיות זה הטלוויזיה החינוכית.

יענקלה מנדל: הוא הבטיח, יש לי את זה בכתובים, לשמור על הטלוויזיה החינוכית.

יענקלה מנדל: עם כל הכבוד למשרד האוצר, אני לא מתווכח איתם, כשישבתי עם חבר'ה ממשרד האוצר, נתתי להם שמות של אמנים, הם לא ידעו על מה אני מדבר.

יענקלה מנדל: תגיד להם "בני אמדורסקי", בלי לפגוע, הם לא ידעו על מה אני מדבר.

יענקלה מנדל: אתם השלטון, אני מרגיש שאנחנו נלחמים על התקציב של התרבות, כל שנה אני לוקח ארון מתים ונלחם על תקציב התרבות.

יענקלה מנדל: אותה אפיזודה יש פה, כל שנה אנחנו עולים לירושלים.

יענקלה מנדל: מספיק עם הקשקוש הזה.

זבולון אורלב: זו מלחמה נפרדת.

יענקלה מנדל: עכשיו אני מדבר על המלחמה הזאת.

יענקלה מנדל: במלחמה הזאת, אני מבקש מכם, אתם שיושבים פה, אלה שיושבים בממשלה, כולל ראש הממשלה, שנעביר את החוק הזה אחת ולתמיד, ואני מבטיח לך שאומני ישראל יהיו גדודים וחיילים טובים, שיעמדו מאחוריך לכל מצב שתקרא לנו, ונעמוד על העניין הזה שמספיק עם הפרסה.

יענקלה מנדל: יהיה חוק, ודי.

רן ארז: כבוד היושב-ראש, אני לא אוסיף דברים על מה שנאמר על הטלוויזיה החינוכית, כי הכול ממש חקוק בסלע.

רן ארז: אני רק רוצה לחזור על הציטוט של יפה ויגודסקי מהשיחה עם סגן הממונה על התקציבים: הטלוויזיה החינוכית לא משדרת תוכניות חינוכיות.

רן ארז: ואני רוצה להוסיף: לא עושים לאדם, אלא רק מה שנותנים שיעשו לו – האוצר מחליט איך לטפל בחולים, איך לנהל את החינוך, איך לנהל את הטלוויזיה החינוכית ואיך לטפל בכל נושא במדינת ישראל.

רן ארז: הם קובעים, הם יודעים, הם יודעים הכול.

רן ארז: הם ימשיכו כך, כי אנחנו נותנים להם.

רן ארז: הם יודעים כמה תלמידים צריכים להיות בכיתה וכמה שעות צריך ללמד מתמטיקה וכדומה.

רן ארז: אנחנו יכולים לדבר פה בשבחי הטלוויזיה הלימודית בלי סוף, אבל צריך לעשות מעשה, ולא לתת להם בשום פנים ואופן לסגור אותה.

רן ארז: אם לצורך זה צריך להיאבק, אז להיאבק.

רן ארז: שמעתי פה את המלים "מלחמה", "מאבק" וכדומה.

רן ארז: בכל נושא ונושא לא צריך לקבל את הדברים כמובנים מאליהם, וצריך להיאבק, ואם צריך לצאת לרחוב, לצאת לרחוב.

מטי גרינברג: זאת הזדמנות קודם כול לברך את יפה ויגודסקי על הפעילות ועל המצגת הנפלאה הזאת.

מטי גרינברג: אני רוצה להביא לתשומת לבכם שמאחורי המצגת הזאת יש עובדים, עיתונאים, מהנדסים, הנדסאים, עובדי מינהל.

מטי גרינברג: לא ייתכן שהעובדים האלה יעבדו באי ודאות, אחת ולתמיד הם צריכים לדעת את מקומם, את מעמדם.

מטי גרינברג: אם שוללים מהם את הזכויות יום-יום, באיזו מוטיבציה הם יכולים לבוא לעבודה ולגרום לעשייה כל כך נפלאה שראינו במצגת הזאת.

מטי גרינברג: אני רפרנטית של רשות השידור, ואני רוצה לומר לך, יהורם, מישהו באוצר הגדיר את רשות השידור כאונייה טובעת.

מטי גרינברג: לא ייתכן לקחת את עובדי הטלוויזיה החינוכית ולהעמיס אותם על האונייה הטובעת הזאת.

מטי גרינברג: אנחנו עכשיו הגענו להסכם של פרישה של 700 עובדים שרוצים הביתה.

מטי גרינברג: לא ייתכן לשלוח הביתה 700 עובדים ולהעמיס על האונייה שהיא על הגלים, שאי אפשר להגדיר את ה-220 עובדים האלה.

מטי גרינברג: כמעט מחצית העובדים הלכו הביתה – מתוך 375 עובדים, וציינה כאן יפה ויגודסקי, 175 עובדים כבר הלכו הביתה.

מטי גרינברג: מה נותר מהטלוויזיה הזאת?

מטי גרינברג: לכן אני מבקשת ממך, יושב-ראש הוועדה, לשוב למשא-ומתן, לדבר על המשך העשייה בטלוויזיה הלימודית, להוריד את הנושא הזה אחת ולתמיד ולהגיע להסכמה שלטלוויזיה הלימודית יש זכות קיום.

מטי גרינברג: תודה.

שמשון שושני: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות ליפה ויגודסקי על העבודה שלה, בכל אופן היא אחת המנכ"ליות שהביאה להתייעלות רצינית בטלוויזיה החינוכית, ועל זה אין חילוקי דעות.

שמשון שושני: ייתכן שיש עוד מה לעשות שם, אבל כדי להתייעל צריך גם לתת את הכלים לעניין הזה.

שמשון שושני: בדרך כלל מה שעורר, לאורך כל הדורות, את הזעם על הטלוויזיה החינוכית, לימודית, זה "ערב חדש".

שמשון שושני: כולם אמרו: איך ייתכן שלשר במדינת שיראל יהיה ערוץ טלוויזיה פרטי משלו שבו הוא יכול לעשות שימוש.

שמשון שושני: אני חושב שאפשר לבדוק לאורך כל דורותיה של הטלוויזיה החינוכית.

שמשון שושני: אני כמנכ"ל הופעתי שם פעם אחת, אני לא חושב שהשרים הופיעו יותר מפעם אחת, כולם נזהרו, כמו מאש בשדה קוצים, להתקרב לטלוויזיה החינוכית, ולדעתי, שלא בצדק, שמא יאשימו אותם שהם עושים שימוש פוליטי בערוץ חינוכי.

שמשון שושני: אני לא רואה בזה אסון גדול.

שמשון שושני: ערב חדש הוא ערב חדש, הוא תוכנית צפייה בעיקר למבוגרים, ואחד היעדים של הטלוויזיה החינוכית הוא גם לטפל בחינוך מבוגרים, ובמסגרת הקיצוצים זה הלך ונעלם ממשרד החינוך, ואני מוכרח לומר שאני מוצא כרגע שם כרגע חורבן מוחלט.

שמשון שושני: טוב שיש עוד טלוויזיה חינוכית שנותנת מענה איכותי גם למבוגרים.

שמשון שושני: למשרד החינוך יש יעדים חינוכיים ומטרות, את הטלוויזיה החינוכית צריך לשפוט, האם הטלוויזיה החינוכית מתיישרת לאותן מטרות ולאותם יעדים.

שמשון שושני: אם היא מתיישרת, היא עושה עבודתה.

שמשון שושני: אם היא איננה הולכת עם אותן מטרות ואותם יעדים לשנים האלה, היא איננה עושה את עבודתה.

שמשון שושני: שר החינוך בדק בישיבה מיוחדת, שגם אני השתתפתי בחלקה, מה עושה הטלוויזיה החינוכית.

שמשון שושני: ראיתם ודאי את המצגת כאן.

שמשון שושני: בחלק הגדול היא מתיישרת עם מטרות ויעדים של המשרד, והיא אלטרנטיבה חינוכית חשובה למורה בכיתה ולאיכות ההוראה, שלא תמיד הם טובים.

שמשון שושני: אני מציע שלפני שנגזור גזרות, נשתמש בכלים, ואחד הכלים זה הטלוויזיה החינוכית.

שמשון שושני: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: קודם כול, אני רוצה להודות לך, יפה ויגודסקי, המנכ"לית, ולעובדי הטלוויזיה החינוכית, וגם להודות לכל העובדים שטרחו, בין מקרוב ובין מרחוק, והגיעו, בין אם הם צעירים ובין אם הם נער הייתי וגם התבגרתי.

זבולון אורלב: הוועדה חוזרת על החלטות קודמות של הוועדה ושוללת לחלוטין את הצעת האוצר לממשלה לבטל את הטלוויזיה החינוכית במעמדה העצמאי ולשלבה ברשות השידור.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הודעת מנכ"ל רשות השידור שלפיה רשות השידור איננה מסוגלת לקלוט את הטלוויזיה החינוכית, ויידרשו לרשות לפחות כחמש שנים עד שהיא תסיים את הרפורמה של עצמה.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הודעת נציגת משרד האוצר שלפיה הצעת האוצר לבטל את הטלוויזיה החינוכית במעמדה העצמאי ולשלבה ברשות השידור לא תיכלל בחוק ההסדרים.

זבולון אורלב: אני מבין שכך סוכם אמש וגם מנכ"ל משרד החינוך מאשר לנו את ההודעה הזאת, והיא חשובה.

זבולון אורלב: עם זאת, הוועדה קוראת לאוצר ולטלוויזיה החינוכית להמשיך בביצוע רפורמת שטרן, ובכך להבטיח את עתידה.

זבולון אורלב: אני קורא למשרד האוצר להמשיך את הדיונים במתווה ועדת שטרן.

זבולון אורלב: הוועדה גם רוצה לברך את הטלוויזיה החינוכית ואת תרומתה החשובה לחינוך ולתרבות בישראל, כפי שגם הדגיש מנכ"ל משרד החינוך.

זבולון אורלב: הוועדה תחדש את הליכי החקיקה לקידום הצעת חוק שתבטיח את מעמדה העצמאי כחברה ממשלתית ללא כוונת רווח, על-פי המלצות ועדת שטרן, ולצורך כך יגבשו חברי הוועדה הצעת חוק בנידון ויניחו אותה על שולחן הכנסת כדי לקדמה.

זבולון אורלב: הוועדה פונה לשר החינוך להתגייס למאבק נחוש כדי להסיר אחת ולתמיד את האיום החוזר והנשנה מעל קיומה העצמאי של הטלוויזיה החינוכית ולפעול כדי להבטיח את עתידה, ביסוסה, פיתוחה ולסייע בכך בעדיפות גבוהה.

זבולון אורלב: הוועדה גם קוראת לממשלה לכלול את הטלוויזיה החינוכית בחבילת הערוצים הציבוריים שיינתנו חינם--

יפה ויגודסקי: בחבילה הבסיסית של הכבלים והלוויין.

אביגדור דנן: זו הפצה טריסטריאלית, זה ה-DTT.

זבולון אורלב: --וכן גם לכלול את הטלוויזיה החינוכית בחבילה הבסיסית של הכבלים והלוויין.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה.